Справа № 442/8093/23 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 33/811/641/24 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Галишина Андрія Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника адвоката Галишина Андрія Васильовича, на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 березня 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 07 листопада 2023 року, о 22 год. 31 хв., у м. Дрогобич по вул. Котляревського, 15, повторно протягом року керував транспортним засобом марки «Geely MR-7151А», н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , у стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у медичному закладі, що підтверджується висновком №233 від 07 листопада 2023 року. Вказаними діями порушив вимоги п. 2.9а ПДР України.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 та його захисник адвокат Галишин А.В., подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати дану постанову, закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, допитати свідка ОСОБА_3 .

В мотивах апеляційної скарги зазначають, що вони не погоджуються з постановою місцевого суду, у зв`язку із невідповідності висновків суду обставинам справи, а також через порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідністю фактичних обставин справи.

Наголошують, що ОСОБА_1 не вживав алкогольних та наркотичних засобів, у нього виник конфлікт із працівниками поліції,у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння.

Повідомляють, що працівниками поліції не було виявлено у водія ознак сп`яніння, не було залучено свідків, не надано адвоката та не роз`яснено права та обов`язки.

Звертають увагу, що результат спецзасобу «Снайпер 10» є реакцією на електронні сигарети «Ельф бар», або ту обставину, що він перебував в басейні, окрім того показники даного приладу потребують додаткового підтвердження. ОСОБА_1 просив, щоб в нього взяли зразок крові та провели інший тест, проте в цьому йому було відмовлено.

Наголошують, що місцевим судом не вірно зазначено покази свідка (лікаря який проводив огляд), безпідставно відмовлено у задоволенні його клопотань.

Зазначають, що ОСОБА_1 відбув покарання, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП на момент постановлення рішення місцевим судом, у зв`язку із чим адміністративну відповідальність він може нести лише за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Повідомляє, що ОСОБА_1 не було роз`яснено права та обов`язки працівниками поліції, а відеозапис здійснювався на особистий телефон поліцейського, дані встановлені у протоколі є суперечними.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 та його захисника Галишина А.В. про допит свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що подане клопотання не містить достатніх обґрунтувань щодо необхідності допиту вище зазначеного свідка. Зважаючи, що матеріали справи містять достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 7 листопада 2023 року, окрім того до матеріалів справи долучено відеозапис, який є чіткими та зрозумілим, відтак суд не вбачає доцільності у допиті зазначеного свідка, а тому у задоволенні такого клопотання слід відмовити.

Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП є повторне протягом року керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, зокрема даними, що містяться у матеріалах справи:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №548393 від 8 листопада 2023 року (а.с.2) відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Geely MR-7151А», н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у медичному закладі та підтверджується висновком №233 від 7 листопада 2023 року;

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №233 від 7 листопада 2023 року (а.с. 3), з якого встановлено, що у ОСОБА_1 діагностовано стан наркотичного сп`яніння;

-інформацією з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАД №779402 від 8 листопада 2023 року (а.с. 4), відповідно до якої водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом із технічною несправністю, а саме несправними задніми фарами, під час перевірки встановлено, що водій керував автомобілем будучи позбавленим права керування;

-рапортом старшого сержанта поліції Ю Фецяка (а.с. 5), згідно із яким по вул. Котляревського у м. Дрогобичі було виявлено транспортний засіб «Geely MR-7151А», н.з. НОМЕР_1 (водій якого рухався із порушенням ПДР), під керуванням ОСОБА_1 , водію повідомлено про причину зупинки, та встановлено, що він керував автомобілем будучи позбавленим права керування, окрім того у водія виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, запропоновано пройти огляд в медичному закладі, в результаті якого у нього діагностовано стан наркотичного сп`яніння;

-копіє постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 7 лютого 2024 року (а.с. 7-11) з якої вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;

-відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу «Geely MR-7151А», н.з. НОМЕР_1 , опитування водія, під час якого ОСОБА_1 зазначав, що їде з ремонту, під час опитування працівниками поліції було встановлено, що у водія відсутнє посвідчення водія та запропоновано йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, у медичному закладі було проведено огляд на стан наркотичного сп`яніння за допомогою експрес тесту, діагностовано у водія стан наркотичного сп`яніння, після чого працівниками поліції повідомлено, що буде складено протоколи про адміністративні правопорушення, відсторонено водія від керування транспортним засобом.

