Справа № 504/1497/24
Номер провадження 3/504/944/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2024смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Якимів А.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли УПП в Одеській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане ДАІ МВС УВС 31.08.1998. який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

на розгляд Комінтернівського районного суду Одеської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, до суду надійшли письмові пояснення по справі, в яких останній просить провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що він 15.03.2024 близько 22.30 год. ОСОБА_1 , після рейсу, в автомобілі MAN TGX 18.440 р.н. НОМЕР_2 з причепом р.н. НОМЕР_3 , відпочивав на автотрасі ТІ606 в с. Сичавка Одеської області, в місці призначеному для відпочинку водіїв. За кермом не перебував, правил дорожнього руху не порушував. Під час відпочинку, його розбудив працівник поліції та переконливо попросив терміново від`їхати на 1 метр, щоб міг проїхати інший великогабаритний транспорт. ОСОБА_1 повідомив, що напередодні ввечері вживав з іншими колегами алкогольний напій, та повідомив працівника поліції, що попросить іншого водія, який не вживав алкоголь відігнати автомобіль, що і зробив. Проте, після того, як автомобіль було припарковано до нього підійшли працівники поліції цього ж екіпажу та повідомили про намір скласти відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та запропонували пред`явити документи. ОСОБА_1 звертає увагу суду, що він декілька разів повідомляв працівникам поліції цього наряду, що не керував транспортним засобом, на питання працівника поліції хто керував автомобілем він вказав на іншу людину. Натомість, після проходження огляду із застосуванням спеціального технічного приладу ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я, та не роз`яснено такого права, що свідчить про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду. В зв`язку з цим результати такого огляду вважаються недійсними. На відео, долучених до справи, відсутня фіксація факту керування мною транспортним засобом. Інших доказів порушення мною правил дорожнього руху особою, що складала адміністративні матеріали до суду не надано.

В судове засідання, захисник Коробейніков А.В., не з`явився надав суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, проте участі в судовому засіданні не прийняв. Клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв.

Враховуючи надання письмових пояснень по суті провадження, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також ту обставину, що розгляд даного провадження не вимагає обовязкової участі особи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

ОСОБА_1 заявлено клопотання про направлення даної справи за підсудністю, за його місцем проживанням.

Розгляд проваджень за ст. 130 КУпАП, не передбачає застосування правил альтернативної підсудності, і провадження у справах такої категорії здійснюють суди за місцем вчинення правопорушення, яким є Одеська область, Одеський район, село Сичавка, а тому вищевказане клопотання задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 15.03.2024 о 22:42 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, село Сичавка, автодорога М-28 47 км+300 м ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом MAN TGX 440 р.н. НОМЕР_2 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager, результат 1,20 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується такими доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення від 15.03.2024 серії ААД №852910, від підпису якого ОСОБА_1 відмовився;

-поясненнями ОСОБА_2 , який у протоколі про адміністративне правопорушення зазначив: «Прошу суд суворо не наказувати, з протоколом згоден»;

-роздруківкою приладу Alkotest Drager 7510, тест №1042, відповідно якого, результат огляду ОСОБА_1 становить 1,20 проміле;

-актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних приладів;

-відео записами з ПВР, які досліджено судом в ході розгляду справи;

Відповідно до п. 2.9.А Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, серед іншого, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

З приводу доводів ОСОБА_1 , щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення суд зазначає наступне.

З досліджених судом доказів, в тому числі відео записів долучених до протоколу, судом встановлено, що за обставин зазначених у протоколі працівник поліції, звернувся до ОСОБА_1 який знаходився у транспортному засобі, який стояв нерухомо на стоянці, з проханням від`їхати з місця для можливості проїзду іншому транспортному засобу. На прохання поліцейського ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля та від`їхав з місця, а отже здійснив керування транспортним засобом.

Доводи ОСОБА_1 з приводу того, що він не керував транспортним засобом, повністю спростовуються дослідженим судом відео записом з місця пригоди, а саме відповідно до часу вказаному на відео записі о 22:57 год., 23:13 год., 23:20 год., 23:23 год. ОСОБА_1 підтверджує факт керування ним транспортним засобом, повідомляючи, що він спав в машині, однак на прохання поліцейського від`їхав декілька метрів. У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що у відповідь на прохання поліцейського, попросив іншого водія відігнати машину, однак вказана версія жодним чином не підтверджена, вказана особа судом не допитувалася, клопотань про виклик цього свідка ОСОБА_1 не заявляв. За таких обставин, вказані доводи ОСОБА_1 не приймаються судом та вважаються позицією захисту останнього, що спрямована на уникнення відповідальності за скоєне порушення.

Суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не вказали йому, які саме ознаки алкогольного сп`яніння у нього наявні, оскільки на дослідженому відео записі зафіксовано, як працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 про виявлення у нього різкого запаху алкоголю з порожнин рота.

Критично сприймаються судом доводи ОСОБА_1 про визнання недійсним результатів його огляду на стан сп`яніння, з причини не роз`яснення йому права на проведення огляду в медичному закладі. Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд на стан сп`яніння водія проводиться в закладах охорони здоров`я, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення такого огляду з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами. Натомість з відео записів, на яких зафіксований процес огляду ОСОБА_1 встановлено, що останній не оспорював результатів приладу Alkotest Drager, а підтвердив вживання ним алкогольних напоїв, тобто погодився з результатом технічного засобу.

Крім того, в ході розгляду справи, судом виключена можливість наявності у діях працівників поліції провокації вчинення вказаного правопорушення. Оскільки встановлено, що звертаючись з проханням до ОСОБА_1 «перепаркувати» автомобіль працівник поліції не був обізнаний про стан сп`яніння останнього, а ознаки його алкогольного сп`яніння виявив вже після того, коли ОСОБА_1 розпочав керування транспортним засобом, доказів протилежного суду не надано.

Об`єктивно з`ясувавши обставини, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, суд визнає винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, кваліфікація його дій працівниками поліції є вірною.

Європейський суд з прав людини також вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України»).

Суд констатує, що інші доводи сторони захисту з приводу обставин вчинення адміністративного правопорушення є загальними, та не спростовують висновків суду, щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки докази, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, як і сам протокол є належними та допустимими доказами винуватості особи.

Визначаючи вид та розмір адміністративного стягнення, за вчинене порушення, суд враховуючи характеристику ОСОБА_1 та займану ним посаду водія, звертає увагу на безальтернативність адміністративного стягнення за дане порушення, та вважає необхідним накласти на правопорушника адміністративне стягнення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік.

Крім того, відповідно до частини 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір», а також статті 40-1 КУпАП у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особа, на яку накладено таке стягнення, сплачує судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,6 грн.

Керуючись ст. ст. 40-1, ст. 130, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні клопотання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про направлення прави за підсудністю до Ленінського районного суду м. Кіровограда відмовити.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,6 (шістсот п`ять) гривень (шістдесят) копійок.

Відповідно до ч. 1 ст.307КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Реквізити для сплати штрафу і судового збору розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада» - https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя А. В. Якимів