ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/2865/23 Суддя суду 1 інстанції: Карасава О.В.
Провадження № 33/818/116/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Савенко М.Є., за участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника адвоката Шапошнікова І.Є., прокурора Кубаха М.А., розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 02.11.2023, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 02.11.2023 закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В постанові зазначено, що відповідно до протоколу №264 від 03.05.2023, ОСОБА_2 , будучи Височанським селищним головою, являючись згідно з п. п. б п. 1 ч. 1 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, маючи приватний інтерес, не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції у встановленому цим Законом випадку порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед накладенням 28.12.2022 резолюції на зверненні ОСОБА_1 від 28.12.2022 розглядом вказаного звернення, підписанням листа від 27.01.2023 № 03-09/229 та прийняттям рішення (відповідь у вигляді листа від 27.01.2023 № 03-09/229), не виконав вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28 3акону № 1700-VII, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу №265 від 03.05.2023, ОСОБА_2 , будучи Височанським селищним головою, являючись згідно з п. п. 6 п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, діючи умисно, маючи приватний інтерес, у період з 28.12.2022 по 27.01.2023 в умовах реального конфлікту інтересів під час виконання службових/представницьких повноважень вчинив дії, а саме: наклав резолюцію на зверненні ОСОБА_1 від 28.12.2022, розглянув вказане звернення, підписав лист від 27.01.2023 № 03-09/229 та прийняв рішення (відповідь у вигляді листа від 27.01.2023 № 03-09/229), не виконав вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28 3акону № 1700-VII, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу №266 від 03.05.2023, ОСОБА_2 , будучи Височанським селищним головою, являючись згідно з п. п. б п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, маючи приватний інтерес, не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції у встановленому цим Законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед підписанням листа від 25.01.2023 № 03-09/215 та прийняттям рішення (відповідь у вигляді листа від 25.01.2023 № 03-09/215), не виконав вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VII, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу №267 від 03.05.2023, ОСОБА_2 , будучи Височанським селищним головою, являючись згідно з п. п. б п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, діючи умисно, маючи приватний інтерес, 25.01.2023 в умовах реального конфлікту інтересів під час виконання службових/представницьких повноважень вчинив дії, а саме: підписав лист від 25.01.2023 №03-09/215 та прийняв рішення (відповідь у вигляді листа від 25.01.2023 № 03-09/215), не виконав вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу №458 від 22.06.2023, ОСОБА_2 , Будучи Височанським селищним головою, являючись згідно з п. п. б п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, діючи умисно, маючи приватний інтерес, 06.03.2023 в умовах реального конфлікту інтересів під час виконання службових/представницьких повноважень вчинив дії, а саме: підписав листа від 06.03.2023 №03-09/473, та прийняв рішення за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 щодо позбавлення селищного голови премій і надбавок до заробітної плати у зв`язку з його неправомірними діями (відповідь у вигляді листа від 06.03.2023 № 03-09/473), не виконав вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу №459 від 22.06.2023, ОСОБА_2 , будучи Височанським селищним головою, являючись згідно з п. п. б п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, маючи приватний інтерес, не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції у встановленому цим Законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед прийняттям рішення за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 08.02.2023 та підписанням відповіді на це звернення у вигляді листа від 06.03.2023 № 03-09/473, створивши суперечність між його приватних інтересом та службовими/представницькими повноваженнями, не виконав вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VII, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 18.08.2023 вказані протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП на підставі статті 36 КУпАП об`єднано в одне провадження під № 635/2645/23.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Харківського районного суду Харківської області від 02.11.2023 скасувати, та постановити нову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП та призначити покарання за ч. 3 ст. 172-7 КУпАП у вигляді штрафу та позбавлення права обіймати посаду селищного голови протягом одного року. Постановити окрему ухвалу стосовно судді ОСОБА_3 з направленням її на реагування до Вищої ради правосуддя.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що постанова підлягає скасуванню, оскільки судом не з`ясовано всіх обставин по справі та не надано їм належної оцінки.

30.01.2024 ОСОБА_1 подав заяву про допуск до участі у справі для надання правової допомоги ОСОБА_4 , який має вищу юридичну освіту, є членом Харківської обласної громадської організації «Наука, освіта та правозахист».

