Справа№ 953/9249/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2024 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Лисиченко С.М.,

за участю: секретаря судового засідання- Кот Я.А.,

прокурора - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Мирось С.В.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м.Харкова матеріал, який надійшов з 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м.Лебедин, Сумської області, громадянина України, працюючого на посаді радника дирекції Національного наукового центру «Інститут експериментальної і клінічної ветеринарної медицини», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з даних протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №528 від 01.10.2024 вбачається, що ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді директора Національного наукового центру «Інститут експеременталольної і клінічної ветеринарної медицини» ( далі -Інститут», будучи згідно з п.п.а п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, маючи приватний інтерес, що суперечить службовим повноваженням, перед визначенням розміру пенсії свої близькій особі - сину ОСОБА_3 , видачею та підписанням наказу від 16.08.2023 №43-к, не повідомив у встановленому цим Законом випадку та порядку безпосереднього керівника - Національну академію аграрних наук України про наявність у нього реального конфлікту інтересів.

Дії ОСОБА_2 особою, уповноваженою на складання адміністративного протоколу, кваліфіковано за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова від 04.10.2024, визначено головуючу суддю у справі: ОСОБА_4 .

Згідно з даних протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №529 від 01.10.2024 вбачається, що ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді директора Національного наукового центру «Інститут експеременталольної і клінічної ветеринарної медицини» ( далі -Інститут», будучи згідно з п.п.а п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, маючи приватний інтерес, що суперечить службовим повноваженням, у порушенням вимог п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», в умовах реального конфлікту інтересів 16.08.2023 вчинив дії та прийняв рішення, а саме на власний розсуд визначив розмір премії (3500 грн.) близькій особі - сину ОСОБА_3 , підписав та видав наказ від 16.08.2023 №43-к.

Дії ОСОБА_2 особою, уповноваженою на складання адміністративного протоколу, кваліфіковано за ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова від 04.10.2024 визначено головуючу суддю у справі: Лисиченко С.М.

Постановою Київського районного суду м.Харкова від 23.10.2024 об`єднано в одне провадження справу №953/9249/24 н/п 3/953/2749/24 за адміністративним матеріалом стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.172-7 КУпАП зі справою №953/9250/24 н/п 3/953/2750/24 за адміністративним матеріалом стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.172-7 КУпАП. Присвоєно об`єднаній справі №953/9249/24 н/п 3/953/2749/24.

Постановою Київського районного суду м.Харкова від 06.11.2024 застосувано примусовий привід стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.172- 7 КУпАП не визнав з огляду на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст.172 -7 КУпАП.

Захисник - адвокат Мирось С.В. у судовому засіданні зазначив, що складені у відношенні ОСОБА_2 , як директора Національного центру «Інституту експериментальної і клінічної ветеринарної медицини» протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією від 01.10.2024, є безпідставними та позбавленими правового підґрунтя, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст.172-7 КУпАП. Вказав, що нарахуванням ОСОБА_2 , як директором Інституту премії у розмірі 3500 грн. ОСОБА_3 відповідно до наказу від 16.08.2023 № 43-к, відбулося не з власної ініціативи, а на підставі подання керівника відповідного підрозділу за рішенням, затвердженим на засіданні від 15.08.2023, яке було прийняте шляхом голосування його учасників та затвердженого головою профкому. Зауважує, що серед учасників засідання від 15.08.2023 ОСОБА_2 не виявлено, відтак, він не мав жодного впливу на прийняття об`єктивного та неупередженого рішення щодо заохочення ряду працівників, серед яких виявився і ОСОБА_3 . З огляду на зазначене вважає, що в протоколах про адміністративне правопорушення міститься виключно недостовірна інформація щодо реалізації ОСОБА_2 власних дискреційних повноважень у частині визначення розміру премії ОСОБА_3 , оскільки рішення щодо призначення премії, в тому числі, й її суми, приймалося в рамках профспілкового засідання, в якому ОСОБА_2 участі не брав, відтак, вказані протоколи складені на підставі неповно з`ясованих обставин. Окрім іншого, уповноваженим на складання протоколів органом, проігноровано й ту обставину, що наказом ОСОБА_2 було призначено премії абсолютно всім працівникам на підставі рішення, прийнятого в рамках профспілкового засідання, посвідченого протоколом від 15.08.2023, а не лише стосовно ОСОБА_3 , що повністю виключає наявність будь-якого приватного інтересу. Сторона захисту вважає, що в даному випадку про наявність конфлікту інтересів можливо було б стверджувати лише у випадку прийняття ОСОБА_2 особистого рішення щодо нарахування ОСОБА_3 преміальної виплати, що не узгоджується з матеріалами справи.

Крім того, сторона захисту зазначає, що станом на момент розгляду даної справи сплинув строк для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, закінчення якого припадає на 01.11.2024.

Прокурор в судовому засіданні обставини, викладені у протоколах підтримав, просив визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст.172-7 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Не зважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_2 , його вина у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, повністю підтверджується сукупністю доказів, які були досліджені у ході судового розгляду.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно п.п. «а» п.2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є: посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, члени Ради Національного банку України (крім Голови Національного банку України), особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать держав.

Статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у п.1,2 ч.1 ст.3 цього Закону, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до ч.5 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона зобов`язана звернутися за роз`ясненнями до територіального органу Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Диспозиція ч.1 ст.172-7 КУпАП передбачає відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Диспозиція ч.2 ст. 172-7 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Суб`єктом правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.172-7 КУпАП є особи, зазначені у п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції".

Судовим розглядом встановлено, що згідно з п.п. 3.1, 3.2 ст.3 Статуту Національного наукового центру «Інститут експериментальної і клінічної ветеринарної медицини», затвердженого 17.08.2016, виконувачем обов`язків президента Національної академії аграрних наук України, Національний науковий центр є державною науковою установою. Національний науковий центр є юридичною особою. Він має відокремлений майно, самостійний баланс, реєстраційні рахунки у відділеннях Державної казначейської служби України, може від свого імені набувати права та обов`язки, бути позивачем і відповідачем в судах.

Статтею 81 ЦК України встановлено, що юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Згідно з ч.2 ст.167 вказаного Кодексу держава може створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Наказом президента Національної академії аграрних наук України від 20.08.2018 №245-к ОСОБА_2 з 20.08.2018 призначено на посаду директора Інституту.

Відповідно до п.п. а п.2 ч.1 ст.3 Закону № 1700-VII посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у п.1 частини першої цієї статті, є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону № 1700-VII посадова особа юридичної особи публічного права голова та член наглядової ради, ради директорів, виконавчого органу, комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії), ліквідатор, керівник, заступник керівника, головний бухгалтер, корпоративний секретар такої юридичної особи публічного права.

Таким чином суд доходить висновку, що ОСОБА_2 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Наказом директора Інституту від 18.11.2016 №67-к ОСОБА_3 призначено на посаду провідного наукового співробітника відділу з вивчення хвороб птиці Інституту.

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» близькі особи - члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у ч.1 ст.3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта.

Згідно даних повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 03.09.2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_2 є близькою особою ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» від 30.08.2002 № 1298 встановлено надати право керівникам місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, при яких створені централізовані бухгалтерії, керівникам бюджетних установ, закладів та організацій в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків: затверджувати порядок і розміри преміювання працівників відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи у межах коштів на оплату праці.

Згідно з абз. 1 п. п. 5 п. 4 наказу Міністерства освіти і науки України «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» від 26.09.2005 № 557 керівникам навчальних закладів, установ освіти та наукових установ надати право в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків, затверджувати порядок і розміри преміювання працівників відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи в межах коштів на оплату праці.

Відповідно до п. п. 1.4, 1.5 р. 1 Положення про порядок преміювання працівників Національного наукового центру «Інститут експериментальної і клінічної ветеринарної медицини», який є додатком № 3 до Колективного договору між адміністрацією Інституту і профспілковим комітетом Інституту, преміювання працівників інституту здійснюється в межах економії фонду заробітної плати, передбаченого кошторисом Національного наукового центру «Інститут експериментальної і клінічної ветеринарної медицини» на відповідний рік. З нагоди державних, професійних свят та ювілейних дат працівникам може бути виплачена одноразова премія з урахуванням особистого вкладу.

Згідно до п.1.7 вказаного Положення підставою для виплати премії працівникам є наказ директора Національного наукового центру «Інститут експериментальної і клінічної ветеринарної медицини», що видається на підставі подання заступника директора з наукової роботи стосовно преміювання працівників наукових підрозділів, та на підставі подання заступника директора з загальних питань, економіки та маркетингу стосовно преміювання всіх інших працівників, не наукової сфери.

