БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1309/24
Провадження № 3/730/628/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2024 р. м. Борзна

Суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області Ріхтер В.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від ВП № 3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який народився у с. Шаповалівка Борзнянського району Чернігівської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 121 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно адміністративного протоколу, 07.10.2024 року о 15-40 год. в м. Борзна по вул. Незалежності, 33 водій ОСОБА_1 керував трактором «Kioti», д.н.з. НОМЕР_2 , в якому резина має пошкодження (розрізи, тріщини), чим порушив п. 31.4.5б) ПДР України; на причепі, д.н.з. НОМЕР_3 , відсутні грязезахисні фартухи, бризковики, чим порушив п. 31.4.7е) ПДР України. Протягом року ОСОБА_1 притягувався до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Оскільки дії водія ОСОБА_1 носять ознаки правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, справу направлено для розгляду до суду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 категорично не визнав своєї винуватості, зазначив, що його дії відповідали вимогам закону, ТЗ є таким, що відповідає усім нормам, акцентував увагу суду про неприязні відносини до нього з боку працівників поліції.

Додатково пояснив, що у липня 2024 року його зупинили працівники поліції під час керування ним трактором. Вони довго розмовляли, а тому в кінці розмови працівники поліції йому зазначили, що він відібрав в них час, а тому вони мали скласти на ного протокол. За їх словами, він мав вибір, або вони складуть постанову за не включену аварійку під час зупинки або за те, що в нього стерта резина. Враховуючи, що для нього не було принципової різниці, зійшлися, що вони складуть постанову за стерту резину. Так була складена постанова ЕНА № 2576367 від 10.07.2024 року. З вказаною постановою він погодився, штраф за нею сплатив у повному обсязі. Вважав, що це порушення є дрібницею, а тому значення їй не надавав.

Що стосується подій 7 жовтня 2024 року, то вважає, що його безпідставно зупинили працівники поліції, почали з нього знущатися, їх дії вважає незаконними, ганебними та такими, що спрямовані на порушення прав громадянина України. Вважає, що викладені у протоколі відомості не відповідають дійсності та об`єктивним обставинам справи, оскільки гума на колесах відповідає усім нормам, таких пошкоджень, про які зазначено в протоколі, немає. Фотокартки, які поліція долучила до протоколу, не можуть бути доказами, оскільки з них чітко не видно, які є порушення. Тим більше, колеса були брудні, у багнюці, а тому чітко пошкодження коліс не видно, а тому це є виключно припущенням з боку працівників поліції. Що стосується відсутності бризковиків, то таких й не мало бути. Зазначив, що його причіп має конструкцію причепа типу 2ПТС-4. При цьому, сам він є конструктором транспортних засобів та самостійно склав даний причіп шляхом купівлі окремих вузлів та агрегатів. Фактично, даний причіп є його винаходом. У конструкції даного причепу не передбачені грязезахисні фартухи, бризковики. Саме як конструктор власного ТЗ він їх не передбачив, вони взагалі відсутні у даного виду ТЗ. Звертає увагу суду, що даний причеп було зареєстровано у встановленому законом порядку, у свідоцтві про реєстрацію машини прямо зазначено, що машина складена самостійно. Коли проходив реєстрацію причепа, жодних претензій з приводу відсутності грязезахисних фартухів, бризковиків не було, а тому він вказаний причеп експлуатує у відповідності до вимог законодавства. Акцентує увагу, що у відповідності до вимог п. 31.4.7. «е» ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, в тому числі: п. е) відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики. Оскільки в його ТЗ конструктивно не передбачено заднього захисного пристрою, грязезахисних фартухів і бризковиків, то й до адміністративної відповідальності він притягнутий бути не може.

Аналогічні пояснення ОСОБА_1 викладені у письмових поясненнях від 16.10.2024 року, у яких ОСОБА_1 просить суд справу закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 звернувся з письмовими поясненнями до суду 15.11.2024 року, у яких знову просить справу щодо нього закрити. Крім того, у цих поясненнях зазначає, що коли його зупиняли 10.07.2024 року, то у постанові було викладено зовсім інші пошкодження та зазначено зовсім інший транспортний засіб, а тому вказане виключає у його діях таку ознаку, як повторність. Також вказав, що працівниками поліції до справи не долучено доказів його притягнення за ст. 121 КУпАП, що має бути враховано судом при розгляді справи. Одночасно з цим просить звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.

