Справа № 181/359/24
Провадження №3/181/177/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року смт. Межова

Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області

Літвінова Л.Ф. з участю адвоката Дубини О.А., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла з відділення поліції №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, мешканець АДРЕСА_1 притягнутого по ст.122-4, ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2024 року о 21.07 годині водій ОСОБА_1 по автодорозі М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине на 357км. керував мотоциклом марки MUSTANG МТ

200-8, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер Алкотест 6810. Результат тесту 2,24‰. При цьому ОСОБА_1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та допустив наїзд на залізобетонний блок, внаслідок чого транспортний засіб зазнав пошкодження та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав, надав протилежні показання за ті, які надавав працівникам поліції під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення. У судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що ОСОБА_1 добровільно і без будь-якого примусу письмово свідчив працівникам поліції про що ставив власний підпис, а також незважаючи на темну пору доби зміст його зафіксованих пояснень йому був зрозумілим.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Дубина О.А. у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 інкриміновані йому адміністративних правопорушень не вчиняв, під час подій 13 березня 2023 року останній мотоциклом не керував, працівниками поліції не було роз`яснено прав та обов`язків,

будь-яких пояснень з приводу ДТП не надавав. Вказується, що той час за кермом мотоциклу перебував ОСОБА_2 , який перевозив ОСОБА_1 в якості пасажира і через засліплення фарами зустрічного авто відбувся наїзд на перешкоду, тому останнім було отримано тілесні ушкодження. Надалі ОСОБА_2 відкотив мотоцикл в с.Слов`янка, а ОСОБА_1 , залишився чекати на медичних працівників. Надав клопотання про закриття провадження у справі з підстав відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він доводиться рідним братом ОСОБА_1 , зазначив, що дійсно 13 березня 2024 року приблизно о 21.00 годині по автодорозі М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине він керував мотоциклом, перевозив як пасажира ОСОБА_1 , а після ДТП відкотив транспортний засіб в с.Слов`янка невідомим особам, які його у послідуючому відвезли додому.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що 13 березня 2024 року до нього в смт.Межова приїжджали за придбанням запчастин ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 . Після продажу необхідної запчастини він разом з ОСОБА_1 випили по пляшці пива і згодом вони поїхали. За кермом мотоциклу при виїзді з його подвір`я перебував ОСОБА_2 .

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Зважаючи на той факт, що в провадженні судді знаходиться три справи про адміністративні правопорушення за правопорушення, передбачені ст.122-4, ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 вважаю, що, згідно ст.36 КУпАП, вони мають бути об`єднані в одне провадження та їм слід присвоїти загальний номер справи №181/359/24 (провадження №3/181/177/24).

Відповідно до ч.2 ст.38 КпАП України, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Як вбачається зі змісту протоколів серії ААД №591146 та ААД №591147 правопорушення по ст.122-4 КУпАП та ст.124 КУпАП вчинено ОСОБА_1 13 березня 2024 року, втім на момент розгляду справи, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності з дня вчинення правопорушення минув.

Згідно п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.122-4 та ст.124 КУпАП слід закрити.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, свідків, дослідивши матеріали справи оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280,256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ж п.2.9 А ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР, передбачена ст.130 КУпАП. Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Крім того, слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Отже, при керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, як і відмова такої особи від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, є підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується наступними доказами, які відповідно до ст.251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, рапортами старшого інспектора-чергового та поліцейського СРПП ВП №2, результатом проведеного тесту №1634, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за яким під особистий підпис ОСОБА_4 з результатами погодився, направленням на огляд водія, схемою місця ДТП з якою ОСОБА_1 особисто ознайомлений під особистий підпис та без зауважень. При цьому за письмовими поясненнями ОСОБА_5 , яка прибула на місце події вбачається, що на автодорозі поблизу с.Слов`янка водій мотоциклу

ОСОБА_1 в`їхав у бетонну стіну, при огляді останнього було виявлені тілесні ушкодження та алкогольне сп`яніння. Від госпіталізації відмовився. Крім цього письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 підтверджується те, що перед тим як сісти за кермо мотоцикла вживав спиртні напоїв, обставини ДТП пояснювати відмовляється, з результатами тесту погоджується, в заклад охорони здоров`я їхати відмовляється.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення має узгоджуватись із наявними в матеріалах справи доказами, які досліджені судом з точки зору їх допустимості в ході розгляду справи.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Слід зазначити, що згідно рапорту старшого інспектора чергового ВП №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області 13 березня 2024 року надійшло повідомлення фельдшера ШМД про ДТП на трасі с.Слов`янка за участі потерпілого ОСОБА_1 , який на мотоциклі в`їхав у бетонний блок. Діагноз:СГС, ЗЧМТ.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

При розгляді даної справи встановлено, що серед матеріалів справи мається запис з боді-камери поліцейського №0001, зокрема який фіксує відсутність заперечень

ОСОБА_1 з показниками спеціального технічного засобу. Протягом усього запису особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не висловлювала того, що він транспортним засобом не керував.

