Справа № 199/7113/24
ПОСТАНОВА

іменем України

19.09.2024 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 від 03.09.2004, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

за участю: потерпілої ОСОБА_2 ,

УСТАНОВИВ:

28.08.2024 о 09:30 годині ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру по відношенню до своєї матері ОСОБА_2 , а саме: висловлювався нецензурною лайкою, погрожував, штовхав, вдарив по обличчю, викликавши у потерпілої побоювання за своє життя та здоров`я, внаслідок чого міг завдати шкоду фізичному та психічному здоров`ю потерпілої.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, будучи неодноразово сповіщеним про дату, час і місце судового розгляду справи судовими повістками, які направлялися поштою, а також через офіційний веб-сайт «Судова влада України», в тому числі повідомленням у додаток «Viber», яке доставлено адресату о 08:53 годині 12.09.2024.

Тобто судом прийнято вичерпні заходи для його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та, враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності, не з`явилася в судове засідання без поважних причин, визнано можливим розгляд справи у її відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, повністю підтверджена:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 010179 від 28.08.2024, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, яким зафіксовано те, що 28.08.2024 о 09:30 годині ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру по відношенню до своєї матері ОСОБА_2 , а саме: висловлювався нецензурною лайкою, погрожував, штовхав, вдарив по обличчю, чим викликав у потерпілої побоювання за життя та здоров`я, внаслідок чого міг завдати шкоду фізичному та психічному здоров`ю потерпілої;

- письмовою заявою потерпілої ОСОБА_2 до поліції від 28.08.2024 та її безпосереднім поясненням у судовому засіданні про те, що її син ОСОБА_1 останні 20 років систематично вчиняє по відношенню до неї домашнє насильство, під час якого душив та бив її, принижував грубої нецензурною лексикою, погрожував їй психічно. Син зловживає алкогольними напоями та курить травку. На початку 2022 року син пішов добровольцем до ТРО, служив під Харковом, але самовільно залишив військову частину. В поліції знають, що він залишив військову частину, проте його ніхто не шукає. Зокрема, 28.08.2024 вона повернулася додому з роботи, а її син ОСОБА_1 , перебуваючи у нетверезому стані, вчинив конфлікт через те, що він не міг знайти свою травку для куріння і вважав, що саме вона заховала його травку. В ході конфлікту він почав висловлюватися грубою нецензурною лайкою, погрожуючи їй фізичною розправою, штовхав її, вдарив рукою по обличчю, через що вона була вимушена залишити квартиру та вийти на вулиці. де чекати поліцію;

- відомостями зі служби 102 про те, що від ОСОБА_2 надійшло повідомлення про те, що 28.08.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , син буянить, СЗЧ, п`яний, заявниця чекає на вулиці. Прибувши за адресою виклику, зустрілися із заявницею ОСОБА_2 , яка повідомила, що її син ОСОБА_1 прийшов за адресою спільного мешкання, перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку, в ході якої штовхав заявницю та словесно ображав нецензурною лайкою. У заявниці відібрано письмову заяву та пояснення, складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП серії ВАВ № 010179, ТЗПСК серії АА № 568225 за п. 1, 2, 3 строком на 10 діб. Складено форму оцінки ризиків. В присутності працівників поліції ОСОБА_1 зібрав свої речі та залишив місце мешкання заявниці;

- письмовим поясненням свідка ОСОБА_3 , з якого слідує, що вона є сусідкою сім`ї ОСОБА_4 . 28.08.2024 близько 09:30 години ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, поводячи себе агресивно, словесно ображав нецензурною лайкою та штовхав свою матір ОСОБА_2 , через що остання вимушена була вибігти на вулицю та очікувати поліцію.

За таких обставин дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного та фізичного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КУпАП адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до п`ятнадцяти діб. Адміністративний арешт призначається районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею).

Згідно ч. 2 ст. 32 КУпАП адміністративний арешт не може застосовуватись до вагітних жінок, жінок, що мають дітей віком до дванадцяти років, до осіб, які не досягли вісімнадцяти років, до осіб з інвалідністю першої і другої груп.

Під час накладення стягнення суддя враховує характер вчиненого правопорушення, яке посягає як на громадський порядок, так і на психічне та фізичне здоров`я потерпілої, приймає до уваги дані про особу ОСОБА_1 , який офіційно не працевлаштований, вчинив декілька видів домашнього насильства по відношенню до матері пенсійного віку, застосувавши фізичну силу та змусивши останню залишити житло.

Таким чином, з урахуванням викладеного та пояснень потерпілої щодо особи кривдника, адміністративні стягнення у виді штрафу та громадських робіт не будуть мати виховного впливу на ОСОБА_1 , не зможуть попередити вчинення останнім аналогічних правопорушень, а тому вчинення даного правопорушення є винятковим випадком та, зважаючи на відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , надають можливість судді накласти ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту.

При цьому, перешкод для накладення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту не вбачається, оскільки ОСОБА_1 не відноситься до осіб з інвалідністю першої або другої груп.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Накласти ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді адміністративного арешту на строк п`ять діб.

Стягнути на підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко