ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/8224/24

Провадження № 33/4820/543/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Савінського Олега Петровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою останнього, на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

За постановою суду, 17 березня 2024 року о 01 год. 40 хв. в м. Хмельницькому по вул. Озерна поблизу буд. № 14Б водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_1 адвокат Савінський О.П. подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 , не містить суті правопорушення, яке б узгоджувалось із положеннями п. 2.5 ПДР України, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому відсутні підстави притягнення його до адміністративної відповідальності.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , як зазначено у протоколі. Натомість із відеозапису вбачається, що він керував транспортним засобом із номерним знаком « НОМЕР_2 ».

Вимога працівників поліції про проходження огляду на стан сп`яніння була незаконною, оскільки у ОСОБА_1 не спостерігалось ознак алкогольного сп`яніння, наведених у Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція).

Від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 не відмовлявся, оскільки працівники поліції не ставили йому вимоги про проходження такого, а лише запропонували.

Письмові пояснення свідків не містять відомостей які могли б підтвердити чи спростувати наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. Крім того, у них наявні виправлення та закреслення, що дає підстави вважати їх недопустимим доказами.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Савінського О.П. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши її доводи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повній мірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку, зокрема, даними із:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 705010 від 17 березня 2024 року, згідно з якими 17 березня 2024 року о 01 год. 40 хв. у м. Хмельницький по вул. Озерна, неподалік від будинку № 14Б водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, якими підтверджується, що у ОСОБА_1 спостерігались ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду за допомогою приладу Alkotest Drager ARLM 0394 останній відмовився (а.с. 4);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17 березня 2024 року, за якими у ОСОБА_1 спостерігались ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови (а.с. 2);

- письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 17 березня 2024 року, відповідно до яких ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 5, 6);

- відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, якими підтверджується, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у зв`язку із порушенням комендантської години. Під час спілкування з водієм, поліцейські виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота та у зв`язку з цим запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і у найближчому медичному закладі. Таку його відмову засвідчили й свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Після цього, працівник поліції роз`яснив водію ОСОБА_1 права, ознайомив із протоколом про адміністративне правопорушення, повідомив про час та місце розгляду справи, а також відсторонив його від подальшого керування транспортним засобом. ОСОБА_1 підписав протокол, жодних заперечень чи доповнень не заявляв (а.с. 7).

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доказів, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом у справі, оскільки в ньому зазначено, що від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку, що не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП та п. 2.5 ПДР України, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне

Частиною першою ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Даними з нагрудних камер працівників поліції підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у найближчому медичному закладі у присутності двох свідків.

Із даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 705010 вбачається, що 17 березня 2024 року водій ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідають диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому порушень під час його складання апеляційним судом не встановлено.

Доводи захисника про те, що у протоколі зазначена недостовірна інформація щодо номерного знаку автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , що свідчить про його неналежність, на увагу суду не заслуговують, з огляду на наступне.

Так, із даних відеозаписів вбачається, що на вимогу працівника поліції ОСОБА_1 надав йому технічний паспорт на автомобіль, яким він керував. При складанні протоколу адміністративне правопорушення поліцейські зазначали інформацію про автомобіль, та зокрема його номерний знак, відповідно до вказаного технічного паспорту.

Відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (зі змінами доповненнями) та Порядку замовлення, видачі та обліку номерних знаків транспортних засобів, що виготовляються на індивідуальне замовлення їх власників, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 березня 2016 року № 174, транспортні засоби мають державний реєстраційний номерний знак та індивідуальний номерний знак, який є додатком до номерного знаку державної реєстрації транспортного засобу за індивідуальним замовленням власника.

Враховуючи наведене, номерний знак «KAMAZ» є додатком до номерного знаку державної реєстрації НОМЕР_1 , про що правильно зазначив суд у своєму рішенні.

Разом з тим, вказане не спростовує, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання захисника на те, що у ОСОБА_1 не спостерігалось ознак алкогольного сп`яніння, а тому вимога працівників поліції про проходження ним огляду на стан сп`яніння була незаконною, апеляційний суд до уваги не бере.

Так, відповідно до п. п. 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Як вбачається із відеозапису, наявного у матеріалах справи, під час зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , працівник поліції повідомив, що у нього наявна така ознака алкогольного сп`яніння, як різкий запах алкоголю з ротової порожнини. При цьому жодних заперечень, щодо виявленої у нього ознаки ОСОБА_1 не висловив, натомість, пояснив, що вживав інсулін, тому не проходитиме огляд за допомогою приладу Драгер.

Отже, у працівника поліції були достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а тому обґрунтовано запропонував йому пройти огляд на визначення такого стану.

Твердження про те, що письмові пояснення свідків є недопустимими доказами у справі, оскільки у них наявні виправлення та закреслення, апеляційний суд відхиляє, враховуючи наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, дійсно, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , місять виправлення та закреслення. Зокрема, у них викреслено слова «лікаря-нарколога» та слово «наркотичного» виправлено на «алкогольного».

Однак, вказані виправлення стосуються лише виду огляду (на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння), від проходження якого ОСОБА_1 відмовився.

Даними відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду саме на стан алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, кожне із таких пояснень містить особистий підпис свідка, а отже і згоду щодо правильного викладення працівником поліції всіх відомостей, які в ньому містяться. Натомість, доказів про фальсифікацію цих пояснень матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене, підстав для визнання пояснень свідків недопустимими доказами апеляційним судом не встановлено.

Що ж стосується посилання на те, що у поясненнях не міститься відомостей, які б могли підтвердити чи спростувати наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, то такі є безпідставними, оскільки свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засвідчили саме відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не факт його перебування в такому стані.

Крім того, відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Отже, питання встановлення наявності або відсутності ознак сп`яніння у водія транспортного засобу відноситься виключно до компетенції поліцейського. Тобто свідки не мали повноважень для встановлення ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 .

Доводи про те, що від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 не відмовлявся, спростовуються даними відеозапису, якими підтверджується, що на неодноразові питання працівника поліції чи проходитиме він огляд на стан сп`яніння у медичному закладі водій заперечував. Таку ж його відмову засвідчили свідки.

З урахуванням наведеного, місцевий суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким погоджується апеляційний суд.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, як того просить апелянт, відсутні.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката Савінського Олега Петровича без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.