Апеляційний суд, попередньо з`ясувавши думку учасників судового розгляду з цього питання, відмовляє в допуску ОСОБА_4 , оскільки відповідно до ст. 1312 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 11 ч. 161 Розділу ХV Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у судах апеляційної інстанції здійснюється з 1 січня 2018 року.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який частково підтримував доводи апеляційної скарги, ОСОБА_2 та його представника, які заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали справи суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, 486,489 МК України, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ухвалюючи постанову суд першої інстанції дотримався вищенаведених норм.

Відповідно до частини 1 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження новообраного сільського, селищного, міського голови починаються з моменту складення ним присяги відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" на пленарному засіданні відповідної сільської, селищної, міської ради, на якому відповідною територіальною виборчою комісією були оголошені рішення щодо його обрання та реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2020 у ОСОБА_2 почалися повноваження Височанського селищного голови, після складення ним присяги на І сесії Височанської селищної ради, на якій головою Височанської селищної територіальної виборчої комісії оголошено рішення щодо його обрання та реєстрації.

Згідно з приміткою до статті 172-7 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до п. п. б п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є сільські, селищні, міські голови.

Тобто, відповідно до підпункту «б», пункту 1 частини 1 статті 3 Закону ОСОБА_2 як голова Височанської селищної ради належить до суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону, у тому числі вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, встановлені у статті 28 цього Закону.

28.12.2022 та 08.02.2023 на адресу Височанської селищної ради Харківського району Харківської області надійшло звернення пропозиція від громадянина ОСОБА_1 , в якій він просив розглянути на сесії селищної ради питання щодо позбавлення Височанського селищного голову ОСОБА_2 премій та надбавок до заробітної плати за невиконання своїх обов`язків, а саме звітувати про свою роботу перед мешканцями громади та скликання, проведення загальних зборів громадян за місцем проживання.

З відповіді на пропозицію від 28.12.2022 (вх. №725/03-16) та відповіді на повторну пропозицію від 08.02.2023 (вх. №67/03-16) вбачається, що заявникові за підписом селищного голови ОСОБА_2 була надана відповідь та роз`яснено, що пропозиції щодо розгляду питань на сесії ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян.

У відповіді на скаргу від 16.01.2023 (вх.№19/03-16) також було роз`яснено заявнику право безпосередньо звертатися до окремих депутатів Височанської селищної ради с відповідними пропозиціями, заявами та скаргами.

Як зазначено в протоколах про адміністративні правоопрушення, приватний інтерес ОСОБА_2 зумовлений особистим немайновим інтересом у вигляді недопущення можливого підтвердження інформації щодо порушень ним вимог законодавства, викладеної у зверненні ОСОБА_1 та небажання настання можливих негативних наслідків для себе за результатами розгляду зазначеного звернення. Зазначив, що у даному випадку у ОСОБА_2 виник реальний конфлікт інтересів, тобто суперечність між його приватним інтересом та службовими/представницькими повноваженнями, об`єктивність та неупередженість прийняття рішення, а також на чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Проте, положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, передбачена відповідальність за неповідомлення про наявність реального конфлікту інтересів; вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Диспозиції вищевказаних норм є бланкетними і лише описують безпосередньо самі правопорушення, але для повного визначення ознак цих правопорушень відсилають до інших галузей права, тобто до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які визначають правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Згідно з приміткою до ст.172-7 КУпАП під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Визначення потенційного, реального конфлікту інтересів та приватного інтересу наведенні у ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», згідно з якою, потенційний конфлікт інтересів це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Приватний інтерес це будь-який майновий чи не майновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими поза службовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Як вбачається з роз`яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у частині 1 статті 1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність повноважень на прийняття рішення; наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Аналізуючи вищенаведені положення КУпАП у сукупності з положеннями Закону України «Про запобігання корупції», апеляційний суд акцентує увагу на тому, що адміністративна відповідальність за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів настає лише за неповідомлення особою про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Доводячи наявність факту суперечності між приватним і службовим інтересом ОСОБА_2 , в протоколах не зазначено, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення.

Законом України «Про місцеве самоврядування в України», який є спеціальним законом, закріплений спеціальний порядок формування, організація роботи органів та посадових осіб місцевого самоврядування. У частині 13 статті 46 вказаного Закону зазначено, що пропозиції щодо розгляду питань на сесії ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян.

ОСОБА_1 звертався саме до Височанської селищної ради, як органу місцевого самоврядування територіальної громади, а не до селищного голови, як до головної посадової особа територіальної громади, а відтак у останнього в силу закону не виникає обов`язку виносити зазначені пропозиції та скарги ОСОБА_5 на розгляд сесії Височанської селищної ради, тобто у ОСОБА_2 були відсутні повноваження на прийняття відповідного рішення.