Заслухавши в судовому засідання пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наданих в суді пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо часу, місця, способу настання обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, та безпосередньо її ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до статті 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 251 КУпАП визначено фактичні дані, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Що стосується порушення ОСОБА_1 п. 31.4.5б) ПДР України, тобто керування ТЗ, в якому резина має пошкодження (розрізи, тріщини), то суд виходить з такого.

Відповідно до п. 31.4.5б) ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Оцінюючи долучені поліцією фотографії коліс, шин, суд не може категорично стверджувати, що вказані шини дійсно мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, або розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Дійсно, на думку суду, шини мають певні пошкодження, виглядають такими, що мають довгий термін експлуатації (стерті), мають порізи, однак такі пошкодження не є тими, про які вказано у п. 31.4.5б) ПДР України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Проаналізувавши у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані, які як докази були зібрані ВП, суд установив, що вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, в частині порушення п. 31.4.5б) ПДР України не є дійсною та доведеною з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом», а тому, в цій частині, винуватість ОСОБА_1 не доведена.

Що стосується порушення ОСОБА_1 п. 31.4.7е) ПДР України, тобто керування причепом, у якому відсутні грязезахисні фартухи, бризковики.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3. та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до п. 31.4.7е) ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, брудозахисні фартухи та бризковики.

Як убачається з матеріалів адміністративної справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП (в частині порушення п. 31.4.7е) ПДР України), повністю доведена у розумінні ст. 251 КУпАП належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема, щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України;

- фотознімками шин трактора та причепа;

- копією постанови серії ЕНА № 2576367 від 10.07.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП;

- відеозаписами працівника поліції, що здійснював оформлення вчиненого особою, що притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КпАП, які кореспондуються з фактичними обставинами справи та вказують на факт порушення водієм указаних правил ПДР,

- іншими доказами у їх сукупності.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

З фотознімків та відеофайлів, що долучені до справи, убачається, що на причепі, д.н.з. НОМЕР_3 , який був за трактором, яким керував ОСОБА_1 , відсутні грязезахисні фартухи, бризковики. Тим більше, вказане не заперечується та визнається самим ОСОБА_1 .

При цьому, судом перевірені усі версії ОСОБА_1 щодо його невинуватості, але вони не є переконливими.

Так, доводи ОСОБА_1 щодо неприязних відносин до нього з боку працівників поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки з відеозаписів, що наявні у справі, такого не убачається. Крім того, доказів того, що ОСОБА_1 звертався з приводу неправомірних дій поліції з будь-якими скаргами чи заявами, суду не надано.

Також, суд сприймає критично доводи про те, що ТЗ працівниками поліції було зупинено безпідставно, та їх не приймає, з урахуванням того, що ВС у постанові від 20 жовтня 2020 року в справі № 444/2115/17 указав, що невиконання вимоги працівника поліції, яка, очевидно, входить до кола його повноважень, не може бути визнане правомірним, якщо особа, виходячи зі своєї оцінки ситуації, вважає таку вимогу безпідставною, і навіть якщо в подальшому виявиться, що ця вимога ґрунтувалася на неправильній оцінці ситуації поліцейським і не мала достатніх підстав. Таким чином, наявність чи відсутність у поліцейського підстав для пред`явлення вимоги, що входить у межі його повноважень, не може братися до уваги при вирішенні питання щодо наявності чи відсутності складу певного порушення. Крім того, сам ОСОБА_1 визнає, що бризковики були відсутні, що, на думку суду, вже давало підстави для зупинки ТЗ.

Доводи про те, що ТЗ є таким, що відповідає усім нормам, також були перевірені судом у повному обсязі та такі відкидаються судом, як такі, що не знайшли свого підтвердження.

Як пояснив сам ОСОБА_1 , його причіп має конструкцію причепа типу 2ПТС-4. Вказане прямо зазначено й у свідоцтві про реєстрацію машини, а тому його доводи про те, що він є конструктором транспортних засобів та самостійно склав даний причіп, а тому даний причіп є його винаходом, у якому не передбачені грязезахисні фартухи, бризковики, є суперечливими та такими, що не підтверджуються матеріалами справи.

Згідно відповіді державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» за результатами здійсненого інформаційного пошуку в державних реєстрах об`єктів права промислової власності, відомостей щодо винаходів, корисних моделей та/або промислових зразків власником, заявником, автором, винахідником чи представником, за якими значиться ОСОБА_1 , - не виявлено.

Відповідно до відповіді ВП № 3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, відповідно до технічних характеристик причепа типу 2ПТС-4 заводом-виробником передбачені задні захисні пристрої, грязезахисні фартухи та бризковики.

