Справа № 750/3787/24 Головуючий у 1 інстанції Кузнєцова О. О.
Провадження № 33/4823/456/24
Категорія - ч.5 ст. 126 КУпАП.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.

Розглянув у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий по АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу та стягненням судового збору в сумі 605 грн. 60 коп.

Як установив суд, ОСОБА_1 , 14 березня 2024 року, о 15 год. 18 хв., по вул. Котляревського, 28, у м. Чернігові, керував автомобілем марки «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування транспортним засобом, чим порушив вимоги ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки правопорушення вчинив повторно протягом року ( ч. 2 ст. 126 КУпАП постанова серії ЕАТ №7529393 від 15.08.2023).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, постанову суду скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити. Зазначає, що він не був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у місцевому суді, а тому був позбавлений можливості надати особисто пояснення.

Вказує, що поїздка була вимушена, йому терміново треба було приїхати на кладовище «Забарівське», де перебував його друг зі своєю родиною. Матері друга стало зле, тому зателефонували йому, щоб відвезти її до лікарні. Друг повідомив, що вони телефонували на лінію «103», проте диспетчер відповів, що швидка допомога виїжджає тільки на екстрені виклики.

Апелянт наголошує на тому, що він діяв у стані крайньої необхідності та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

На апеляційний розгляд ОСОБА_1 не прибув. Був повідомлений про день і час розгляду листом за адресою, вказаною в апеляційній скарзі, заяв про перенесення розгляду не подавав.

Дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, або її захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні місцевого суду, яке відбулося 03 квітня 2024 року, рішення суду не отримував. У подальшому, про рішення суду дізнався випадково через Єдиний державний реєстр судових рішень лише 09.04.2024, а тому з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, строк на апеляційне оскарження необхідно поновити.

Згідно ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Під час зупинки поліцейськими, ОСОБА_1 не повідомляв, що їде на кладовище забрати матір друга та відвезти її до лікарні, оскільки їй дуже зле, а лише вказував, що їде на кладовище, там у нього два роки назад поховали друга та його чекають о 16 годині мати друга та брат.

Версія ОСОБА_1 , що він діяв у стані крайньої необхідності нічим не підтверджена, ні тим, що дійсно було погано конкретній, а не вигаданій особі, якій відмовили у наданні екстреної медичної допомоги, що перешкоджало особам, які перебували на кладовищі, викликати таксі і доїхати до найближчого лікарняного закладу.

Таким чином, зважаючи на конкретні обставини справи, адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 є умисною, суспільно небезпечною дією, а тому зазначені у апеляційній скарзі обставини не можуть вважатись такими, що є підставою для закриття справи, у зв`язку з вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом, не маючи такого права, повторно протягом року.

Посилання ОСОБА_1 на порушення його прав, через розгляд справи у відсутності останнього, не знайшло свого об`єктивного підтвердження, так як статтею 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте стаття 126 КУпАП до цього переліку не входить.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про виннуватість особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Антипець