ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

24 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/3528/24

Провадження № 33/4820/349/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Венгера Д.О. з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 лютого 2024 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , не працює,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, ст.124, ч.5, ст.126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з нього 605 грн 60 коп судового збору.

За постановою суду, 27 січня 2024 року о 23 год 28 хв, у м. Хмельницький, на вул. Львівське шосе, 55, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Kodiaq» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), не маючи права керування транспортним засобом, вчинене повторно протягом року. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.2.5, 10.9, 2.1 А ПДР України та вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130, ст.124, ч.5 ст.126 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, 16 квітня 2024 року захисник ОСОБА_1 адвокат Венгер Д.О. подав апеляційну скаргу в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 лютого 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, ст.124, ч.5 ст.126 КУпАП.

Свої вимоги аргументує тим, що пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин. Копія постанови отримана в суді першої інстанції 05 березня 2024 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи заявою.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви стосовно причин пропуску строку апеляційного оскарження, апеляційний суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

КУпАП не містить імперативних вимог щодо вирішення питання про прийняття апеляційної скарги до розгляду з обов`язковою участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з внесенням клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження в судове засідання.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Норми діючого КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного строку оскарження постанови суду. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Водночас, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження судового рішення, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин його пропуску не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

За правовим змістом зазначених норм, строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений скаржнику виключно у разі, коли він пропущений з поважних причин, які об`єктивно позбавляли останнього реалізувати своє законне право на оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання (рішення ЄСПЛ «Чірікоста і Віола проти Італії»).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було відомо про розгляд місцевим судом даної справи. В судове засідання він не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Постанова суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 винесена 12 лютого 2024 року, строк на її апеляційне оскарження закінчився 22 лютого 2024 року.

Апеляційна скарга на зазначене судове рішення подана захисником ОСОБА_2 16 квітня 2024 року, тобто поза межами процесуального строку.

Із матеріалів справи вбачається, що захисник ОСОБА_2 не брав участі у справі станом на 12 лютого 2024 року та вступив у справу згідно із ордером 01 березня 2024 року, тобто, після прийняття рішення місцевим судом та набрання ним законної сили.

Матеріали справи свідчать про те, що апеляційна скарга із заявленим у ній клопотанням про поновлення процесуального строку подана та підписана адвокатом Венгером Д.О., який ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не отримував копії оскаржуваного рішення.

Заразом, ОСОБА_1 апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не подавав, а захисник Венгер Д.О., заявивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та подавши апеляційну скаргу з пропуском встановленого ст.294 КУпАП строку, зобов`язаний був навести поважні причини пропуску ним, а не ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження судового рішення.

За таких обставин немає підстав для поновлення захиснику пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді, а тому апеляційну скаргу відповідно до ст.294 КУпАП необхідно повернути апелянту.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Венгера Д.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Хмельницького міськрайнного суду Хмельницької області від 12 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Венгера Д.О. на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 лютого 2024 року повернути апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду М.С.Матущак