ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2079/24 Справа № 175/7157/24 Суддя у 1-й інстанції - Білоусова О. М. Суддя у 2-й інстанції - Онушко Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Онушко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2024 року стосовно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, капітана поліції, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 153 гривні, та стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 605 грн 60 копійок на користь держави.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України.

В своїй апеляційній скарзі зазначив, що він не знав, що територія на якій він рибалив є територією Дніпровсько-Орільського заповідника, оскільки ніяких попереджувальних знаків та табличок у вказаному місці не має.

Вказує на те, що вимоги ст.16 ЗУ Про природно-заповідний фонд України не передбачають заборону плавання у водоймі.

Суддя апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями ст.91КУпАП передбачена відповідальність за здійснення в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон, а також територій, зарезервованих для наступного заповідання, забороненої господарської та іншої діяльності, порушення інших вимог режиму цих територій та об`єктів, самовільна зміна їх меж, невжиття заходів для попередження і ліквідації негативних наслідків аварій або іншого шкідливого впливу на території та об`єкти природно-заповідного фонду.

Дана норма є бланкетною та відсилає до інших нормативних актів, у яких сформульовані конкретні правила поведінки.

Відповідно до ст.16 ЗУ Про природно-заповідний фонд України на території природних заповідників забороняється будь-яка господарська та інша діяльність, що суперечить цільовому призначенню заповідника, порушує природний розвиток процесів та явищ або створює загрозу шкідливого впливу на його природні комплекси та об`єкти, а саме: будівництво споруд, шляхів, лінійних та інших об`єктів транспорту і зв`язку, не пов`язаних з діяльністю природних заповідників, розведення вогнищ, влаштування місць відпочинку населення, стоянка транспорту, а також проїзд і прохід сторонніх осіб, прогін свійських тварин, пересування механічних транспортних засобів, за винятком шляхів загального користування, лісосплав, проліт літаків та вертольотів нижче 2000 метрів над землею, подолання літаками звукового бар`єру над територією заповідника та інші види штучного шумового впливу, що перевищують установлені нормативи; геологорозвідувальні роботи, розробка корисних копалин, порушення грунтового покриву та гідрологічного і гідрохімічного режимів, руйнування геологічних відслонень, застосування хімічних засобів, усі види лісокористування, а також заготівля кормових трав, лікарських та інших рослин, квітів, насіння, очерету, випасання худоби, вилов і знищення диких тварин, порушення умов їх оселення, гніздування, інші види користування рослинним і тваринним світом, що призводять до порушення природних комплексів; мисливство, рибальство, лісокультурні роботи, рубка дуплястих дерев, всі види екскурсій, крім пішохідних, біотехнічні заходи, сінокосіння механізованими засобами, туризм, інтродукція нових видів тварин і рослин, проведення заходів з метою збільшення чисельності окремих видів тварин понад допустиму науково обґрунтовану ємність угідь, збирання колекційних та інших матеріалів, крім матеріалів, необхідних для виконання наукових досліджень.

Таким чином, об`єктивна сторона даного правопорушення виражена у вчинені дій, що порушують правила охорони та використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДП №000165, 13 травня 2024 року о 21 годині 25 хвилин ОСОБА_2 умисно здійснив заплив у квартал №55 Природного заповідника Дніпровсько-Орільського на відстань 300 метрів. Під час затримання при собі мав ніж, стрілу, ласти, маску, трубку, рушницю для підводного полювання, яка була зведена в бойовому стані.

При цьому, як вбачається із пояснень наданих у суді першої інстанції, ОСОБА_2 пояснив, що раніше вже здійснював запливи на вказану територію та при собі мав стрілу для рушниці.

Дані обставини судом першої інстанції належним чином з`ясовані, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, слід зазначити, що апелянт у свої апеляційній скарзі повідомив, що він рибалив неподалік від дачі, яка знаходиться у смт.Обухівка Дніпровського району Дніпропетровської області.

Доводи апелянта про те, що ніяких попереджувальних знаків та табличок у вказаному місці не має, не беруться до уваги, оскільки згідно матеріалів адміністративної справи вказаний заповідник має два державних акти на право користування землею, уздовж границь заповідника встановлено межові знаки, а також 45 інформаційних аншлагів, на воді встановлено забороняючі буї.

Враховуючи викладене, вважаю, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо притягнення ОСОБА_2 за ст.91 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставними.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду першої інстанції, апеляційним переглядом не встановлено, тому вважаю за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2024 року стосовно ОСОБА_2 , якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2024 року стосовно ОСОБА_2 , якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Онушко