Встановлені порушення вказують на те, що наявний в матеріалах справи відеозапис, є допустимим доказом.

Досліджені докази у своїй сукупності узгоджуються між собою, підтверджують суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин та відображають реальний перебіг події, які трапились 13 березня 2024 року о 21.07 годині по автодорозі М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине 357км. за участі водія ОСОБА_1 .

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, про доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Слід зауважити, що суд також не бере до уваги доводи захисника - адвоката Дубини О.А. щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, так як такі повністю спростовуються наявними у матеріалах справи дослідженими доказами, зокрема додатком про роз`яснення прав та обов`язків

ОСОБА_1 під особистий підпис останнього. Такі аргументи суд також розцінює як спосіб захисту з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд оцінюючі письмові пояснення свідка ОСОБА_2 враховує певну його зацікавленість в наданні пояснень, які б дозволили ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності з огляду на стосунки останніх як близьких родичів. Аналіз вказаних доказів свідчить лише про обрання свідком позиції захисту, яка зводиться до заперечення вини ОСОБА_1 , що є абсолютним право особи на захист. Проте вказана позиція не стала переконливою для суду, зважаючи на сукупність інших доказів, які містяться в матеріалах справи. Письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , мешканця смт.Межова, також не відображають обставини справи, оскільки сама

дорожньо-транспортна пригода трапилась по автодорозі М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине 357км. і хто керував транспортним засобом на час скоєння ДТП йому невідомо.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За змістом пункту 2.10 Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання медичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;

Положенням ст.122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого

ст.122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

У судовому засіданні встановлено, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення транспортного засобу не було на місці ДТП, оскільки ОСОБА_2 в порушення обов`язку, передбаченого пунктом 2.10 Правил дорожнього руху перемістив транспортний засіб, що має причетність до пригоди.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Матеріали справи містять докази того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має посвідчення водія серії НОМЕР_2 , тому останній являється водієм у розумінні ст.130 КУпАП.

Під час накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, згідно ч.2 ст.33 КУпАП не враховуються, а тому в разі встановлення вини особи суддя лише накладає стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП штраф з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з Перехідними положеннями Податкового кодексу України (пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Таким чином, для розрахунку розміру штрафу по призначеному покаранню суд за один неоподатковуваний мінімум доходів громадян приймає суму в розмірі 17 гривень.

Такої ж позиції дотримався Верховний Суд України під час винесення постанови від 01 жовтня 2015 року по справі №5-154кс15, що перебувала на розгляді судової палати у кримінальних справах цього суду.

Відповідно до Закону України Про судовий збір у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з порушника стягується судовий збір, який станом на день винесення постанови складає 605,60 гривні.

Враховуючи вище викладене, на підставі ч.2 ст.36, ч.2 ст.38, ст.122-4, ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та, керуючись ст.ст.221, 249, 252, 283, ч.1 п.1 ст.284 КУпАП , -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати справи про вчинення адміністративних правопорушень відносно ОСОБА_1 №181/359/24 (провадження №3/181/177/24) по ч.1 ст.130 КУпАП, №181/360/24 (провадження №3/181/178/24) по ст.124 КУпАП та №181/361/24 (провадження №3/181/179/24) по ст.122-4 КУпАП в одне провадження, присвоївши об`єднаним справам №181/359/24 (провадження №3/181/177/24).

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 КУпАП та ст.124 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачених ст.122-4 КУпАП та ст.124 КУпАП, - закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячінеоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Реквізити для сплати штрафу: розрахунковий рахунок №UA0004545, отримувач: ГУК у Дніпропетровській області тг смт Межова/ТГ с.Межова/21081801, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37988155, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 21081801, призначення платежу (протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №591145), 21081801.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, з наданням до суду квитанції у вказаний строк. У разі несплати штрафу, постанова звертається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, а з порушника стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шестисот п`яти) гривень 60 копійок.

Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу за рішенням суду №181/359/24.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Межівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Cуддя Л. Ф. Літвінова