Справа № 755/1359/24
Провадження №: 3/755/887/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" травня 2024 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Дзюба О.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 521799 від 01.01.2024, ОСОБА_1 01.01.2024 о 08 год. 07 хв. в м. Києві по просп. Каденюка, 22, керував автомобілем «БМВ», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився за допомогою алкотестера на місці зупинки. Результат позитивний та склав 0,56 % проміле.

Своїми діями водій порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України.

ОСОБА_1 та його представник - адвокат Гармаш М.Ю. в судовому засіданні заперечували вину у вчиненні адміністративного правопорушення та просили закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу правопорушення.

Суд, вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності та її представника, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 2.9 (а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначалося вище, ОСОБА_1 інкриміновано порушення положень п. 2.9 (а) ПДР України, а саме керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, відповідальність за що передбачена ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Як убачається із клопотання про закриття провадження у справі, представник ОСОБА_1 - адвокат Гармаш М.Ю. зазначає, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння з огляду на те, що ОСОБА_1 являється військовослужбовцем, а відтак огляд мав бути проведений відповідно до приписів ст. 266-1 КУпАП, що виключає направлення на огляд водія працівниками поліції. Також вказано, що на відеозаписі ОСОБА_1 заперечував проти того, що він перебуває у стані сп`яніння, натомість останнього на огляд лікарем-наркологом до медичного закладу направлено не було, що свідчить про порушення з боку працівників поліції порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння.

Крім цього зазначено, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинки працівниками поліції.

Згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Нормою ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09.11.2015 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. п. 6, 7 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Як убачається із переглянутого судом відеозапису долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 на запитання інспектора поліції про те, чи вживав він алкоголь повідомив, що він дійсно вживав алкоголь напередодні, а саме вино, проте стверджував, що він тверезий. На пропозицію інспектора поліції ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Крім цього убачається, що після проведення огляду на стан сп`яніння, водієм ОСОБА_1 не висловлювалися заперечення щодо його стану.

Однак, суд звертає увагу на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення додано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 01.01.2024, відповідно до якого водія ОСОБА_1 направлено на огляд до КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» у зв`язку із наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та наявністю позитивного результату огляду на стан сп`яніння 0,56 % проміле.

Так, на переконання суду, наявність вищевказаного направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння свідчить про наявність заперечень з боку водія щодо його перебування у стані сп`яніння та результатів огляду проведеного за допомогою алкотестера працівником поліції.

В свою чергу, судом із переглянутого відеозапису встановлено, що працівниками поліції водія ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, фактично дозволено подальше керування транспортним засобом та не доставлено водія до відповідного медичного закладу для його огляду лікарем наркологом.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КупАП не доводиться сукупністю наявних у справі доказів, оскільки в діях працівників поліції вбачається порушення порядку проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння з огляду на наявність з боку водія заперечень щодо його стану.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається на підставі протоколу про адміністративне правопорушення і лише в межах визначеного у ньому обсягу (обвинувачення) встановлених і зазначених у протоколі обставин та кваліфікації дій особи. Суд зауважує, що не має права самостійно збирати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги вищевикладене та встановлені судом обставини, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 287-289 КУпАП, суд-

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 521799 від 01.01.2024 закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя