ПОСТАНОВА

іменем України

30 квітня 2024 рокуСправа №451/378/24
Провадження № 3/451/260/24

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Семенишин О.З., розглянувши матеріали, які надійшли із Відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого на АДРЕСА_1 , непрацюючого, не є особою з інвалідністю, раніше до адміністративної відповідальності притягався 01.10.2019 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,

у с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 , 13 березня 2024 року о 13 год 35 хв на АДРЕСА_1 , вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, а саме шарпав за формений одяг, виражався нецензурними словами в бік працівника поліції, намагався спровокувати бійку, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину свою не визнав та суду пояснив, що працівники поліції неправомірно застосували до нього сльозогінний газ і били при цьому брата ОСОБА_2 . Він після цього викликав швидку, на наступний день весь день лікував очі. Жодного опору працівникам поліції не чиним. Працівники поліції незаконно приїхали на подвір`я його будинку, їх було троє чоловіків, він їм робив зауваження та виганяв їх із подвір`я, «поліцейської жінки» не було, тому вона не мала права складати протокол про адміністративне правопорушення. Просив викликати у судове засідання для підтвердження його пояснень очевидців даної події, зокрема, його брата - ОСОБА_2 , дружину - ОСОБА_3 та дочку - ОСОБА_4 .

1.04.2024 ОСОБА_2 суду показав, що 13 березня 2024 року він на подвір`ї ремонтував машину та перевіряв її справність. В його господарство незаконно заїхав екіпаж поліції на автомобілі «Дастер». Вій зайшов у гараж взяв палку та почав їх виганяти із подвір`я, жодного опору працівникам поліції не чинив. Працівники поліції його скрутили, наклали наручники і нанесли йому один удар в обличчя, у нього пошкоджений зуб, та застосували до брата ОСОБА_1 сльозогінний газ. Тоді працівники поліції повезли його до лікарні, де він від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, після чого доставили його у райвідділ поліції. Інших свідків, крім його дружини, дочки, брата та трьох працівників поліції не було, були поняті при складанні протоколу у райвідділі.

1.04.2024 ОСОБА_3 суду показала, що 13 березня 2024 року вона бачила як поліцейські перебували на території її господарства, вона просила їх не бити чоловіка, викрикувала дослівно «хлопці не бийте його», проте чоловікові пошкоджено зуба.

1.04.2024 неповнолітня ОСОБА_4 , у присутності законних представників, суду пояснила, що коли вона вийшла на вулицю бачила, як поліцейські кидали батька на землю та хотіли його заарештувати.

1.04.2024 інспектор Відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Рудик Тарас Володимирович суду показав, що не територію господарства заїхав екіпаж поліції, автомобілем «Дастер», у якому перебували він, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , поліцейської ОСОБА_7 на території господарства не було, вона складала протокол у приміщенні Відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області.

У судовому засіданні 18 квітня 2024 року ОСОБА_5 начальник СРПП Відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області суду пояснив, що працівники поліції мають право зайти (заїхати) на приватну територію у випадку коли є загроза життю, здоров`ю особи, з метою збереження майна особи та при переслідуванні особи.

На підтвердження винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, суду подано протокол про адміністративне правопорушення, серії ВАД №554042 від 13.03.2024; рапорт начальника СД Відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Жука С.М. від 13.03.2024; рапорти поліцейських Відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від 13.03.2024, 13.03.2024.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 185 КУпАП, як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням Кодексу Укоаїни про адміністративне правопорушення охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Диспозиція ст. 185 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

З об`єктивної сторони злісна непокора виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо. Відмінність опору від злісної непокори полягає в тому, що опір це активна фізична протидія законній діяльності потерпілих, а злісна непокора це пасивна поведінка.

Однак, до протоколу про адміністративне правопорушення, серії ВАД №554042 від 13.03.2024, складеного відносно ОСОБА_1 , у підтвердження викладених у ньому обставин не надано жодного доказу. Навпаки, спростовується відеозаписом та показами свідків.

Крім цього, суддя встановила, що працівники поліції інспектори СРПП Відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області перебували на території господарства ОСОБА_2 неправомірно.

Також протокол про адміністративне правопорушення, серії ВАД №554042 від 13.03.2024 заповнений іспектором СРПП Відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Разік Вітою Євгенівною, яка не була присутньою на місці події, що підтверджується відеозаписом та показами іспектора Відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Рудика Тараса Володимировича.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні, кожному гарантовано право на справедливий суд, тобто кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З огляду на практику ЄСПЛ, враховуючи рішення у справі «Надточій проти України», в тому числі п. 24 - 29, на підставі ст. 7 КУпАП України, згідно якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, оскільки згідно зі ст. 268 - 275 КпАП України не передбачено участь представника органу чи посадової особи, що склав протокол про адміністративне правопорушення, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, також нормами КУпАП України не встановлено повідомлення його про дату розгляду справи та процесуальний статус як учасника судового розгляду, водночас ст. 251 КУпАП України встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, суд позбавлений можливості самостійно збирати докази щодо встановлення обставин зазначеного правопорушення.

В інакшому випадку самостійне збирання доказів судом ставитиме під сумнів справедливість, а отже безсторонність, судового розгляду.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №23-рп/2010 від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої у ст. 62 Конституції України - презумпції невинності.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людити».

Так, ЄСПЛ в своєму рішенні від 10.02.1995 по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин. Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачено санкцію у виді позбавлення права керування транспортним засобом. Пунктом 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративне правопорушення. ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правиласи статті 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що працівниками поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були порушенні вимоги КУпАП, за яких цей протокол не можна визнати належними та допустимим доказами, що свідчить про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення орган, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 9, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Радехівський районний суд Львівської області.

Копію постанови скерувати начальнику Відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області для відома й відповідного реагування.

СуддяСеменишин О. З.