Справа № 571/2051/24
Провадження № 3/571/1238/2024

18 листопада 2024 року с-ще Рокитне
Суддя Рокитнівського районного суду Рівненської області Верзун О.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Немовичі, Сарненського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, РНОКПП - НОМЕР_1 , відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні,
про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП,
Згідно фабули протоколу про адміністративне правопорушення ЧЦП №282184 від 14.09.2024 , " 14 вересня 2024 о 13 год. 30 хв. на території Березівської ОТГ Сарненського р-ну Рівненської обл. на напрямку Хміль (Укр) Дзержинськ (РБ) 15 км до лінії державного кордону та прикордонного знаку №0866, прикордонним нарядом «Контрольний пост» було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який зі слів намагався незаконно перетнути державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску. Своїми діями гр. ОСОБА_1 здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України, чим порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.204-1 КУпАП».
19.11.2024 в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, 14.11.2024 до суду надійшло письмове пояснення ОСОБА_1 , в яких останній пояснив, що 14.09.2024 року на прохання ОСОБА_2 допомогти завантажити та розвантажити меблі, які він виготовив на замовлення, поїхав в с. Хміль, де на блок - посту їх зупинили з метою перевірки документів. Військово-облікових документів у нього не було, у зв`язку з чим їх доставили до прикордонної служби, де на нього склали протокол про спробу перетину кордону та викликали працівників ТЦК, в супроводі яких вони з ОСОБА_2 поїхали в с-ще Рокитне, Сарненського району Рівненської області. Стверджує, що ОСОБА_2 пояснював прикордонникам, що ціль їхньої поїздки в с. Хміль, з метою доставки та встановлення меблів, на підтвердження чого ОСОБА_2 надав їм документи та автомобіль для огляду, в якому були завантаженні меблі, однак це не було враховано працівниками прикордонної служби. Стверджує, що звинувачення працівників прикордонної служби є безпідставними та такими, що ґрунтуються на припущеннях.
На підтверджння своїх пояснень ОСОБА_1 надав витяг з реєстру платника єдиного податку, згідно якого ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем, який займається виготовленням меблів, товарним чеком на шафу від 14.09.2024, з якого вбачається, що клієнтом є Людмила жителька с. Хміль, ескізи та інші документи, повязані із прийманням та виконанням замовлення.
ОСОБА_2 в телефоному режимі підтвердив мету поїздки в с. Хміль, пояснив, що є фізичною особою підприємцем, займається меблями. 14.09.2024 спільно з ОСОБА_1 поїхали в с. Хміль (останній мав допомогати йому під час розвантаження та доставки виготовлених меблів безпосередньо замовнику). На блок посту в с. Хміль їх зупинили для перевірки документів, після чого відвезли до прикордонників. Так як військово-облікових документів у ОСОБА_1 не було, то прикордонники склали на нього протокол. Хоча він надавав документи та автомобіль для огляду, що було дійсним підтвердженням мети поїздки в с. Хміль, проте вказані обставини працівниками прикордонної служби не взяли до уваги.
В судовому засіданні ОСОБА_3 , який складав протокол відносно ОСОБА_1 пояснив, що підставою для складання протоколу за ст. 204-1 КУпАП було те, що у останнього були відсутні дозвільні документи щодо військового обліку. Він знаходився у транспортному засобі, що був зупинений на блок посту в с. Хміль, тобто у прикордонному районі, а тому у них виникли сумніви, а саме: що він рухається в напрмяку кордону для його незаконного перетину. Оскільки пасажир ОСОБА_1 не мав при собі військово-облікових документів та не міг пояснити мету свого перебування, то відносно нього склали протокол та викликали ТЦК. На запитання суду повідомив, що траєкторію перетину кордону в схемі зазначено за власним припущенням.
Інспектор ПС ОСОБА_4 , пояснив, що в с. Хміль на блок пості зупинили вантажний автомобіль під керуванням ОСОБА_2 та пасажира ОСОБА_1 для перевірки військово-облікових документів. Так як у ОСОБА_1 вказаних документів не було, він не зміг чітко пояснити мету перебування, то у нього склалося враження, що останній має намір незаконно перетнути кордон. ОСОБА_4 не зміг пояснити, чому він у рапорті вказав, що громадяни цілеспрямовано рухаються в напрямку держкордону України з Білорусією, щоб в подальшому незаконно його перетнути та чим це підтверджується. Підтвердив, що йому було відомо, що у транспортному засобі знаходилися меблі, які везли замовнику у населений пункт Хміль, а також він бачив траснпортний засіб із вантажем та документи на вантаж.
Отже, докази на підтвердження факту спроби перетину кордону з боку ОСОБА_1 та у спростування його заперечень службові особи прикордонної служби суду не надали.
Відтак, заперечення ОСОБА_1 є такими, що не спростовані.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне.
Відповідальність за ч.1 ст.204-1 КУпАП настає у разі перетинання або спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Тобто, диспозиція даної статті передбачає відповідальність за вчинення умисних дій, спрямованих на незаконне перетинання державного кордону України. А тому посилання службової особи, яка складала протокол на те, що підставою для складання протоколу відносно ОСОБА_1 послужив факт перебування ним на блок посту без військово-облікових документів не заслуговує на увагу суду та є безпідставним. Рішення суду не може грунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність знак складу адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення містить суперечливі відомості, які не підтверджуються жодним із інших доказів. Обставини викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у ньому. Відтак він, не може слугувати у якості самостійного та беззаперечного доказу вини особи.
Суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За вказаних обставин, в діях ОСОБА_1 відсутні подія та ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, оскільки письмові заперечення ОСОБА_1 та докази, на які він посилався у їх підтвердження не були спростовані іншими матеріалами справи.
Положеннями п.1 ч.1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 247,280,283,284 КУпАП, суд,
п о с т а н о в и в:
Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя: