ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2650/24 Справа № 173/2535/24 Суддя у 1-й інстанції - Гречана В. Г. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Позднякова В.Г. на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 вересня 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із оскаржуваною постановою суду першої інстанції, 29.07.2024 року о 07:17 год. в м. Верхньодніпровськ, вул. Пальохи, водій ОСОБА_1 здійснював рух на т/з GEELY MK CROSS, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, не виразна мова, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями у цій частині водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Поздняков В.Г. просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржувану постанову суду скасувати та винести нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

В обґрунтування необхідності поновлення строку апеляційного оскарження зазначає, що з текстом оскаржуваної постанови ознайомився 02.10.2024 року на офіційному сайті Судової Влади України та з ЄДРСР, загальний доступ до неї було надано у той самий день.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, постанова є необгрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що судом передчасно зроблено висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, оскільки матеріали справи не доводять наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Одночасно вказує, що наявними матеріалами не підтверджується факт керування його підзахисним автомобілем. Зазначає, що перебування особи біля автомобіля не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, а наявні в матеріалах справи докази не підтверджують того, що саме він був водієм автомобіля.

Акцентує увагу на тому, що суб`єктом інкримінованого адміністративного правопорушення може бути лише особа, що керувала автомобілем, яка і має статус водія транспортного засобу.

Вказує, що наявний у справі відеозапис недопустимим доказом, оскільки не є безперервним, а також зроблений не за допомогою відеореєстратору поліцейського та з порушенням встановлених правил.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Поздняков В.Г. не з`явилися, про час, дату і місце апеляційного провадження повідомлені, про причини неявки в судове засідання не повідомили, заяву про відкладення судового засідання не подавали, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведений без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження вважаю за необхідне його поновити з огляду на те, що справу було розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника, відомості про отримання ними копії постанови у межах строку апеляційного оскарження відсутні, а відтак є підстави для висновку про те, що строк апеляційного оскарження було пропущено із поважної причини та він підлягає поновленню.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 673069 від 29.07.2024 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; актом огляду на стан сп`яніння; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння;відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, яким зафіксовано, що водій ОСОБА_1 на вимогу співробітників поліції, які виявили в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, пройти огляд в установленому законом порядку, а саме за допомогою спеціального приладу «Драгер» та у медичному закладі, відмовився.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно із якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Доводи апелянта стосовно того, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, оскільки матеріали провадження не містять достовірного підтвердження та доказів цієї обставини, суд апеляційної інстанції оцінює як необгрунтовані, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами, зокрема відеозаписом, з якого вбачається, що автомобіль працівників поліції слідує за автомобілем GEELY MK CROSS, д.н.з. НОМЕР_1 , який заїжджає до огородженої території, з його водійського крісла виходить ОСОБА_1 . Крім того факт керування знаходить своє відображення і в рапорті інспектора СРПП ВП № 3 старшого лейтенанта поліції Утка С.В., з якого вбачається, що 29.07.2024 року під час несення служби за адресою: м. Верхньодніпровськ, вул. Пальохи, був зупинений автомобіль GEELY MK CROSS, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , а отже факт керування останнім транспортним засобом є доведеним.

Посилання захисника на фрагментарність вказаного відеозапису суд апеляційної інстанції з урахуванням положень ч. 2 ст. 266 КУпАП вважає такими, що не обґрунтовують апеляційні вимоги, оскільки огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою останнього без його проходження, натомість факт такої відмови відеозаписом зафіксований. Таким чином, всі фактичні обставини, що мають значення для правильної кваліфікації дій ОСОБА_1 , із цього відеозапису вбачаються. Крім того, апелянт, посилаючись на фрагментарність вказаного відеозапису, у той же час не вказує, яке значення вона має для справи, зокрема які істотні обставини залишилися не зафіксованими і як вони можуть вплинути на кваліфікацію дій ОСОБА_1 та доведеність винуватості.

Апеляційні доводи про недопустимість як доказу наявного у справі відеозапису суд апеляційної інстанції оцінює критично. Так, за правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. В даному випадку доказом є показання технічних засобів, які мають функцію відеозапису, що узгоджується із вищенаведеними положеннями закону, які у свою чергу не висувають ані до цих засобів, ані до процедури їх застосування будь-яких додаткових вимог.

На думку суду апеляційної інстанції, вказані відомості та докази, якими вони підтверджуються, поза розумним сумнівом підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем та наявність підстав для висловлення працівниками поліції йому як водієві транспортного засобу пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, від якої він відмовився.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом оцінюються критично, оскільки вони наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу адвоката Позднякова В.Г.- залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця