Справа № 136/669/24
провадження №3/136/229/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Іванець О.Д., розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління ДПС у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , непрацюючого, такого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягуваного до адміністративної відповідальності

за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшли вищевказані матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 361 від 21.03.2024 встановлено, що в смт Турбів, ОСОБА_1 здійснював діяльність без державної реєстрації, а саме на момент перевірки 21.03.2024 о 15:00 год. надавав послуги з перевезення пасажирів автомобілем GEELY MK CROSS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , оранжевого кольору, чим порушено ст. 42, 58 Господарського кодексу України про державну реєстрацію юридичних і фізичних осіб, підприємств та громадських формувань від 15.06.2003 №255-ІV, акт фактичної перевірки від 21.03.2024 №11747/02-32-24-05, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

16.04.2024 до початку судового розгляду на адресу суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Щавінського К.С. про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Розгляд даної справи просив суд проводити у відсутність ОСОБА_1 та його захисника.

У клопотанні зазначено, що 21.03.2024 в смт Турбів, ОСОБА_1 перебував у своєму автомобілі до якого підійшли дві жінки, одна з яких повідомила, що в її знайомої погіршився стан здоров`я та попросила допомогти і підвезти до медичного закладу. Відгукнувшись на прохання, він підвіз вказаних осіб до медичного закладу, при цьому жодної оплати за надану допомогу не вимагав і жодних сум коштів не називав. Однак, перед виходом із автомобіля, одна із пасажирок самостійно поклала у автомобіль кошти в сумі 50 гривень, мотивуючи це подякую за допомогу, після чого достала своє службове посвідчення, представилася та почала звинувачувати ОСОБА_1 у нібито здійсненні господарської діяльності без державної реєстрації та надання послуг з перевезення пасажирів. ОСОБА_1 вину свою не визнав та не визнає, оскільки правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП не вчиняв і жодної господарської діяльності не здійснював.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явивсь, про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення повідомлений належним чином (засобами поштового зв`язку). Клопотання про відкладення судового засідання не подано, причини неявки не повідомлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП України, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зважаючи на викладені обставини, ОСОБА_1 був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення у суді. Отож його поведінка свідчить про не бажання брати участь у розгляді справи. У зв`язку з цим суд розглядає вказану справу про адміністративне правопорушення за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності та її захисника.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП полягає у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або у провадженні господарської діяльності без отримання ліцензії на здійснення виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

У протоколі, який є по своїй суті документом, яким особі висунуте обвинувачення, зазначено про порушення ст. 42 та 58 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Нормами ст. 58 ГК України передбачено, що суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Згідно ч. 1 ст. 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Насамперед саме слово "діяльність" означає систематичні дії членів суспільства, їхніх об`єднань, спрямовані на досягнення певного результату. Змістом цих дій є виготовлення та реалізація продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, а метою - задоволення суспільних потреб у відповідних благах, які повинні мати цінову визначеність, тобто функціонувати як товар.

Отже необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, а саме вчинення три і більше разів, а також отримання від здійснення зазначеного виду діяльності доходу. Разове вчинення зазначеної дії не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" N 3 від 25 квітня 2003 року передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих. що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Жодних доказів, які б підтверджували факт здійснення ОСОБА_1 систематичної господарської (підприємницької) діяльності та одержання прибутку без державної реєстрації як суб`єкта господарювання матеріали справи не містять.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Суд зауважує, що згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється із суворим додержанням законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення,є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. В силу вимог ст. 256 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на диспозицію ч.1 ст.164 КУпАП, за якою обвинувачується ОСОБА_1 , зі сторони особи, уповноваженої на складання протоколу про адміністративне правопорушення, слід було надати суду належні, допустимі та достовірні докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування. А саме, що ОСОБА_1 дійсно здійснював систематичне надання послуг з перевезення пасажирів, тобто проводив господарську діяльність, без державної реєстрації як суб`єкта господарювання.

Суд зауважує, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а зазначив, що у силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

На підтвердження обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та наявності у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, особа уповноважена на складання протоколу про адміністративну правопорушення надала суду:

- протокол про адміністративне правопорушення №361 від 21.03.2024;

- письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до яких зазначено, що він підвіз людей;

- копія наказу ГУ ДПС у Вінницькій області "Про проведення фактичної перевірки надання послуг служба таксі (смт Турбів)" від 14.03.2024 за №1340к;

- копії направлень на перевірку від 21.03.2024 №1742 та №1743;

- акт фактичної перевірки від 21.03.2024 відповідно до висновків якого зазначено що ОСОБА_1 здійснював діяльність без державної реєстрації.

Вивчивши вказані матеріали судом встановлено, що вони не містять будь-яких належних та допустимих доказів, на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 здійснював господарську дяльність без держєавної реєстрації тобто систематично надавав послуги з перевезення пасажирів, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, як і матеріали додані до нього - не містять відомостей та документів, які б підтверджували цей факт.

При цьому, слід зазначити, що необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, а саме вчинення три і більше разів. Однак в протоколі про адміністративне правопорушення як і в акті фактичної перевірки лише формально зазначено, що ОСОБА_1 здійснював надання послуг з перевезення пасажирів, однак не вказано осіб, яким він надавав такі послуги (крім самих перевіряючих, які самі спровокували його на вчинення таких дій), за якою ціною, чи існувала регулярність таких послуг, не вказано жодного свідка, який би міг підтвердити факт протиправної діяльності.

Суд, оцінивши зібрані докази вважає, що висновок про порушення Красносельським ч. 1 ст. 164 КУпАП, не ґрунтується на встановлених обставинах. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду особою, уповноваженою на складання протоколу, не надано та в ході судового розгляду не встановлено.

Зазначене виключає об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 та унеможливлює його склад.

Суд, керуючись принципом "поза розумним сумнівом" вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, які ставляться у вину особі та складають склад адміністративного правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів щодо обставин правопорушення та обставин які було встановлено в ході судового розгляду судом є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Таким чином, дослідивши усі матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

В силу вимог ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 156, 164, 245, 247, 251, 265, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова судді в справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Вінницького апеляційного суду протягом 10-ти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо в поновленні строку відмовлено.

Суддя О.Д. Іванець