ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/2116/24Головуючий у 1-й інстанції Мельник А.В.
Провадження № 33/817/801/24 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є.

з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника адвоката Михалюка В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави 605,60 гривень судового збору.

Згідно даної постанови, ОСОБА_1 28.09.2024 о 08 год 15 хв. в с.Вишнівчик по вул. Й.Сліпого, 78, керуючи транспортним засобом марки МАЗДА 3 д.н.з. НОМЕР_1 не впорався із керуванням, не вибрав безпечної швидкості, не встежив за дорожньою обстановкою, здійснив в`їзд в огорожу, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність, згідно ст.124 КУпАП.

Також ОСОБА_1 28.09.2024 о 08 год 15 хв. в с.Вишнівчик по вул. Й.Сліпого, 78, керував транспортним засобом марки МАЗДА 3 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки водій продув газоаналізатор Драгер 6810, результат позитивний 1,58 ‰. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оспорюючи фактичні обставини справи, просить оскаржувану постанову скасувати в частині накладеного стягнення та застосувати до нього штраф без позбавлення права керування транспортними засобами.

Вказані вимоги мотивує тим, що у матеріалах справи наявні його позитивні характеристики та подяки за зайняття волонтерською діяльністю, що судом першої інстанції не було взято до уваги, а позбавлення права керування унеможливить продовжувати займатися цією діяльністю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта тп його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та, не оспорюючи фактичні обставини справи, просять її задовольнити, прихожу до наступних висновків.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами та правопорушником не оспорюється, а отже судом апеляційної інстанції не переглядається.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги були дотримані судом першої інстанції у повному обсязі.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст.33-35, 36 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його майнового стану, відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, та вірно визначив стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги з якими закон пов`язує призначення стягнення, а також ті, на які вказує апелянт у своїй скарзі.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, а саме, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, таке порушення правил дорожнього руху є небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху та носило суспільну небезпеку для оточуючих, зокрема призвело до вчинення ДТП.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

В даному випадку ОСОБА_1 було призначено адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, що хоч і є суворим видом стягненням, однак саме таке стягнення є достатнім та необхідним для виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Крім того санкція ч.1 ст. 130 КУпАП є абсолютною щодо водіїв, а не альтернативною, так як передбачає накладення штрафу саме з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, тобто застосування такого виду стягнення в даному випадку є безальтернативним.

Отже, застосування іншого виду стягнення, аніж штраф з позбавленням права керування транспортним засобом, нормами чинного КУпАП не передбачено.

Ті обставини, на які посилається апелянт, а саме, що він вину у вчиненні адміністративних правопорушень повністю визнав та є волонтером, враховуються апеляційним судом при прийнятті даної постанови, разом з тим, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для зміни накладеного стягнення.

Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи та характер вчиненого правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про необхідність пом`якшення стягнення, не є достатніми підставами для її задоволення.

За викладених вище обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляція такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя