П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, Козлов Д. О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає в АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

Представниками поліції ОСОБА_1 обвинувачується в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, на підставі складеного протоколу від 1 листопада 2024 року, в якому зазначено, що 1 листопада 2024 року об 15-34 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21104 н. з. НОМЕР_1 по вул. Миколи Вороного 37 у Покровському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, маючи ознаки алкогольного та наркотичного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота; неприродна блідість; виражене тремтіння пальців рук; звужені зіниці, які не реагують на світло), відмовився від проходження у повному обсязі у встановленому законом порядку медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, що підтверджується висновком № 2309 від 1 листопада 2024 року, що було зафіксовано на відео реєстратор Хіаомі та нагрудні камери поліцейських № 475228, 475201, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Особі, що притягується до адміністративної відповідальності, були роз`яснені вимоги ст. 268 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, надавши при цьому письмову заяву, в якій не визнаючи своєї провини, заперечував факт керування ним в стані спяніння автомобілем, тому просив суд закрити провадження по справі за ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що за п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно із п. 2 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно із п. 3, 4 Розділу І «Інструкції» вбачається, що ознаками наркотичного чи алкогольного сп`яніння, зокрема, є запах алкоголю з порожнини рота; неприродна блідість; виражене тремтіння пальців рук; звужені зіниці, які не реагують на світло.

За ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вивчивши наявні матеріали справи, суд не може погодитись із доведеністю перебування ОСОБА_1 під час керування ним 1 листопада 2024 року транспортним засобом ВАЗ 21104 н. з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного чи наркотичного сп`яніння, виходячи з наступного вмотивування.

Так на підтвердження факту керування саме водієм ОСОБА_1 1 листопада 2024 року транспортним засобом ВАЗ 21104 н. з. НОМЕР_1 по вул. Миколи Вороного 37 у Покровському районі міста Кривого Рогу в справі мається відео фіксація на оптичному диску з відео реєстратора автомобіля поліцейських, який був переглянутий судом.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Згідно із п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

На підставі п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вбачається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно із п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд також вказує, що здолученого до протоколу про виявлене правопорушення рапорту поліцейського вбачається, що 1 листопада 2024 року було зупинено транспортний засіб ВАЗ 21104 н. з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки алкогольного та наркотичного сп`яніння, однак пройти огляд на стан сп`яніння останній відмовився у повному обсязі, внаслідок чого не пройшов медичний огляд, що підтверджено медичним висновком № 2309.

В той же час суд зазначає, що рапорт працівників поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення за відсутності належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення певною особою такого адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 20 травня 2020 року по справі № 524/5741/16-а.

Також суд зауважує, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи та відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи, тому з огляду на своє нейтральне становище свідок здатен об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Отже, у даному випадку рапорт працівників поліції, який був напарником поліцейського, який безпосередньо склав відносно ОСОБА_1 протокол за ст. 130 ч. 1 КУпАП від 1 листопада 2024 року не може бути визнано допустимим доказом для підтвердження скоєння правопорушення особою за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 29 квітня 2020 року по справі № 161/5372/17.

У протоколі за ст. 130 ч. 1 КУпАП вказано, що ОСОБА_1 мав ознаки наркотичного та алкогольного спяніння.

Натомість, з наявного в матеріалах справи відеозапису із портативного відео реєстратора працівника патрульної поліції вбачається, що під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 поводив себе адекватно, а виявлені у нього поліцейськими ознаки такого спяніння не були підтверджені, оскільки фактично тремтіння пальців рук, неприродну блідість, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, у ОСОБА_1 працівниками поліції не перевірялось.

Суд також вказує, що на підтвердженням відмови водія ОСОБА_1 від проходження у передбаченому законом порядку огляду на стан сп`яніння у справі мається висновок медичного огляду № 2309 від 1 листопада 2024 року КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги», з якого вбачається, що 1 листопада 2024 року об 16-10 год. при проведенні огляду ОСОБА_1 останній не пройшов медичний огляд у повному обсязі відповідно до чинного законодавства.

У цьому сенсі суд вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Згідно із ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Суд, натомість, вказує, що працівники поліції на місці зупинки ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд на стан його алкогольного спяніння за допомогою газоаналізатора «Драгер».

При цьому за ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п. 6, 7, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п. 6, 7 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

При цьому згідно із ст. 6 Закону України «Про нормативно-правові акти» закон - нормативно-правовий акт, який регулює найбільш важливі суспільні відносини шляхом встановлення статусу, загальнообов`язкових правил поведінки суб`єктів таких відносин та відповідальності за порушення зазначених правил. Натомість, підзаконний нормативно-правовий акт - нормативно-правовий акт суб`єкта нормотворення, який приймається (видається) на основі Конституції і законів України, міжнародних договорів України та спрямований на їх реалізацію.

Отже, вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм.

Враховуючи наведене правове обґрунтування, суд зауважує, що за законом (ст. 266 КУпАП) огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан будь-якого сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, та лише в разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. При цьому огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Натомість, визначена «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» градація того, коли проводиться огляд водія на виявлення стану алкогольного спяніння на місці зупинки поліцейськими за допомогою спеціальних технічних засобів, а при іншому сп`янінні в медичному закладі суперечить нормативно-правовому акту вищої юридичної сили, яким є ст. 266 КУпАП, яка визначає, що огляд водія проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, незалежно від ознак спяніння, а лише в разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином працівники патрульної поліції повинні були запропонувати ОСОБА_1 спочатку пройти огляд на місці зупинки відповідно до змісту ст. 266 КУпАП.

Оглядом відеозапису з нагрудних камер поліцейських судом не зафіксовано відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці його зупинки з використанням спеціальних технічних засобів.

При цьому з долученої до справи відео фіксації вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на вимогу поліцейських на стан спяніння в медичному закладі.

Так суд зауважує, що з відео фіксації працівників поліції вбачається, що вже у медичному закладі ОСОБА_1 пройшов тестування на газоаналізатора «Драгер», який не показав перевищення вмісту алкоголю у повітрі, що видихав ОСОБА_1 .

Також в медичному закладі у ОСОБА_1 було взято аналіз крові, який також не показав вміст у крові водія заборонених речовин.

Суд принагідно наголошує, що за п. 7-13 Розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. За збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров`я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров`я, у якому проводився відбір біологічного середовища. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у п. 12 цього Розділу.

При цьому за матеріалами справи та оглянутою відео фіксацією проведення огляду ОСОБА_1 у медичному закладі судом було встановлено, що у останнього були спроби відібрати також біологічне середовище у вигляді сечі.

Натомість, у порушення наведених положень «Інструкції» у ОСОБА_1 не було намагань відібрати зразки слини, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя чи рук, оскільки у водія неможливо було взяти зразки сечі.

Таким чином суд дійшов висновку, що доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку як на місці його зупинки, так й у медичному закладі матеріали справи не містять.

Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Київського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року по справі № 759/6646/22.

Отже, судом було встановлено відсутність доказів ознак спяніння у ОСОБА_1 1 листопада 2024 року, а його огляд на місці зупинки керованого ним транспортного засобу, як й огляд в медичному закладі не були проведені відповідно до визначеного законом порядку не з провини ОСОБА_1 , тому посилання працівників поліції на ухилення останнього від проходження такого огляду суд не приймає.

Так само суд не приймає до уваги висновок медичного огляду № 2309 від 1 листопада 2024 року про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження повною мірою медичного огляду, оскільки провини у цьому в діях останнього не було доведено.

Суд вказує що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-р/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належні та допустимі докази провини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином суд дійшов переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ст. 130 ч. 1 КУпАП, оскільки у судовому засіданні не було доведено поза розумним сумнівом порушення ним п. 2.5 ПДР, як водієм транспортного засобу, як наслідок не було доведено у його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

На підставі викладеного обґрунтування виключається провадження у вказаній справі згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за положеннями якої провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст. 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закрити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга в Дніпровський апеляційний суд через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу протягом 10 днів з моменту проголошення.

Суддя: Д. О. Козлов