справа № 274/3283/24
провадження №3/0274/1348/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2024 м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Базюк Ю.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Бердичівського районного відділу поліції ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Гардишівка Бердичівського району Житомирської області, яка незаміжня, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, не працює, здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

29.03.2024 близько 12 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ухилялася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків по відношенню до дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки не забезпечила необхідні умови життя дітей, а саме допустила антисанітарний стан помешкання, в якому проживають діти, чим порушила вимоги ст. 150 СК України, ст. 8, 12 Закону України "Про охорону дитинства".

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винуватою себе визнала частково. Погодилася з тим, що на момент перевірки в будинку було брудно. Факт незабезпечення дитини з інвалідністю медичною допомогою заперечила. Пояснила, що її донька має статус дитини - інваліда підгрупи А, має всі щеплення та проходить медичні огляди. Візочок дійсно стояв на вулиці, на ньому лежали випрані речі. Візочок вона купувала за власні кошти.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені СК України, Законом України "Про охорону дитинства".

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані; виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною першою ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (ч. 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 16 своєї постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 01.04.2024; копією листа від 21.03.2024 вих № 75, адресованого Райгородоцькому сільському голові, з проханням вжити заходи та взяти під соціальний супровід сім?ю ОСОБА_7 в якій проживає дитина з інвалідністю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки родина перебуває в складних життєвих обставинах, які негативно впливають на здоров?я, розвиток дитини; копією акту обстеження умов проживання від 29.03.2023, відповідно до якого в будинку тепло. Будинок потребує ремонту. Помешкання та подвір?я занедбані. В хаті не прибрано, речі розкидані по усіх кімнатах, на столі залишки їжі та брудний посуд. Мати виховує дітей сама. Найменша донька ОСОБА_4 має інвалідність, потребує стороннього догляду. Дитячий візочок на якому мати мала б вивозити доньку на прогулянку стоїть на вулиці наповнений ганчір?ям; письмовими поясненнями завідувача ССД Райгородоцької сільської ради ОСОБА_6 від 02.04.2024.

Суд виключає з протоколу посилання на незабезпечення ОСОБА_1 доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , необхідною медичною допомогою, оскільки матеріалами справи дана обставина не доведена. Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_1 її донька проходить всі необхідні обстеження та має щеплення. В 2022 році доньці встановлено інвалідність підгрупи «А» терміном на 2 роки, наступний переогляд в вересні 2024 року. Візок для доньки вона придбала за власні кошти. Доньку на прогулянки вивозить щодня. На момент перевірки візок стояв на вулиці, бо вже весна, а в ньому лежали випрані речі.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП - ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя неповнолітніх дітей.

Обставин, що пом`якшують, обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчинених порушень, особу винної, яка незаміжня, не працює, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, здійснює догляд за донькою з інвалідністю, яка постійно потребує стороннього догляду, ступінь вини, майновий стан, а також приймаючи до уваги санкцію ч. 1 ст. 184 КУпАП, суд вважає можливим накласти на неї стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП у виді попередження.

Від сплати судового збору ОСОБА_1 звільнена на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір"

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Ю.П. Базюк