Як вбачається, з відповідей за підписом ОСОБА_2 , було роз`яснено заявнику право безпосередньо звертатися до окремих депутатів Височанської селищної ради с відповідними пропозиціями, заявами та скаргами.

Як свідчать матеріали справи, безпосередньо до селищного голови ОСОБА_2 як до селищного голови ОСОБА_1 з відповідними пропозиціями та скаргами не звертався.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Тобто в даному випадку, на думку апеляційного суду, відсутній був обов`язок щодо повідомлення селищним головою ОСОБА_2 . Національне агентство з питань запобігання корупції у встановленому законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, перед накладенням 28.12.2022 резолюції на звернення ОСОБА_1 , перед підписанням листа від 25.01.2023 №03-09/215, перед прийняттям рішення за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 08.02.2023 та підписанням відповіді на це звернення від 06.03.2023 №03-09/473, з огляду на недоведеність у нього саме існування реального конфлікту інтересів.

Посилання в апеляційній скарзі на той факт, що районний суд помилково зазначив в тексті постанови посилання на Закон України «Про номативно-правові акти» заслуговує на увагу, однак не є безумовною підставою для скасування постанови суду, оскільки вказане посилання не вплинуло на правильність висновків суду, яка підтверджується всією сукупністю доказів наявних у матеріалах справи.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 з приводу винесення окремої ухвали стосовно судді ОСОБА_3 з направленням її на реагування до Вищої ради правосуддя, слід залишити без задоволення, оскільки чинний КУпАП не містить такого інституту судового реагування, як окремої ухвали і, зокрема, апеляційним судом з огляду на положення ст. 294 КУпАП.

Крім того, як зазначає сам ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, ним вже було направлено до Вищої ради правосуддя скарги щодо затягування суддеє Карасавою І.О. розгляду справи №635/2865/23.

Подана 12.03.2024 заява ОСОБА_1 про відшкодування витрат, понесених ним у зв`язку з явкою до суду, задоволенню також не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 275 КУпАП потерпілим, свідкам, експертам і перекладачам відшкодовуються у встановленому порядку витрати, що їх вони зазнали у зв`язку з явкою в орган (до посадової особи), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

За особами, яких викликають як потерпілих, свідків, експертів і перекладачів, зберігається у встановленому порядку середній заробіток за місцем роботи за час їх відсутності у зв`язку з явкою в орган (до посадової особи), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Відшкодування витрат здійснюється відповідно до Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженої постановою КМУ від 10.07.1996 № 710 зі змінами.

Особам, вказаним у ч. 1 ст. 275 КУпАП, які не є працівниками підприємств, установ чи організацій, виплачується компенсація (здійснюється відшкодування) за відрив від звичайних занять, якщо виконання їх процесуальних функцій пов`язане з перебуванням за межами населеного пункту постійного проживання, а також компенсується вартість проїзду до місця виклику і назад, витрати, пов`язані з винайманням жилого приміщення, добові. Такі витрати не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Витрати, про компенсацію яких клопоче особа на підставі ч. 1 ст. 275 КУпАП мають бути документально підтвердженні та обгрунтовані.

До заяви про відшкодування витрат ОСОБА_1 не надав суду жодних підтверджуючих документів та відповідних розрахунків.

Разом з тим, відповідно до п. 1 постанови Кабінету міністрів України № 590 від 27.04.2006 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» підставою для компенсації судових витрат є судове рішення.

В ч. 3 додатку до постанови Кабінету міністрів України № 590 від 27.04.2006 зазначено, що за відрив від звичайних занять відшкодовуються витрати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові у зв`язку з явкою до суду.

Таким чином, суд першої інстанції не порушив вимог ст. ст. 279, 280 , 213, 221 КУпАП і розглянув справу в межах наданих матеріалів справи.

З даним висновком погоджується й апеляційний суд.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини неодноразово констатував, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин» і такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення правопорушення та враховуючи, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» і таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 53 рішення Суду від 20.09.2012 у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

За таких обставин суд першої інстанції розглядав справу в межах представлених матеріалів справи.

Враховуючи викладене, підстав для скасування постанови суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги Харківської митниці не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського районного суду Харківської області від 02.11.2023 щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду М.Є. Савенко