ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В. П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , захисника Мізюка В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Мізюка В. В. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 26 лютого 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 26 лютого 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Згідно постанови районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 631756, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 14.01.2024 року о 00.20 год знаходячись в м. Чернівцях, по вул. Воробкевича, 22, керував транспортним засобом марки «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідала обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя).

Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився. Чим порушив пункт 2,5 правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокатом Мізюком В. В. було подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, при цьому суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до

ЄУНСС: 727/648/24 Головуючий у І інстанції: Гавалешко П. С.

Номер провадження: 33/822/208/24 Головуючий в апеляційній ін-ції : Давній В. П.

дослідження та оцінки доказів по справі, що потягло за собою необґрунтоване судове рішення. Суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Стверджує, що правопорушник заперечує факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Вказує, що з матеріалів даної справи неможливо встановити момент зупинки транспортного засобу, оскільки оглядом відеозаписів наявних при матеріалах справи виявлено, що ОСОБА_1 не здійснював керування ТЗ, на чому наголошувала і його дружина, що нівелює позицію поліцейських та скасовує законність зупинки. При цьому, його підзахисний категорично заперечує факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. При цьому зупинці ТЗ передує наявність підстав визначених у ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Проте, поліцейські під час зупинки ОСОБА_1 вказали, що начебто він керував ТЗ, за відсутності будь-яких пояснень щодо взагалі причини їх підходу до останнього, перевірку його документів та необхідність пред`явити посвідчення водія.

Також, на думку сторони захисту, уповноваженою особою не було встановлено особу водія, оскільки згідно відеозапису з боді камер, ОСОБА_1 був зафіксований поліцейськими на пасажирському сидінні ТЗ, який знаходився на прибудинковій стоянці з непрацюючим двигуном. Поліцейськими не зафіксовано рух даного ТЗ, перебування ОСОБА_1 на місці водія та відповідно здійснення функцій водія (п. 9 Р. ІІ Інструкції № 1376).

Звертає увагу суду на упередженість поліцейських та їх переслідування ОСОБА_1 , що підтверджується відеозаписом БК № 476577 (00:36:19 Сокульський: дорого обійдеться ВАМ парковка»; 00:37:55 Сокульський: «я того не лишу, щоб з мене д*біла робити»; 00:38:22 Негрич: «на реєстраторі службового ТЗ не видно рух його ( ОСОБА_1 ) ТЗ»; 00:38:34 - Сокульський: «давай постанову по 126, а потім ознаки алкогольного сп`яніння»; 00:43:18 Сокулський роби як я тобі казав!).

Вважає, що матеріали справи не містять жодної інформації щодо відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння водія ТЗ (п. 11 Р. ІІ Інструкції № 1376, ст. 268 КУпАП). Відсутні відомості про відсторонення від права керування ТЗ, у порядку ст. 266 КУпАП.

Відсутність постанови про адміністративне правопорушення, яке стало підставою для законної зупинки, на думку апелянта, являється доказом безпідставної зупинки та неправомірного притягнення до відповідальності, а похідні документи, в тому числі протокол незаконними.

Вказує, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП; не вручено копію протоколу.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 631756 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції № 1376, № 1395.

Заслухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника Мізюка В. В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав наведених у ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Аналіз матеріалів даного провадження свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не дотримався.

Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 631756 від 14.01.2024 року (а. с. 1); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 3); направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а. с. 4); постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 1237675 від 14.01.2024 року (а. с. 7); відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції (а. с. 9).

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного.

Так, за змістом диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_2 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом (водій).

Положеннями п. 1. 5 ПДР України встановлено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Отже, факт керування особою транспортним засобом є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому для висновку про наявність складу правопорушення такий факт повинен бути встановлений та доведений доказами.

З наявного в матеріалах справи відеозапису із портативного відеореєстратора працівника патрульної поліції щодо складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 вбачається, що відеозапис розпочинається з того, як до припаркованого транспортного засобу «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 на прибудинковій стоянці з непрацюючим двигуном, підходять інспектор Сокульський І. С. та поліцейський Негрич Ю. А., на пасажирському сидінні якого перебував ОСОБА_1 . Під час розмови з ОСОБА_1 поліцейські стверджували, що останній керував транспортним засобом, однак ОСОБА_1 в категоричній формі заперечував факт керування ним автомобілем та вказував на те, що чекає дружину, яка відійшла в туалет, та яка керувала транспортним засобом. Надалі інспектор поліції просить пред`явити документи, однак ОСОБА_1 стверджує, що немає документів, оскільки за кермом була його дружина, однак поліцейським було повідомлено останнього, що ним було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому наявність зазначених у протоколі ознак алкогольного сп`яніння не було перевірено та встановлено. Згодом надходить дружина ОСОБА_1 та підтверджує, що за кермом перебувала вона, однак їй по потребі необхідно було вийти, оскільки остання перебуває у стані вагітності.

Зазначені обставини були підтверджені особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, як в суді першої інстанції, так і в судовому засіданні апеляційного суду.

При цьому, він категорично заперечував факт зупинки його автомобіля поліцейськими, так і факт керування ним вищевказаним транспортним засобом.

Звертав увагу суду на те, що огляд на стан сп`яніння законодавство пов`язує виключно з фактом зупинки транспортного засобу. Знаходження за кермом транспортного засобу, який не є в стані руху, не є доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апеляційним судом було встановлено ряд порушень при складанні працівниками патрульної поліції зазначеного протоколу, зокрема ст. 256 КУпАП, п. 2.6. Порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, ч. 11 розділу 2 Інструкції, ч. 4 ст. 256 КУпАП.

Апеляційний суд, звертає увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в статті 62 Конституції України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 14.01.2024 року о 00:20 годині транспортним засобом «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Воробкевича 22 м. Чернівці.

Відеозапис, долучений до матеріалів справи, не містить моменту зупинки ОСОБА_1 , а починається із моменту коли службовий патрульний автомобіль під`їжджає до припаркованого автомобіля на пасажирському сидінні якого перебував останній.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не доведений, а тому він не може бути суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки безпосередньо уповноваженою особою не було встановлено сам факт керування особою транспортним засобом до його зупинки, подальша вимога інспектора поліції до даної особи пройти огляд на стан сп`яніння, носить неправомірний характер.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що працівником патрульної поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушенні вимоги КУпАП та Інструкції, а судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не було звернуто уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття незаконного рішення.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим, постанова суду про притягнення останнього до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130, 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Мізюка В. В., задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 26 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя

Чернівецького апеляційного суду В. П. Давній