ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3256/24 Номер провадження 33/814/926/24Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Дряниця Ю.В., секретаря Чемерис А.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Рвачова Олексія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 19 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 19 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 25 березня 2024 року близько 22 год. 59 хв. у м.Полтава по вул.Кагамлика, керував транспортним засобом «ВАЗ 211010» н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовившись від порходження огляду у встановленому законом порядку, чим порушив п.п. 2.5 ПДР.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Не погоджуючись з постановою суду її в апеляційному порядку оскаржує адвокат Рвачов О.О., який дії в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що матеріалами справи не підтверджено законності зупинення керованого ним транспортного засобу. Також просить змінити застосоване до особи адміністративне стягнення, без позбавлення права керування транспортним засобом.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до положень п.2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до положень п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, зокрема, за керування транспортними засобами в стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, ознаками наркотичного сп`яніння, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці), звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Винуватість ОСОБА_1 вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №505689 від 25 береня 2024 року; направленням на огляд водія; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірну оцінку.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для зупинення керованого ОСОБА_1 транспортного засобу є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи зупинка автомобіля була мотивована порушенням водієм ПДР, а саме неввімкнутими габаритними вогнями транспортного засобу.

Апеляційний суд не надає оцінку доводам апеляційної скарги щодо незгоди із причиною зупинки, оскільки предметом судового розгляду є питання притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення особою п.2.5 Правил дорожнього руху України, а не п. 31.4 Правил дорожнього руху України.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 252 КУпАП дав належну оцінку усім доказам у справі, які доводять вину ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, якими підтверджено факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що згідно зі ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Чинний КУпАП не передбачає призначення більш м`якого стягнення чи звільнення від стягнення, яке визначене в санкції статті як обов`язкове основне чи додаткове.

В п. 2.2 Рішення від 15 червня 2022 року № 4-р(II)/2022, Конституційний Суд України, розглядаючи питання притягнення осіб до адміністративної відповідальності, зазначив, що:

- «адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні» (перше речення абз. 1 п.п. 4.1 п. 4 мотивувальної частини Рішення від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010);

- «суспільна користь адмінстягнень за адмінправопорушення полягає не в поповненні державного бюджету, а в забезпеченні конституційного правопорядку, безпеки суспільства та прав і свобод кожної особи» (перше речення абз. 1 п. п. 2.5 п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 21.07.2021 р. № 3-р(II)/2021).

В п. 3 цього Рішення, Конституційний Суд України вказав, що за ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Таким чином, установлення в актах публічного законодавства абсолютно визначених та (або) безальтернативних санкцій має збалансовано поєднуватись із наданням суб`єкту накладення адмінстягнення або кримінального покарання дискреції в питанні визначення виду та розміру стягнення або покарання з урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики особи, винної у вчиненні правопорушення, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ, «Кодекс України про адміністративні правопорушення» має карний кримінально-правовий характер, що визнав Уряд» (п. 21 рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України», заява № 7460/03), а тому процесуальні норми КУпАП кореспондуються з процесуальними нормами КПК України, якими визначені підстави призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ введено воєнний стан на всій території України через акт відкритої агресії з боку російської федерації, який неодноразово продовжувався та котрий триває і по сьогоднішній день.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 займає посаду водія-рятувальника 43 ДПРЧ 7ДПРЗ Головного управління ДСНС України у Харківській області.

Згідно наявної у справі службової характеристики, ОСОБА_1 , останній приймає участь під час здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії рф. Залучався до ліквідації наслідків ракетно-артилерійських ударів на території м. Харкова та Харківської області.

Вказані обставини переконують суд, що право керування є необхідним для виконання ОСОБА_1 службових обов`язків на посаді водія-рятувальника цивільного захисту, що є особливо важливим, з огляду на критичну ситуацію у м. Харкові, зумовленою протиправними діями рф.

Враховуючи обставини, які пом`якшують покарання особи, суд вважає застувати аналогію закону та призначити більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Рвачова Олексія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 19 червня 2024 року в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом протягом одного року.

В іншій частині постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 19 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Ю. В. Дряниця