Єдиний унікальний номер 205/983/24
Номер провадження3/205/918/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2024 року м.Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

судді - Шиян В.В.,

за участю секретаря Аргунової М.В.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №553489 від 18 січня 2024 року вбачається, що 18 січня 2024 року о 16-26 год. ОСОБА_1 , рухаючись по вулиці Набережна Заводська, б.123 в Новокодацькому районі міста Дніпра, керував транспортним засобом Nissan, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 130 ч.1 КпАП України.

ОСОБА_1 вину у скоєному правопорушенні не визнав, зазначив, що 18.01.2024 року о 16-26 год. їхав зі свого постійного місця мешкання у військову частину, де повинен був бути о 18-00 год. оскільки його бригада повинна була відправлятись на завдання щодо захисту територіальної цілісності України у м.Авдєєвка Донецької області та був зупинений працівниками поліції оскільки в його автомобілі були наявні пошкодження, а саме: відсутній бампер. Під час спілкування з ним, працівники поліції почали інкримінувати йому правопорушення стосовно керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Він пояснював останнім, що в будь-якому сп`янінні сп`яніння, він не може знаходитися, оскільки їде на завдання в м.Авдєєвку. При цьому пояснив, що перед кожним завданням, їх перевіряють на стан сп`яніння. Відмовився проїхати в медичний заклад, оскільки повинен був вчасно повернутися до розташування частини, та не міг підвести своїх побратимів і не виконати наказ свого командира.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він працює начальником розвідки у військовій частині, де проходить службу ОСОБА_1 . Останній є його підлеглим. 18.01.2024 року ОСОБА_1 перебував в військовій частині разом з іншими побратимами. Десь о 12-00 год. до військової частини надійшло розпорядження про необхідність формування батальйону військовослужбовців для укріплення позицій на фронті, а саме: у м.Авдєєвка Донецької області та надано строк до 18-00 год. бути всім підготовленими. У зв`язку з цим командиром було прийнято рішення про відправлення ОСОБА_1 та інших членів батальйону по їх домівкам, щоб останні зібрали необхідні речі та мали змогу о 18-00 год. відправитись у м.Авдєєвка. Через те, що ОСОБА_1 затримали працівники поліції, батальйон зміг відправитись на завдання тільки о 19-30 год. Одночасно зазначив, що всі члени батальйону, і ОСОБА_1 , були в той день в тверезому стані, «оскільки з цим у військовій частині доволі суворо», та кожного військовослужбовця перед відправкою контролюють на стан сп`яніння. Охарактеризував військовослужбовця ОСОБА_1 тільки з позитивного боку, які як грамотного вмотивованого та відповідального військовослужбовця.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

За ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України, є керування транспортним засобом в стані сп`яніння або відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Такий порядок огляду на стан сп`яніння визначений ст.266 КУпАП.

Відповідно до ст.266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відео засобу.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1 ч.1ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупинити транспортний засіб у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху.

Згідно з п.2 розділу 1 Інструкції №1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Пункт 4 вказаної інструкції передбачає що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

За змістом статей 251, 256 КпАП України вбачається, що обов`язок щодо належного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та збирання доказів покладений на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД №553489 від 18 січня 2024 року у водія ОСОБА_1 не було встановлено будь-яких ознак наркотичного сп`яніння ( принаймні жодної ознаки в протоколі зазначено не було)

На підтвердження законності складеного протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції було надано відеозапис з нагрудного відео реєстратора № 471032, 471868.

Судом досліджено відеозапис з нагрудного відео реєстратора № 471032, 471868 інспектора Управління патрульної поліції в м. Дніпрі, на якому зафіксовано, як 18 січня 2024 року о 16-26 год. співробітник поліції спілкується з ОСОБА_1 , який беззаперечно виконує всі вимоги працівників поліції. Дозволяє оглянути свій автомобіль, при цьому спокійно спілкується з працівниками поліції, не виявляє будь яких ознак стурбованості, нервозності, тощо. Під час спілкування співробітники поліції не перевіряють реакцію зіниць очей, не виказують будь-яких сумнівів щодо перебування водія в стані наркотичного сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 пояснює, що їде на завдання та не може проїхати у медичний заклад для огляду на стан сп`яніння. Наполягає на повідомленні свого командування з приводу його затримки, на що співробітники поліції відмовляються. Одночасно співробітник поліції задає питання щодо нібито відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, та майже сам на поставлене питання і відповідає. Процесуальні права та наслідки відмови від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння не роз`яснюються.

В подальшому направлення на проходження медичного огляду ОСОБА_1 не виписували, а продовжували спілкування з водієм з різних підстав. Відеозапис з нагрудної камери неодноразово припиняється.

Окрім того, в порушення вимог статті 268 КУпАП, особі, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не роз`яснені його процесуальні права, зокрема й право користуватися юридичної допомогою адвоката в зазначеній ситуації.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У ст. 40 вищевказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Таким чином, якщо із відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Зазначене кореспондує із позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а.

Суд також звертає увагу, що в порушенні вимог ч.1 ст.266 КУпАП матеріали справи взагалі не містять відомостей, щодо наявності направлення правопорушника на проходження огляду на стан сп`яніння у медичний заклад. Та підтвердження щодо відсторонення водія від керування у зв`язку зі складенням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч.1 КпАП України.

В матеріалах справи міститься рапорт інспектора взводу №1 роти № 1 батальйону №2 УПП в Дніпропетровській області Литвиненка І., з якого вбачається обставини складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, але суд зазначає, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення за відсутності належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення певною особою такого адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 20 травня 2020 року по справі №524/5741/16-а.

Дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1 ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Зазначені порушення при складанні адміністративного матеріалу в своїй сукупності не дають суду повних та обґрунтованих підстав для визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищевикладене, суд критично оцінює надані працівниками поліції докази з точки зору їх достовірності та допустимості та вважає, що вони не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до п.1ст.247 КпАП України обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за недоведеністю наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 130, 247, 268, 284 ч.3, 289, 291, 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КпАП України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подається до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя В.В. Шиян