П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2024 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко С.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області ППП у м. Біла Церква та Білоцерківського району відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

02 жовтня 2023 року о 05 годині 47 хвилин, ОСОБА_1 , в м. Біла Церква по вул. Льва Толстого, 44, керував транспортним засобом «Suzuki Grand Vitara», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора «Алкотест 7510», ARLM-0401, тест № 856, результат 1.60% проміле, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що 02.10.2023 року він не керував транспортним засобом, працівники поліції його не зупиняли, що за кермом автомобіля перебував його товариш, який до приїзду працівників поліції пішов по справах. Коли приїхали працівники поліції він перебував біля автомобіля, в якого був відкритий капот. Працівники поліції підійшли до нього та повідомили, що підозрюють його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, нащо він повідомив, що не керував транспортним засобом, однак його ніхто не слухав, працівники поліції запропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, нащо він погодився, пройшов огляд, результат 1.60% проміле. Категорично ствердив, що не керував транспортним засобом і працівники поліції його не зупиняли.

В судовому засіданні переглянуто диск з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, який додано до протоколу, та з якого убачається, що працівники поліції підходять до автомобіля з водійського сидіння якого виходить ОСОБА_1 . Під час спілкування та перевірки документів ОСОБА_1 повідомляє, що посвідчення водія забув дома. Працівники поліції запитали у ОСОБА_1 чи вживав він спиртні напої, нащо останній повідомив, що ні, працівники поліції запропонували останньому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Драгер, нащо останній погодився. Відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 намагається домовитися з працівниками поліції по людські, що він майор поліції, також повідомляє, що іде в Київ на потяг, просить щоб його відпустили, намагається домовитися з працівниками поліції, за що був попереджений про кримінальну відповідальність. Працівники поліції надали ОСОБА_1 прилад Драгер, перевірили мундштук, запропонували пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці або у медичному закладі, нащо ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці, та повідомив, що о 20 годині 00 хвилин пив пиво, пройшов огляд 1.60% проміле. Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз`яснили останньому його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Працівники поліції склали постанову про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП з якою ОСОБА_1 ознайомили, також останнього було ознайомлено з протоколами про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 3 ст. 126 КУпАП, які останній підписав, а також ознайомлений з іншими матеріалами.

Оголосивши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши додані до протоколу докази, а саме: копію протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП, копію постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, копію постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 02.10.2023 року, висновок газоаналізатора «Алкотест 7510», тест № 856, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, результат 1.60% проміле, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, розписку ОСОБА_2 про зобов`язання не допускати водія до керування транспортним засобом, копію постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.03.2023 року, рапорт працівника поліції, переглянувши відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, визнає доведеним належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, що за кермом транспортного засобу перебував його товариш, спростовуються переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з якого вбачається, що ОСОБА_1 особисто повідомляє працівникам поліції, що він їде до м. Київ, крім того з відеозапису не вбачається сторонніх осіб крім ОСОБА_1 та жінки, яка писала розписку про зобов`язання не допускати водія до керування транспортним засобом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Згідно п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Враховуючи встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які досліджені судом, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена «поза розумним сумнівом», тому в його діях наявний склад вказаного правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

При накладенні адміністративного стягнення, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його відношення до вчиненого, конкретних обставин справи, вважаю, що ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП слід піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій. Оскільки ОСОБА_1 є учасником бойових дій, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 27.12.2018 року, він звільняється від сплати судового збору.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 221, ст. 284 КУпАП, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору, на підставі п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяСвітлана ДОРОШЕНКО