Відповідно даних контракту, укладеного 20.08.2018 між Національною академією аграрних наук України (далі-Академія), в особі президента академіка НААН ОСОБА_5 , з одного боку та доктором ветеринарних наук, академіка НААН ОСОБА_2 ( далді- керівник), з другого боку, ОСОБА_2 призначений на посаду директора Національного наукового центру «Інституту експериментальної і клінічної ветериторарної медицини» на термін з 20.08.2018 по 19.08.2023 включно. Сторони домовилися, зокрема, що директор має право користуватись правом розпорядження коштів установи, в межах своєї компетенції видавати накази та інші акти, давати вказівки обов`язкові для всіх підрозділів та працівників установи.

Судом встановлено, що наказом директора Інституту від 16.08.2023 № 43-к, підписаного ОСОБА_2 , за сумлінну працю, якісне ставлення до своїх посадових обов`язків, вагомий внесок у науково-інноваційну діяльність та з нагоди професійного свята Дня працівника ветеринарної медицини премійовано працівників Інституту, у тому числі, ОСОБА_3 у розмірі 3500 гривень.

Тобто, судом достовірно з`ясовано, що ОСОБА_2 в порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» видав наказ від 16.08.2023 №43-к про призначення премії працівникам Підприємства, у тому числі близькій особі - свойому сину ОСОБА_3 . Сам факт існування зазначеного наказу та отримання таких виплат стороною захисту не оспорюється.

Положеннями ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п.1,2 ч.1 ст.3 цього Закону, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

За змістом ч.5 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона має право звернутися за роз`ясненням до Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, характеризується сукупністю таких ознак: наявність у особи реального конфлікту інтересів; неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, характеризується сукупністю таких ознак: наявність у особи реального конфлікту інтересів; вчинення особою дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Для встановлення факту реального конфлікту інтересів необхідно констатувати: наявність у правопорушника факту приватного інтересу; наявності факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями; наявність повноважень на прийняття рішення; наявність факту реального впливу суперечності між приватним інтересом та службовими чи представницькими повноваженнями на об`єктивність або неупередженість рішення.

Посадові особи, які є суб`єктами Закону, мають обов`язки, визначені ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», якою передбачено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

При цьому для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особи, і кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, слід встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність повноважень на прийняття рішення;наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає.

Таким чином, обов`язковою ознакою конфлікту інтересів є наявність суперечностей між особистими інтересами та службовими повноваженнями особи, які можуть вплинути на прийняття рішення чи вчинення дій при виконанні особою службових повноважень.

При цьому, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП, полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов`язків, тому зобов`язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Судом встановлено, що під час підписання та видачі наказу від 16.08.2023 №43-к у ОСОБА_2 виник приватний інтерес, який полягав у його бажанні додаткової доплати близькій особі, який суперечить його службовим повноваженням, покликаним на додержання вимог Закону № 1700-VII. У зв`язку з цим у даному випадку має місце реальний конфлікт інтересів (досягнення блага, що належатиме виключно близькій особі).

Факти підписання ОСОБА_2 зазначеного наказу про преміювання, який стосуються його сина, безумовно свідчить про наявність у нього приватного інтересу, ознаками якого є, зокрема, майновий інтерес близької особи.

Обов`язковою ознакою реального конфлікту інтересів є вплив (можливість впливу) приватного інтересу на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи не вчинення дій під час виконання службових повноважень.

Такий вплив може існувати за умови наявності в особи дискреційних повноважень, що передбачають можливість/необхідність варіантів юридично допустимих рішень чи дій, які вона вважає найкращими за відповідних обставин.

Таким чином, під час реалізації ОСОБА_2 повноважень в частині, що стосується преміювання його близької особи, наведений вище приватний інтерес вступав у суперечність його публічному інтересу.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи бездіяти, а якщо діяти - у виборі варіанта рішення чи дії серед варіантів, що прямо чи опосередковано закріплені в законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанта вибору із будь-ким.

Дискреційні повноваження посадової особи юридичної особи публічного права при визначенні умов оплати праці працівників та застосування заходів матеріального заохочення, накладення стягнень на працівників, має місце тоді, коли керівник на власний розсуд вирішує питання щодо доцільності матеріального заохочення (преміювання) працівників та своїм наказом визначає конкретний розмір премії (грошової винагороди) для працівника залежно від його особистого внеску в діяльність підприємства, тобто діє на власний розсуд та приймати рішення встановити чи не встановити надбавку, визначити той чи інший розмір.

До дискреційних повноважень ОСОБА_2 , як посадової особи, належала можливість підписувати або не підписувати наказ та обов`язково він мав публічно повідомити про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед підписанням наказу про преміювання його близької особи.

