Справа № 354/225/24
Провадження № 3/354/330/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 року м.Яремче

Суддя Яремчанського міського суду Івано-Франківської області Єрмак Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції Івано-Франківської області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 17.01.2024 року серія ААД№ 588497, ОСОБА_1 , 17.01.2024року о 18.20 год. в с. Микуличин вул. Космонавтів керував транспортним засобом Volkswagen д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (очі, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає дійсності, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

За приписами ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення, яка має відповідати диспозиції ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що протокол, який складено відповідальною особою, повинен містити відомості про обставини, що характеризують суть адміністративного правопорушення у відповідності до диспозиції інкримінованої статті із визначенням: суб`єкта, суб`єктивної сторони, об`єкта, об`єктивної сторони, оскільки протокол за своєю суттю та призначенням, крім доказового значення, представляє собою обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення в межах якого суд здійснює розгляд справи.

При цьому суд не може вийти за межі такого обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Частиною 2 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність зокрема за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Однак у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився (без жодного посилання на повторність вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП), що не відповідає об`єктивній стороні правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 .

Крім того, матеріали справи не містять будь-яких доказів факту порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

З доданого відеозапису вбачається, що працівники поліції виходять зі свого автомобілю та підходять до автомобілю, який не рухається та за кермом якого знаходиться ОСОБА_1 . Будь-яких відомостей, що ОСОБА_1 керував даним автомобілем та вчинив порушення ПДР України до протоколу не додано.

Тобто, на думку суду, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Такі висновки суду повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17.

Також з доданого відеозапису, вбачається, що він містить два відео файли, на першому ОСОБА_1 декілька разів зазначає, що бажає пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, потім відео припиняється та другий відео файл розпочинається з того, що біля входу до лікарні поліцейський ще раз запитує чи погоджується ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що останні зазначає, що відмовляється. Оскільки наданий відеоматеріал є переривчатим та не послідовним, суд оцінює його критично.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Суд зазначає, що в діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.

З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку, що матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виключає провадження у справі та підлягає закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.1, 9, 221, 245-247, 266, 268, 283-285, 294 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 статті 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її постановлення до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя: Н. В. Єрмак