Справа№938/51/24
Провадження № 3/938/76/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з Верховинського районного відділення поліції Головного управління національної поліції України в Івано-Франківській області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактичне місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого (згідно даних протоколу),

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю:

потерпілої особи ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 .

Правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_1 , 08.01.2024 близько 13.00 год за місцем свого проживання вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме: дії психологічного та фізичного характеру, що полягали у шарпанні за одяг, штовханні, висловлюванні нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, чим була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП надійшли до суду 19.01.2024 , та були призначені до розгляду в судовому засіданні цього ж дня.

Оскільки особа, яка притягається до відповідальності в судове засідання не з`явилась, з метою належного повідомлення її про дату, час та місце розгляду справи, забезпечення можливості реалізації нею свого права на захист, розгляд справи було відкладено на 05.02.2024. Також в судове засідання викликано потерпілу особу - ОСОБА_2 .

В судове засідання 05.02.2024 особа яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпіла не з`явились, причин неявки не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Розгляд справи було відкладено на 28.02.2024.

В судове засідання 28.02.2024 з`явилася потерпіла особа, ОСОБА_2 .

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча, як вбачається із наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, судову повістку про виклик до суду отримав 08.02.2024.

Потерпіла від вчинення адміністративного правопорушення особа ОСОБА_2 повідомила, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, її син ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, оскільки на даний час знаходиться на роботі за межами Верховинського району, та приїде на початку березня.

У зв`язку з цим, судове засідання було відкладено на 18.03.2024.

В судове засідання 18.03.2024 з`явилась потерпіла ОСОБА_2 .

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання 18.03.2024, не з`явився, причин неявки не повідомив. Судова повістка про виклик ОСОБА_1 в судове засідання на 18.03.2024 повернулася без вручення адресату, з відміткою поштової установи "Адресат відсутній за вказаною адресою" .

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що за вказаною адресою, а саме: АДРЕСА_1 , особі, яка притягається до адміністративної відповідальності двічі було вручена судові повістки про виклик до суду, та жодної інформації про зміну свого місця проживання, ОСОБА_1 , суду не надавав.

Потерпіла ОСОБА_2 вказала, що місце перебування ОСОБА_1 на даний час їй не відомо.

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.163-1 цього Кодексу, не належать до переліку справ, при розгляді яких є обов`язковою присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття "розумний строк" розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Смірнов проти України" від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_1 будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання тричі не з`явився та не повідомив причин неявки, жодних письмових пояснень чи клопотання про відкладення розгляду справи не подав, що на переконання суду є обраним ним способом захисту, спрямованим на уникнення від притягнення до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що завершення розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , жодним чином не призведе до порушення його процесуальних прав.

Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Статтею 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного та фізичного характеру, які полягали у тому, що він ображав її нецензурними словами, шарпав за одяг та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода здоров`ю потерпілої.

Таким чином, характер вчиненого порушення з боку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідчить про наявність в його діях складу даного правопорушення - вчинення домашнього насильства у розумінні п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненого при вищевикладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №534770 від 08.01.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 , 08.01.2024 близько 13.00 год за місцем свого проживання вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме: дії психологічного та фізичного характеру, що полягали у шарпанні за одяг, штовханні, висловлюванні нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, чим була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої;

- рапортом старшого інспектора-чергового Верховинського РВП Єремійчука Б.М. від 08.01.2024, згідно якого 08.01.2024 о 13.00год до Чергової частини Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_3 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 її знайому ОСОБА_4 побив син ОСОБА_5 . ЕМД заявниця викликала самостійно. Прибувши за вказаною адресою ГРПП встановлено, що між ОСОБА_2 та її сином ОСОБА_1 під час розпивання спиртних напоїв виник конфлікт. ОСОБА_2 від написання заяви відмовилась, зазначила, що претензій до свого сина ОСОБА_6 , не має. Відносно ОСОБА_1 винесено терміновий заборонний припис;

- поясненнями ОСОБА_2 наданими нею в судовому засіданні, в яких вона вказала, що на час події проживала із сином, його цивільною дружиною та їхніми спільними дітьми. 08.01.2024 на ґрунті ревнощів між її сином та його цивільною дружиною виникла сварка. Вона хотіла захистити невістку, та це викликало обурення в сина, і він почав кричати на неї, ображати її нецензурною лайкою, шарпати за одяг та погрожувати фізичною розправою. При цьому син перебував у стані алкогольного сп`яніння. Внаслідок чого вона змушена була піти з будинку. Зазначила, що вказані дії сина завдали шкоди її психологічному здоров`ю. На даний час вона проживає окремо. Просила ОСОБА_1 суворо не карати.

- письмовими поясненнями потерпілої особи ОСОБА_2 , в яких вона пояснила, що 08.01.2024, близько 13.00год разом із сином та невісткою розпивали спиртні напої. Після чого невістка пішла у невідомому напрямку, а у них із сином виник конфлікт, під час якого останній обзивав її нецензурною лайкою, штовхнув, шарпав за одяг та кинув у неї дерев`яною палкою;

-письмовими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в яких він зазначив, що 08.01.2024 близько 13.00год, вони разом з матір`ю розпивали спиртні напої. Під час чого між ними виник конфлікт, в ході якого він кричав на маму, штовхнув її та шарпав за одяг. Вину у вчиненому визнав ;

- терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА№405301 від 08.01.2024, згідно з яким ОСОБА_1 заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 , строком на 10 діб з 15год 00хв. 08.01.2024 до 15год 00хв. 19.01.2024;

-копією протоколу медичного огляду на встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння від 08.01.2024 №1, згідно якого у ОСОБА_1 було виявлено стан алкогольного сп`яніння.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст.251,252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи ступінь та характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції даної статті.

Окрім цього, у відповідності до положень ст.40-1 КпАП України, слід також стягнути з нього судовий збір.

Керуючись статтями24, 27, 40-1, ч.1 ст.173-2, 283, 284 КпАП України, суддя,

п о с т а н о в и в:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень 00 копійок (триста сорок гривень нуль копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.2 ст.308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Роман ДЖУС