Вказана відповідь підтверджується фотознімком з сайту офіційного заводу виробника причепів типу 2ПТС-4, згідно якого на причепі наявні захисні пристрої - грязезахисні фартухи.

Доводи про те, що коли він проходив реєстрацію причепа, жодних претензій з приводу відсутності грязезахисних фартухів, бризковиків не було, а тому він вказаний причеп експлуатує у відповідності до вимог законодавства, не беруться судом до уваги, оскільки суду не надано доказів, у якому саме стані проходив огляд відповідний причеп, чи були наявні на ньому чи відсутні захисні елементи.

Доводи про те, що п. 31.4.7. «е» ПДР України не розповсюджується на трактори та причепи, судом відкидається, оскільки позиція ОСОБА_1 ґрунтується на помилковому трактуванні норми.

Так, згідно вказаного пункту ПДР, забороняється експлуатація усіх, без виключення, транспортних засобів згідно із законодавством, у яких відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Доводи про те, що ОСОБА_1 є конструктором та сам склав причеп, у якому конструктивно не передбачено заднього захисного пристрою, грязезахисних фартухів і бризковиків, суд також перевірив, про що зазначено вище у даній постанові.

Доводи про те, що коли його зупиняли 10.07.2024 року, то у постанові було викладено зовсім інші пошкодження та зазначено зовсім інший транспортний засіб, а тому вказане, виключає у його діях таку ознаку, як повторність, суд також не бере до уваги та відкидає такі доводи, оскільки ч. 4 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті. Умовою для притягнення за вказаною частиною статті, за ознакою повторності, є вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою ст. 121 КУпАП, а не керування тим самим транспортним засобом чи вчинення саме аналогічного за змістом правопорушення.

Доводи про те, що працівниками поліції до справи не долучено доказів його притягнення за ст. 121 КУпАП спростовуються матеріалами справи, оскільки така постанова наявна у матеріалах справи (а.с. 7).

Можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП не ґрунтується на законі, оскільки дана стаття передбачає, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Однак, положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частинами третьою і четвертою статті 51, частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - п`ятою статті 126, статтями 130 та 161-1 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 121 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.

Як убачається з матеріалів справи, постановою поліцейського ВП № 3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області серії ЕНА № 2576367 від 10.07.2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд у відповідності до положень ст. 251 та ст. 252 КУпАП вважає, що у діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 4 ст. 121 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. The United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007 постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, судом визнається доведеним, що 07.10.2024 року о 15-40 год. в м. Борзна по вул. Незалежності, 33 водій ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року притягувалася до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, керував трактором «Kioti» з причепом, д.н.з. НОМЕР_3 , на якому відсутні грязезахисні фартухи, бризковики, чим останній порушив п. 31.4.7е) ПДР України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У цій ситуації суд ураховує обставини, визначені ст. 33 КУпАП і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції частини 4 статті 121 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Санкція ч. 4 ст. 121 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі від п`ятидесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Визначаючи вид стягнення, суд виходить з того, що будь який примус з боку держави має бути справедливим та співмірним з вчиненим.

Після дослідження доказів, обмірковуючи можливий вид стягнення, у разі визнання винуватості, ОСОБА_1 зазначив, що йому буде соромно, якщо його позбавлять права керування транспортними засобами. Тим більше, посвідчення водія йому необхідно для роботи, а тому для нього не бажано, щоб суд застосував саме такий вид стягнення. Також, відмітив, що він є пенсіонером, а тому штраф йому буде сплатити складно, а тому, попросив суд визначити, у разі визнання його винуватим, стягнення у виді адміністративного арешту.

У відповідності до вимог ст. 32 КУпАП , адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до п`ятнадцяти діб. Адміністративний арешт призначається районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею). Адміністративний арешт не може застосовуватись до вагітних жінок, жінок, що мають дітей віком до дванадцяти років, до осіб, які не досягли вісімнадцяти років, до осіб з інвалідністю першої і другої груп.

Судом не встановлено обставин, які б були перешкодою для застосування щодо ОСОБА_1 стягнення у виді арешту, а тому, суд вважає за можливе застосувати щодо нього такий вид стягнення.

Обмірковуючи строк такого арешту, суд виходить з того, що ОСОБА_1 є особою старшого віку, не працює, його стан здоров`я, а також суть правопорушення, яке не відноситься до грубих правопорушень, а тому, вважає за можливе визначити строк арешту у мінімально можливій межі санкції статті.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 121, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, та застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді арешту строком на 5 (п`ять) діб.

Строк адміністративного арешту відраховувати з моменту затримання ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя Ріхтер В.В.