Справа № 367/7471/24
Провадження №3/367/2640/2024
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 жовтня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

Головуючого судді Шестопалової Я.В.,

при секретарі Янковому І.Л.,

за участі особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 ,

захисника: Мартинюк Я.О.,

представника потерпілої: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 099731 від 18.07.2024 року, 18.07.2024 року о 11:00 год. в квартирі за адресою в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_3 , а саме: ображав її нецензурною лайкою, переслідує та контролює її більшу частину життя, чим може завдати шкоди психологічному здоров`ю дружини, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 провину у вчиненому правопорушенні не визнав та суду пояснив, що 18.07.2024 року зранку він відвіз дітей на навчання, а дружину до косметолога. Після чого, приблизно о 11:20 год. йому зателефонувала адміністратор дитячого клубу, де були його діти та повідомила, що приїхала його дружина та хоче забрати дітей. Через деякий час ОСОБА_1 приїхав до дитячого клубу та повідомив адміністратору й дружині, що забирати дітей він не дозволяє, оскільки дружина хоче забрати дітей за кордон. Після чого, дружина викликала поліцію, яка приїхала та склала протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Також, ОСОБА_1 пояснив, що під час спілкування з дружиною в дитячому клубі, він не виражався нецензурною лайкою та ніякої психологічної шкоди їй не завдавав. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що адреса зазначена в протоколі, як місце вчинення правопорушення, йому не відома, оскільки він та його дружина проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , а дитячий клуб знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , точної адреси не пам`ятає. Так, ОСОБА_1 просив закрити провадження по даній справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Захисник в судовому засіданні заявила суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмові пояснення. Так, відповідно до даних пояснень, ОСОБА_3 зазначила, що з початком повномасштабного вторгнення, вона та її діти ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , виїхали з м. Буча та з березня 2022 року проживають у Німеччині. Кожні пів року, маючи можливість, приїздили до України відвідати рідних. Батько дітей, ОСОБА_1 , постійно проживає у м. Буча, працює в «УкргазБанку», та має бронювання від військової служби на роботі. В квітні ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_7 , що бронь на роботі не буде продовжена і вона разом із дітьми повинні повернутися, щоб наглядати за житлом у період його відсутності. Вони обговорювали варіант повернення, але на разі війна триває, і для повернення дітей не найкращий час. Коли ОСОБА_1 дізнався, що доньку прийняли у 1 клас, а сина перевели у старшу школу, то він поставив умову, або вони повертаються або розлучаються. Після чого, було прийнято рішення про розлучення та про поділ майна. Потім ОСОБА_1 повідомив, що ОСОБА_3 повинна приїхати, для підписання усіх документів. Так, 12 липня 2024 року вона з дітьми приїхали в Україну та після першої очної розмови з ОСОБА_1 про розподіл майна, відбувся перший напад агресії і психологічний тиск. Причиною обговорення стала спільно придбана в кредит однокімнатна квартира в АДРЕСА_3 , де вони весь час проживали разом. В процесі розмови, чоловік наголосив, що квартира повинна залишитись йому без розподілу і тоді ми розійдемось мирно, якщо вона не хоче проблем на що, ОСОБА_3 погодилась залишити свою частку сину і оформити це нотаріально, однак ОСОБА_1 відхилив дану пропозицію. Після чого, ОСОБА_1 заявив що йому потрібні гарантії і гарантом вирішив зробити сина та почав психологічний тиск і погрози. Сказав, що для ОСОБА_3 буде краще піти жити до її мами інакше вона побачить на що він здатен. Однак, ОСОБА_3 відповіла, що піде тільки разом з дітьми, а ОСОБА_1 сказав, що діти залишаться з ним. Після чого, ОСОБА_1 забрав ключі і заховав документи від авто ОСОБА_3 і заявив, що разом з дітьми вона не може виходити з квартири та, оскільки він працює дистанційно, вони можуть виходити з квартири на вулицю тільки після 18-19.00 вечора разом із ним. При цьому, ОСОБА_3 пояснила, що знаходитись разом із ОСОБА_1 було не можливо. Також, всі ці образи від ОСОБА_1 слухали діти, донька постійно просила це припинити. Через деякий час ОСОБА_1 змінив свою думку і сказав, що вона може виходити з дому, але без дітей, які можуть виходити тільки з ним. Так, для ОСОБА_3 витримати психологічно це все було дуже важко, вона відчувала постійне нервове напруження, страх і не розуміння, що робити далі. Пізніше ОСОБА_3 пояснила ОСОБА_1 , що діти не можуть весь час вдень сидіти в квартирі і вмовила його записати дітей до денного табору, куди водила своїх дітей її сестра, де діти могли проводити час з 9.00 до 13.00, на що ОСОБА_1 погодився, але як повідомили пізніше співробітники даного табору, ОСОБА_1 наголосив їм, що дітей може забирати тільки він. Так, 18.07.2024 року між нею і ОСОБА_1 виник черговий конфлікт. Вона просила, щоб він не використовував дітей у питаннях розлучення та щоб діти не чули його образ. Того дня, вранці вони разом відвезли дітей в денний табір «Лего клубу», при цьому, ОСОБА_1 знав, що вони повинні повертатися до Німеччини, але ОСОБА_1 вирішив, що син до Німеччини не повернеться, хоча знав, що за 2 тижні у дітей почнеться навчання у школі і що термін їх відпустки завершується. Після того, як вони відвезли дітей, ОСОБА_3 пішла до служби соціального захисту дітей, але там сказали, що нічим не можуть допомогти та порадили звернутись до суду і поліції. Після чого, вона пішла до Бучанського відділу поліції, де їй сказали, що якщо їй-матері, не віддають дітей, вона повинна викликати наряд поліції. Так, 18 липня вона прийшла в денний табір забрати дітей, де їй повідомили, що за дорученням ОСОБА_1 , вона не може цього зробити та зателефонували ОСОБА_1 , а вона в свою чергу викликала поліцію, бо самостійно вирішити ситуацію з ним вона не могла і повертатися до нього в квартиру, після всіх погроз і образ було неможливо. По приїзду наряду поліції, працівники поліції допитали всіх та склали протокол, який ОСОБА_1 відмовився підписувати. Після чого, донька пішла зі ОСОБА_3 до бабусі, а син сів в машину до ОСОБА_1 .. Таким чином, вважала, що ОСОБА_1 відносно неї було вчинено домашнє насильство, оскільки вона зазнала значних моральних страждань, які полягали у сильному психологічному тиску з боку кривдника ОСОБА_1 образах, залякуваннях.

Представник потерпілої в судовому засіданні підтримав письмові пояснення ОСОБА_3 та просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника та представника потерпілої, дослідивши матеріали справи та письмові пояснення потерпілої, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до такого.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП, встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 256 КУпАП, встановлює, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

У ході судового розгляду, факту того, що 18.07.2024 року ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини, судом не встановлено, оскільки конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відбувся за адресою знаходження дитячого табору: м. Буча, вул. Івана Кожедуба, а поліція була викликана у зв`язку із тим, що ОСОБА_3 не віддавали дітей адміністрація дитячого табору.

У зв`язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1) ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин визначених п. 1) ст. 247 наведеного Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 173-2, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга, подається до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Я.В. Шестопалова