Відповідно до листа Національного агентства з питань запобігання корупції Управління документообігу та контролю №93-06/65376-24 від 09.09.2024 вбачається, що у період з 01.01.2022 по 09.09.2024 ОСОБА_2 не звертався до Національного агентства за роз`ясненнями з приводу наявності у нього реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Вказаний реальний конфлікт інтересів ОСОБА_2 не врегульовано відповідно до вимог ч.1 ст. 28 Закону № 1700-VII. Тобто, перебуваючи в умовах реального конфлікту інтересів, він вчинив дії та прийняв рішення, а саме: підписав та видав наказ від 16.08.2023 №43-к про примірювання працівників, у тому числі, блиьку особу - сина ОСОБА_3 .

Крім того, згідно даних листа Націонавльної академії аграрних наук України №11-1/167 від 25.06.2024 вбачається, що за період з 01.01.2023 по 19.08.2023 повідомлень від директора Національного наукового центру «Інститут експериментальної і клінічної ветеринарної медицини» ОСОБА_2 щодо виникнення реального конфлікту інтересів відповідно до Закону України « Про запобігання корупції» до НААН не надходило.

Суд зазначає, що у даному випадку, вимоги Закону України «Про запобігання корупції» щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів стосуються реалізації ОСОБА_2 своїх службових повноважень та його особистої участі у прийнятті та підписанні наказу від 16.08.2023 №43-к, у тій частині, яка стосується його близької особи, а тому доводи сторони захисту про те, що наказ про преміювання видавався ОСОБА_2 в межах його компетенції щодо преміювання всіх працівників (а не лише тільки щодо близької особи) та на підставі рішення, прийнятого в рамках профспілкового засідання, посвідченого протоколом від 15.08.2023, а отже він не отримував неправомірної корупційної вигоди, є необґрунтованими, так як самі по собі ці обставини не спростовують висновки суду щодо наявності конфлікту інтересів у ОСОБА_2 та обов`язку його вирішення у зазначені законом способи.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, повністю підтверджується сукупністю безпосередньої досліджених доказів, які об`єктивно узгоджуються між собою і з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ним вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Розглядаючи доводи захисника про закінчення строків притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності на час розгляду справи, суд зазначає наступне.

Факт виявлення порушення - це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення, тобто моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими (особою чи органом державної влади) та не може ототожнюватися із часом зібрання усіх необхідних матеріалів перевірки. Складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією - є окремою процесуальною дією. Сам протокол фактично є суб`єктивний виклад свого бачення уповноваженою особою та фіксація обставин певної події на основі наявних доказів.

Зі змісту ч.4 ст.38 КУпАП вбачається, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст. 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Датою вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та 2 ст.172-7 КУпАП, є 16.08.2023.

Суд дослідивши матеріали справи доходить висновку, що на час розгляду справи не закінчився ані шестимісячний, ані дворічний строк накладення стягнення на ОСОБА_2 , оскільки в період з 31.05.2024 по 01.10.2024 відбувалася лише перевірка даних, зазначених у заяві Національного наукового центру «Інститут експериментальної і клінічної ветеринарної медицини» №223 від 29.04.2024 про вчинення адміністративного правопорушення, яка була отримана Національним агентством з питань запобігання корупції 01.05.2024. І тільки після отримання відповідних документів та їх перевірки виявлено у ОСОБА_2 та встановлено в його діях склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП. У зв`язку з чим 01.10.2024 складено протоколи №528 та №529 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, що і є моментом його виявлення.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення суд враховує характер та вчинених адміністративних правопорушень, дані щодо особи ОСОБА_2 , який є громадянином України, має вищу освіту, одружений, не є інвалідом, на утримані малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, займає посаду радника дирекції Національного наукового центру «Інститут експериментальної і клінічної ветеринарної медицини», протягом року до адміністративної відповідальності, в тому числі за вчинення корупційних правопорушень не притягувався. Крім того, суд враховує відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш суворе правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи викладене, суд застосовує до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в межах санкцій ч.2 ст.172-7 КУпАП, оскільки воно передбачає більш суворе стягнення з числа вчинених правопорушень, що на думку суду є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП, підлягає стягненню судовий збір з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на користь держави.

Керуючись ч.1, ч. 2 ст. 172-7, ст. ст. 33, 38, 40-1, 251, 252, 256, 283, 284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Накласти на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень передбачених:

- ч.1 ст.172-7 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок;

- ч.2 ст.172-7 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП остаточним вважати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , підданим стягненню у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до ч. 1,4 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого ч.1 цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя- С.М. Лисиченко

.