Доводи апелянтів, що ОСОБА_1 не було роз`яснено права та обов`язки працівниками поліції, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №548393 вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянтів про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення

За таких обставин, суд вважає, що доводи апелянта є неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 , оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм з фіксацією обставин, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення від 8 листопада 2023 року.

Твердження апелянтів, що ОСОБА_1 відбув покарання, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП на момент постановлення рішення місцевим судом, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки якщо водій раніше вже був притягнутий до відповідальності по частині 1 ст. 130 КУпАП та до закінчення одного року з дня набрання постановою суду законної сили вчиняє його повторно, на нього складається протокол про адміністративне правопорушення по частині 2 ст. 130 КУпАП. Факт відбуття покарання за першим епізодом у даному разі значення немає.

Аргументи сторони захисту, що проведений огляд за допомогою «Снайпер 10» є неналежним доказом перебування водія в стані наркотичного сп`яніння, не беруться до уваги апеляційного суду.

Оскільки, діагноз лікаря, який вноситься до акта медичного огляду і на підставі якого в подальшому лікарем видається висновок, встановлюється не тільки на підставі результатів тестування, а лікар звертає увагу на клінічну картину, тобто на те, як водій себе поводить і на наявність ознак наркотичного сп`яніння: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, почервоніння очей, сповільненість або навпаки підвищена жвавість, нечіткість при виконанні координаторних проб, ступінь порушення реакції та інші ознаки, які вказують на можливий стан сп`яніння.

Клінічні дані в поєднанні із результатом експрес тесту («cСнайпер 10») дають можливість визначити, чи знаходиться людина під дією наркотичних речовин.

Як вбачається з матеріалів справи, у медичному закладі було проведено клінічне дослідження та тестування ОСОБА_1 за допомогою експрес тесту на підставі чого у водія було діагностовано стан наркотичного сп`яніння.

Згідно з пунктами 7 та 8 розділу ІІІ цієї Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Та обставина, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився за допомогою експрес тесту, не ставить під сумнів висновок медичного огляду та висновок суду першої інстанції про керування водієм транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, оскільки сторона захисту не зверталася з клопотанням про призначення експертизи зразків біологічного середовища, які зберігалися в медичному закладі на протязі 90 днів.

Відповідно до п. 10, 12 розділу Інструкції зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Поряд з тим, у даній Інструкції не передбачено, що особа, доставлена для проходження огляду на стан сп`яніння, має право вибирати, зразки якого біологічного середовища слід надати для дослідження, відтак, такий вибір здійснює лікар, що проводить огляд, при цьому враховується, які саме зразки біологічного середовища можна дослідити у даному закладі охорони здоров`я, а також швидкість проведення дослідження.

Окрім того, відповідно до вимог п. 13 розділу ІІІ зазначеної Інструкції для дослідження біологічного середовища «кров» використовується лише у тих випадках, коли в особи неможливо взяти інші зразки біологічного середовища, наприклад, якщо водій внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами.

У зв`язку із чим апеляційний суд не приймає до уваги аргументи апелянта, що водій просив взяти в нього зразок крові.

Аргументи апелянтів, що працівниками поліції не було виявлено у водія ознак сп`яніння, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі спростовуються рапортом старшого сержанта поліції Ю Фецяка (а.с. 5) та іншими матеріалами справи.

Твердження водія, що працівниками поліції не залучено свідків та не надано йому адвоката, апеляційний суд розцінює критично.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи всі дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266 КУпАП, окрім того апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 не просив працівників поліції залучити адвоката.

Покликання апелянта на те, що дії працівників поліції були упередженими та незаконними, порушили його права, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису події, жодного упередженого ставлення в працівників поліції до ОСОБА_4 не було, всі дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266, 268 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Аргументи апелянта, що місцевим судом не вірно зазначено покази свідка, апеляційний суд розцінює критично, оскільки місцевим судом здійснювалася фіксація судового засідання за допомогою підсистеми відеоконференцзвязку vkz.court.gov.ua., що підтверджується протоколом судового засідання №2653819 (а.с. 40-41).

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисника адвоката Галишина А.В. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 березня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника адвоката Галишина Андрія Васильовича - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.