ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В. П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, та захисника Бандуровського Б. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Садгірського районного суду м. Чернівців від 11 січня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Садгірського районного суду м. Чернівців від 11 січня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн в дохід держави без конфіскації.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно з постановою районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 982806 від 30 листопада 2023 року, ОСОБА_1 30.11.2023 року о 10 год 15 хв. в м. Чернівцях по вул. Хотинській 2 г надавав послуги з перевезенням пасажирів на автомобілі марки Ауді 100 д. н. з. НОМЕР_1 без отримання ліцензії на даний вид господарської діяльності, т/з був обладнаний елементами таксі, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

На вказану постанову, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що він просить продовжити строки на апеляційне оскарження постанови Садгірського районного суду м. Чернівці від 11.01.2024 року по справі № 726/3004/23, а пропуск даних строків визнати поважними. Скасувати оскаржувану постанову, якою визнано його винним та притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн в дохід держави. Винести нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 164 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , є такою, яка постановлена з

ЄУНСС: 726/3004/23 Головуючий у І інстанції: Байцар Л. В.

Номер провадження: 33/822/306/24 Головуючий в апеляційній ін-ції: Давній В.П. порушенням норм матеріального і процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи.

Вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки він будь-якою господарською діяльністю не займається.

Звертає увагу суду на відсутність будь-яких доказів, які б підтверджували здійснення ним самостійної, ініціативної, зокрема систематичної, на власний ризик господарської діяльності.

Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому не зазначено точних обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення, а саме: не зазначено яким саме чином він здійснював господарську діяльність, не зазначено її мети, по якому маршруту та кому саме надались послуги перевезення, протягом якого часу особа здійснювала відповідну діяльність, не зазначено чи отримувалися кошти останнім за здійснення господарської діяльності, відсутні пояснення осіб (пасажирів), яким надавалися послуги по перевезенню, не зазначені свідки події та не відібрані їхні пояснення.

В частині поновлення строку на апеляційне оскарження вказує на те, що розгляд справи було проведено без його участі, при тому, що він не був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, оскаржувану постанову отримав тільки 02 квітня 2024 року, а тому вважає, що строк пропущено ним з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника Бандуровського Б. П., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав наведених у ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

У відповідності до приписів ст. 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за клопотанням особи, яка подає апеляційну скаргу, може бути поновлений.

Як було встановлено апеляційним судом із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, постанова районного суду була прийнята за відсутності ОСОБА_1 , при цьому відсутні докази належного його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, яке відбулося 11 квітня 2024 року.

Копію постанови ОСОБА_1 отримав тільки 02 квітня 2024 року та в десятиденний строк подав апеляційну скаргу, а тому апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Відповідно до вимог статтей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції не було виконано в повному обсязі.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя районного суду дійшла висновку про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та піддав його покаранню, з чим не може погодитися апеляційний суд.

Так, апеляційним судом з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 982806 від 30 листопада 2023 року встановлено, що ОСОБА_1 30.11.2023 року о 10 год 15 хв. в м. Чернівцях по вул. Хотинській 2 г надавав послуги з перевезенням пасажирів на автомобілі марки Ауді 100 д. н. з. НОМЕР_1 без отримання ліцензії на даний вид господарської діяльності, т/з був обладнаний елементами таксі, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП (а. с. 1).

При цьому, ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Таким чином, за матеріалами справи ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а саме здійснення господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії.

Згідно чинного законодавства, ліцензія це - право суб`єкта господарювання на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності»).

Разом з цим, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Отже підприємницька діяльність (підприємництво) є одним з видів господарської діяльності, який характеризується наявністю такої ознаки, як наявність мети одержання прибутку. Іншу частину обсягу поняття господарської діяльності відповідно до чинного господарського законодавства становить некомерційна господарська діяльність, яка не має на меті одержання прибутку.

Відповідно до п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25.04.2003 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Під здійсненням без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню згідно ст. 2, 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та ст. 4 Закону України «Про підприємництво», треба розуміти здійснення без ліцензії таких видів господарської діяльності фізичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємництва, та юридичними особами.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що всебічність та повнота розгляду справи передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

Згідно ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення серед інших питань вирішує, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

В той же час, як передбачено ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 982806 від 30.11.2023 приєднано лише відеозапис.

Із переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, що здійснювали оформлення протоколу відносно ОСОБА_1 було встановлено, що біля припаркованого т/з марки Ауді 100 д. н. з. НОМЕР_1 , на даху якого прикріплена шашка виконана в жовтій прямокутній формі, стоять поліцейські і водій ОСОБА_1 , які на підвищених тонах розмовляють. Під час розмови водій ОСОБА_1 в категоричній формі заперечує твердження поліцейських про те, що останній займається господарською діяльністю з надання послуг з перевезення пасажирів.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що необхідною ознакою здійснення господарської діяльності, яка має на меті отримання прибутку, тобто підприємництва, в даному випадку є факт надання послуг з перевезення пасажирів.

Проте, як свідчать матеріали справи, такого факту не зафіксовано, зокрема з досліджених апеляційним судом матеріалів, вбачається, що працівниками поліції не надано до суду жодного доказу того, що ОСОБА_1 , здійснював перевезення пасажирів та отримував за це кошти.

Крім того, у вищезазначеному протоколі про адміністративне правопорушення не вказано нормативно-правовий акт, яким передбачено відповідальність за дане правопорушення, оскільки ч. 1 ст. 164 КУпАП є бланкетною нормою та має відсилочний характер, зокрема: на Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» № 222-VIII від 02.03.2015, тому в протоколі необхідно було зазначити, яку норму вказаного Закону ОСОБА_1 , було порушено. У зв`язку з чим, протокол про адміністративне правопорушення не можна уважати належним доказом відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, оскільки такий не відповідає вимогам ст. 256 цього Кодексу.

Крім цього, під час апеляційного перегляду матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП будь-яких допустимих та належних доказів проте, що ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення пасажирів (таксі) без відповідної ліцензії з метою отримання прибутку, не встановлено.

Суд першої інстанції в порушення вимог ст. 278 КУпАП на зазначені недоліки протоколу про адміністративне правопорушення належної уваги не звернув.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові суду першої інстанції, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для притягнення його до адміністративної відповідальності, встановлено не було, і такі відсутні у матеріалах справи. При цьому всі можливості для усунення сумнівів вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про наявність підстав для притягнення за наведених обставин ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Згідно ст. 294 КУпАП в разі скасування постанови суду першої інстанції суд апеляційної інстанції повинен розглянути справу по суті з винесенням нового рішення, або закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню із закриттям провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Садгірського районного суду м. Чернівці від 11 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 11 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 164 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя

Чернівецького апеляційного суду В. П. Давній