Справа № 944/668/24
Провадження №3/944/960/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2024 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Матвіїв І.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №558153 від 05.02.2024 року, 25.01.2024 року о 14 год 00 хв ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт зі своїм тестем ОСОБА_2 , а саме умисно позбавив останнього житла, на яке він має законне право, чим вчинив економічне насильство економічного характеру, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №558126 від 05.02.2024 року, 26.01.2024 року о 10 год 30 хв ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт зі своїм тестем ОСОБА_2 , а саме умисно позбавив останнього житла, на яке він має законне право, чим вчинив домашнє насильство економічного характеру, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №558152 від 05.02.2024 року, 28.01.2024 року о 09 год 00 хв ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт зі своїм тестем ОСОБА_2 , а саме умисно позбавив останнього житла, на яке він має законне право, чим вчинив домашнє насильство економічного характеру, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №558151 від 05.02.2024 року, 28.01.2024 року о 11 год 00 хв ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт зі своїм тестем ОСОБА_2 , а саме умисно позбавив останнього житла, на яке він має законне право, чим вчинив домашнє насильство економічного характеру, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №558127 від 05.02.2024 року, 29.01.2024 року о 10 год 00 хв ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт зі своїм тестем ОСОБА_2 , а саме умисно позбавив останнього житла, на яке він має законне право, чим вчинив домашнє насильство економічного характеру, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постановами Яворівського районного суду Львівської області від 23.04.2024 об`єднано справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в будинку, який належить на праві власності його дружині. Вже тривалий час у нього та його тестя ОСОБА_2 триває конфлікт з приводу укладення договору дарування спірного будинку, жодних дій пов`язаних з позбавленням житла ОСОБА_2 не вчиняв. Просить закрити справу у зв`язку із відсутністю події та складу правопорушення.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Подоляк Б.Р. в судовому засіданні вину ОСОБА_1 заперечив та вказав, що в матеріалах справи наявні протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, однак матеріалами справ не підтверджуються ані жодні обставини щодо вчинення ОСОБА_1 діянь у вигляді позбавлення житла ОСОБА_2 , на яке він має законне право, ані обставини завдання шкоди фізичному чи психічному здоров?ю потерпілого. Діяння, які покладену в основу звинувачень ОСОБА_1 , не підтверджені жодними об`єктивними доказами, відсутня будь-яка фото, аудіо чи відео фіксація вищевказаних діянь, не підтверджуються також показами свідків чи іншими доказами.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо того, кому належить житловий будинок та домоволодіння, у якому начеб то було вчинено домашнє насильство, не встановлено хто проживає та / або має право проживати у цьому будинку.

Окрім цього, до протоколу не додано копії документів, за якими було встановлено особи, що притягається до адміністративної відповідальності та потерпілої, а також документів, які підтверджують їх родинні зв?язки та матеріали, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення не засвідчені в порядку, встановленому чинним законодавством. Просить закрити справу у зв`язку із відсутністю події та складу правопорушення.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч.2 ст.6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст.4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа), розглядаючи та вирішуючи справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст.173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Згідно з пп.3, 4 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Об`єктивна сторона домашнього насильства у формі позбавлення житла характеризується діями, що спрямовані на позбавлення особи допуску до житла, права користуватися житлом.

Таким чином, диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає необхідність встановлення факту умисного позбавлення можливості потерпілим користуватися житломна яке останній має передбачене законом право.Крім цього, обов`язковою умовою для кваліфікації дій особи за ч.1 ст.173-2 КУпАП є встановлення суспільно-небезпечного наслідку вказаних дій, які полягають у можливості чи заподіяння шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

З протоколів про адміністративне правопорушення вбачається що з 25.01.2024 по 29.01.2024 року ОСОБА_1 , вчиняв конфлікт зі своїм тестем ОСОБА_2 , в ході якого умисно позбавив останнього житла, на яке він має законне право, чим вчинив домашнє насильство економічного характеру, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 .

Про те, що ОСОБА_2 має право користуватися чи проживати у вказаному будинку суду не надано.

Крім того доказів, які свідчили б про умисне позбавлення житла ОСОБА_2 , на яке він має право за законом, в судовому засіданні не встановлено та не надано.

В такій ситуації протоколи про адміністративні правопорушення не може бути визнані належними доказами по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою протокол не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно положень ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Згідно із п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст.247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 невинуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.М. Матвіїв