ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/815/24 Номер провадження 33/814/882/24Головуючий у 1-й інстанції Зуб Т. О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 22 травня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 22 травня 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно постанови судді, 01 травня 2024 року, близько 04:05 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: виражався в її сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого була завдана шкода її психологічному здоров`ю, чим вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі вказує, що в судовому засіданні учасники сімейного конфлікту заперечили факт психологічного насильства, оскільки між ними виникла звичайна побутова сварка, в ході якої вони «обматюкали» один одного, а поліцію дружина викликала щоб його налякати. Жодної шкоди психологічного характеру дружині завдано не було, що вона підтвердила в суді першої інстанції.

Вважає, що сам факт наявності між подружжям конфліктної ситуації не свідчить про наявність складу адміністративного правопорушення за ст. 173-2КУпАП.

Перевіряючи матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінюючи викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, вчинене особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню тягне за собою накладення штрафу від 20 до 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від 40 до 60 годин, або адміністративний арешт на строк до 15 діб.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.2 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство повторно протягом року.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли повторні протягом року діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого, тобто при обов`язковому доведенні причинно-наслідкового зв`язку між ними .

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД №314041 від 01 травня 2024 року, близько 04:05 год., в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насилля відносно своєї дружини ОСОБА_2 , психологічного характеру, а саме висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічного здоров`я.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, місцевий суд дійшов висновку, що його вина доводиться матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями учасників події, свідка, постановою Лохвицького районного суду від 13.09.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що свідчить по наявність такої кваліфікуючої ознаки як повторність.

Апеляційний суд не погоджується з вказаним висновком суду.

Положеннями ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частиною 2 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 цієї статті.

Отже, об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство повторно, протягом року.

Згідно із п. 3 ч. 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4 та 7 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Особливостями домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Нормами зазначеного закону визначено, що фізичним насильством є така форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Сварка: гостра суперечка, що супроводиться взаємними докорами, образами, стан, період взаємної ворожнечі, що виникає внаслідок такої суперечки; порушення дружніх взаємин.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Згідно пояснень потерпілої ОСОБА_2 , вона 01.05.2024 перебувала у куми та вирішила піти додому, до свого сина. Вдома я не спала, тому що чоловік поводив себе агресивно. Одягнувши дитину я разом із кумою пішла до її місця проживання. Раптом їх догнав чоловік, відштовхнув куму та став її разом з дитиною вести додому. Прийшовши додому, через деякий час приїхали працівники поліції. Чому чоловік телефонував до поліції їй не відомо.

З пояснень свідка ОСОБА_3 , остання проживає по сусідству із ОСОБА_2 та 01.05.2024, близько 04 год. до її подвір`я зайшла ОСОБА_2 , яка повідомила, що її чоловік ОСОБА_1 вчинив відносно неї домашнє насилля. Її неповнолітній син ОСОБА_4 залишився вдома з батьком. Через деякий час ОСОБА_1 викликав поліцію. Перебуваючи деякий час вдома, вона разом із ОСОБА_2 вирішили піти до місця її проживання на АДРЕСА_2 , щоб забрати неповнолітнього сина ОСОБА_4 . Прийшовши до даного помешкання вони забрали дитину та в цей час з дому вибіг ОСОБА_1 та почав хватати за волосся Ніну та висловлювався в її адресу нецензурною лайкою. Після чого він забрав дружину і сина до будинку. Після чого вона зателефонувала до поліції.

В своїх поясненнях правопорушник ОСОБА_1 повідомляє, що 01.05.2024, близько 04 год. він перебував у будинку батьків своєї дружини ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 та вже відпочивав. До будинку прийшла ОСОБА_2 , яка на ґрунті довготривалих неприязних відносин почала вчиняти відносно нього сварку та вимагала, щоб він покинув приміщення будинку. Висловлювалася нецензурно в його адресу та повідомила, що подасть на розлучення. Дана подія відбувалася в присутності 3 річного сина ОСОБА_4 . Коли він вирішив зателефонувати на лінію 102, його дружина ОСОБА_2 вибігла з будинку та втекла. Місце знаходження останньої йому невідомо.

В судовому засіданні місцевого суду потерпіла зазначила, що між нею та чоловіком відбулася сімейна сварка, у зв`язку з чим вона викликала поліцію щоб його налякати. Дій психологічного насильства щодо неї чоловік не вчиняв та не спричиняв шкоду психологічному здоров`ю.

З наведеного вбачається, шо до потерпілої її чоловіком не було застосовано заходів домашнього насильства, в тому числі і завдання шкоди психологічному здоров`ю, існування яких як обов`язкової ознаки правопорушення, передбачає диспозиція ст. 173 -2 КУпАП.

За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку між притягнутим та його дружиною дійсно мала місце сімейна сварка, яка супроводжувалась лайкою та образами.

Між тим наявність останніх, без наслідків у вигляді можливості настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілій - не становить склад правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 стосовно дружини ОСОБА_2 адміністративного правопорушення не знайшли свого об`єктивного підтвердження, оскільки невід`ємною складовою інкримінованого адміністративного правопорушення повинно бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, яке могло завдати чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, враховуючи, що сам по собі факт наявності між учасниками справи сімейної сварки, наявність якої підтвердили обидва подружжя, не може свідчити про вчинення фізичного чи психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно до ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначені обставини свідчать про наявність підстав для скасування постанови місцевого суду з закриттям провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанови судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 22 травня 2024 року скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити з підстав, визначених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна