Справа № 132/2614/23
Провадження № 33/801/353/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 26 жовтня 2023 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 26 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У скарзі зазначає, що в протоколі не зазначено номер технічного пристрою, яким вимірювалася кількість проміле алкоголю, що суперечить нормам чинного законодавства та вимогам інструкції з оформлення протоколів про адміністративні правопорушення. Доданий до протоколу про адміністративне правопорушення диск з відеозаписом не підтверджує факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Підписи в протоколі різні за своїм виглядом, проте, у всіх графах повинен бути лише його підпис. Його не було повідомлено про розгляд справи 26 жовтня 2023 року, а лише було повідомлено про судове засідання, призначене на 19 вересня 2023 року, на яке він не міг з`явитися по сімейним обставинам. Відтак, він не знав про розгляд відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, що призвело до порушень його прав щодо надання пояснень у суді, захисту своїх прав шляхом залучення захисника. При складанні протоколу його не було повідомлено про проведення відеофіксації на нагрудну бодікамеру та телефон.

Також ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, мотивуючи тим, що в судовому засіданні він присутнім не був, копію постанови засобами поштового зв`язку не отримував. Лише 04 квітня 2024 року він ознайомився з матеріалами справи та отримав копію постанови. Тому строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 289 КУпАП, в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

При вирішенні питання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційний суд виходить з того, що ОСОБА_1 не був присутнім при винесенні 26.10.2023 Калинівським районним судом Вінницької області постанови.

Копія цієї постанови судом першої інстанції ОСОБА_1 не направлялася.

ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи 04.04.2024, а відтак і з оскаржуваною постановою, та 05.04.2024 подав апеляційну скаргу (а.с.12-15).

Враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутнім під час винесення оскаржуваної постанови, беручи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів щодо направлення йому копії оскаржуваної постанови та те, що апеляційну скаргу подано ним на наступний день після ознайомлення з матеріалами справи, з метою забезпечення конституційного права особи на оскарження судового рішення, про яке стверджується в рішеннях Європейського суду з прав людини, апеляційний суд прийшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 26.10.2023 пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У статті 280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №135926, складеному ПОГ СП Хмільницького РВП №1 капітаном поліції Пєтруком Р.В., 23 серпня 2023 року о 14 год. 27 хв. в м. Калинівка по вул. Промисловій біля будинку №35 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у закладі охорони здоров`я у лікарні КНП «Калинівська ЦРЛ». Огляд проводив лікар, висновок медичного закладу №80 від 23 серпня 2023 року, проба позитивна 1,14 проміле (а.с.1).

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №80 від 23.08.2023, складеного лікарем КП «Калинівська ЦРЛ» КМР ОСОБА_2 , за результатами огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння - 1,14 проміле (а.с.5).

У підпункті а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність, в тому числі, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.280 КУПАП з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та надав їм правову оцінку.

Висновок суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що факт керування ним транспортним засобом не підтверджений матеріалами справи, однак, вказані доводи відхиляються апеляційним судом з наступних підстав.

Для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП доведенню підлягають як факт керування особою транспортним засобом, так і факт перебування особи в стані сп`яніння.

У п. 27 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні» від 23.12.2005 № 14 судам роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про доведеність як факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так і факту його перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Вказаний висновок ОСОБА_1 в апеляційній скарзі жодним чином не спростований.

Апеляційний суд виходить з того, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №135926 від 23.08.2023 зазначено суть адміністративного правопорушення та опис установлених обставин, зокрема зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Будь-яких заперечень щодо керування транспортним засобом в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не зазначив.

У письмових поясненнях ОСОБА_1 , які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, зазначено, що 23.08.2023 він вжив пляшку пива, після чого сів за кермо особистого транспортного засобу ВАЗ 2106, д.н. НОМЕР_1 , і поїхав на город. Повертаючись додому з городу біля його будинку його зупинили працівники поліції, коли він керував згаданим транспортним засобом, в Калинівській лікарні він пройшов медичний огляд, під час якого на спеціальному технічному пристрої «Drager Safety» рівень алкоголю в крові показав 1,14 проміле. З правопорушенням згідний (а.с.4).

З відеозапису з портативного відеореєстратора (нагрудної камери поліцейського) вбачається, як автомобіль ОСОБА_1 розташований частково на проїзній частині, частково на узбіччі. Біля автомобіля стоїть ОСОБА_1 та поліцейський. На вимогу поліцейського надати документи ОСОБА_1 спочатку зазначив, що він стояв, на що поліцейський повідомив, що вони їхали позаду нього та зупинили його. На запитання поліцейського, чому ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та чи знає він, яке правопорушення скоїв, останній повідомив, що треба було копати картоплю, а порушення полягає в тому, що він сів за кермо в нетверезому стані. ОСОБА_1 було повідомлено, що в причепові не працювали зовнішні освітлювальні прилади, а також покажчики поворотів та стопів.

Хоча на відеозаписі з портативного відеореєстратора і не зафіксовано моменту зупинки, однак, ОСОБА_1 не заперечував того факту, що він був зупинений працівниками поліції, а також те, що під час руху в нього не працювали зовнішні освітлювальні прилади причепа та покажчики поворотів і стопів.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції було оглянуто відеозаписи з нагрудної камери поліцейського. Обставини, які зафіксовані на вказаних відео, ОСОБА_1 не заперечив, у скоєному розкаявся.

Також в матеріалах справи наявна копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №233101, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

У вказаній постанові зазначено, що 23.08.2023 о 14 год. 27 хв. в м.Калинівка по вул. Промисловій водій ОСОБА_1 керував транспортним ВАЗ 2106, д.н. НОМЕР_1 , в якого не був підключений причіп, яким він буксирував причіп, зовнішні освітлювальні прилади не працювали, а також не працювали покажчики поворотів та стопів, чим порушив вимоги п.п.31.4.3 (а.с.2).

Вказаною постановою також підтверджений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. ОСОБА_1 не оскаржував дану постанову.

Відтак, апеляційний суд вважає, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом є доведеним.

Факт перебування в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заперечує.

ОСОБА_1 , зазначаючи про те, що у протоколі не вказано номер технічного пристрою, що суперечить нормам чинного законодавства та вимогам інструкції з оформлення протоколів про адміністративні правопорушення, а також про те, що його не було повідомлено про проведення відеофіксації не вказує, яким законом чи нормативно-правовим актом такі обов`язкові дії передбачені.

Законність підстав для перевірки документів при вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не досліджується, оскільки ОСОБА_1 не позбавлений права на оскарження дій працівників поліції у встановленому законом порядку.

В апеляційній скарзі скаржник ставить під сумнів підписи, які здійснені від імені особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначаючи, що всі підписи різні за виглядом. При цьому, ОСОБА_1 не заперечує, що проставляв підписи у протоколі. Зміст протоколу зачитувався ОСОБА_1 , заперечень він не висловив.

Також ОСОБА_1 зазначає про те, що він не повідомлявся судом першої інстанції про судове засідання, призначене на 26 жовтня 2023 року, що призвело до порушення його прав щодо надання пояснень у суді, захисту своїх прав шляхом залучення захисника, тощо.

Апеляційний суд виходить з того, що ОСОБА_1 був обізнаний про те, що справа відносно нього перебуває на розгляді у Калинівському районному суді Вінницької області.

ОСОБА_1 був повідомлений про судове засідання, призначене на 19 вересня 2023 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.9).

Як зазначає в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , він не зміг з`явитися до суду 19 вересня 2023 року у зв`язку із сімейними обставинами, однак, жодних заяв від нього на адресу суду не надходило.

Хоча і докази щодо вручення повістки ОСОБА_1 на 26 жовтня 2023 року відсутні, однак, апеляційний суд вважає, що в даному випадку ця обставина не може бути беззаперечною підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки зазначаючи про порушення своїх прав ОСОБА_1 не був позбавлений можливості реалізувати їх при апеляційному перегляді справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справах «Пономарьов проти України» та «Мушта проти України» вказано, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Інші доводи апеляційної скарги є формальними та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано фактичні обставини справи, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 26 жовтня 2023 року задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 26 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало