ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/1970/24 Головуючий суддя І інстанції Оболєнська С.А.
Апеляційне провадження № 33/818/1460/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.3 ст.172-20 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 22 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 22.03.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , старшого солдата, навідника військової частини НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн.

Постановою встановлено, що 17.03.2024 о 12-50 годині старший солдат ОСОБА_1 виявлений представниками ВСП за адресою: АДРЕСА_2 , у стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків, що вчинено в умовах особливого періоду.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 22.03.2024 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Свої апеляційні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при розгляді справи та винесенні постанови не було дотримані вимоги ст.ст.268, 280, 283 КУпАП. Зазначає, що зі змісту оскаржуваної постанови неможливо встановити усіх обставин справи. Вказує, що матеріали цієї справи не містять відомостей про уповноважену особу, яка проводила огляд, а також про останню дату калібрування технічного приладу, за допомогою якого він проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, апелянт зазначає, що він є військовослужбовцем та міг визнати вину у скоєнні даного правопорушення під певним тиском, а тому не треба брати до уваги відомості письмових доказів у цій справі.

Апелянт також зазначає, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак огляд було проведено з істотним порушенням вимог чинного законодавства.

Окрім цього, ОСОБА_1 вказує на те, що його вже притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинене, а тому він, з урахуванням вимог ст.61 Конституції України, не може двічі притягуватися до юридичної відповідальності за одне і теж саме.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити їй пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Чугуївського міського суду Харківської області від 22.03.2024 року, посилаючись на те, що судовий розгляд в суді першої інстанції було проведено за його відсутності та останній не був повідомлений про дату і місце судового розгляду, а про існування оскаржуваної постанови стороні захисту стало відомо випадково, а тому він не мав об`єктивної можливості подати апеляційну скаргу у строк, передбачений чинним законодавством.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Карпухін Д.Ю. не з`явилися, але останні були належним чином повідомлені про місце та час апеляційного розгляду, шляхом надіслання їм судових повісток засобами поштового зв`язку, які вони отримали 17.10.2024 року та 21.10.2024 року відповідно, про що свідчить їх особистий підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Крім того, ОСОБА_1 також повідомлений судом апеляційної інстанції про дату, місце та час апеляційного розгляду шлях надсилання йому судової повістки в електронному вигляді, що підтверджується відомостями довідки отримання судової повістки у вигляді СМС-повідомлення на номер мобільного телефону, який зазначений в його апеляційній скарзі, що повністю відповідає Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасників судового процесу, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року №28.

11.11.2024 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги від захисника ОСОБА_2 , в яких він, окрім іншого, також просив провадити апеляційний розгляд без його участі, а також зазначив, що повністю підтримую подану апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Крім того, до суду апеляційної інстанції не надходило будь-яких клопотань від самого ОСОБА_1 про відкладення апеляційного розгляду.

При цьому, суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Разом з цим, належить врахувати, що саме ОСОБА_1 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Чугуївського міського суду Харківської області від 22.03.2024 року, але в судове засідання не з`явився та будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

За таких обставини, апеляційний суд, враховуючи клопотання захисника про проведення апеляційного розгляду за його відсутності, а також те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду, але в судове засідання не з`явився та клопотань про відкладення судового розгляду не подавав, апеляційний суд вирішив провадити апеляційний перегляд оскаржуваної постанови без участі сторони захисту з урахуванням наявних відомостей у матеріалах справи та доводів апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , з наступних підстав.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

За таких обставин, згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наведено об`єктивних відомостей, які спростовують висновки суду щодо його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Цих обставин також не встановлено і судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови.

Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово було продовжено та діє і на час апеляційного розгляду.

Відповідно до ст.ст. 11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Диспозицією ч.3 ст.172-20 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дії, передбачені ч.1 або ч.2 цієї статті, вчинені особою в умовах особливого стану, зокрема за виконання військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами обов`язків військової служби в стані сп`яніння.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків, - стаття 44, частини друга і третя статті 123, статті 172-10 - 172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185 і 185-7).

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме відомостями: протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНХ/Ч-2/2644 від 17.03.2024 року; акту № 168 огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу; результату тесту на алкоголь №6109 від 17.03.2024 року, проведеного приладом № 00291 Алконт-М; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 17.03.2024 року; копії військового квитка серії НОМЕР_2 ; письмової заяви ОСОБА_1 .

Згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНХ/Ч-2/2644 від 17.03.2024 року, 17.03.2024 року о 12 год. 50 хв. старший солдат ОСОБА_1 був виявлений за адресою: АДРЕСА_2 , представниками Військової служби правопорядку з ознаками алкогольного сп`яніння, під час виконання службових обов`язків. В подальшому старшого солдата ОСОБА_1 було доставлено до відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 та проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу АЛКОНТ-М (№00291-15). Результат огляду 2,29 проміле. (а.с.1-2).

До того ж, відповідно до цього протоколу, у ньому зазначені вимоги ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, з положеннями яких ОСОБА_1 було особисто ознайомлено, що також підтверджується його особистим підписом (а.с.1 зворот).

Крім того, ОСОБА_1 у цьому протоколі не зазначав щодо будь-яких порушень під час проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 1-2).

Згідно відомостей копії військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого 22.09.2022 року, ОСОБА_1 станом на 17.03.2024 року проходив службу у в/ч НОМЕР_1 , на посаді навідник (а.с.4-5).

Окрім цього, з акту №168 огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу вбачається, що огляд ОСОБА_1 проведений за допомогою технічного засобу АЛКОНТ-М (№00291) у зв`язку з виявленими у нього наступних ознак: запах алкоголю з порожнини роту; порушення координації рухів та мови; різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Результат огляду позитивний та складає 2,29 проміле, ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, з чим погодився останній, про що свідчить його особистий підпис у відповідній графі (а.с.6).

Крім того, з відомостей акту №168 також вбачається, що огляд ОСОБА_1 проводився в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що, окрім іншого, свідчить їх особистий підпис у цьому акті (а.с.6).

Відповідно до відомостей результату тесту на алкоголь №6109 від 17.03.2024 року, 17.03.2024 року о 12 год. 59 хв. огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено за допомогою технічного приладу Алконт-М № 00291. Результат огляду позитивний та складає 2,29 проміле, що засвідчено підписами інспектора Медведської І.В. та особисто ОСОБА_1 (а.с.6).

Як вбачається з письмової заяви ОСОБА_1 , останній просив провадити судовий розгляд у справі за протоколом про адміністративне правопорушення серії ДНХ/Ч-2/2644 від 17.03.2024 року за його відсутності, а також зазначив, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнає повністю (а.с.3).

Апелянтом та його захисником не надано будь-яких доказів на підтвердження версії сторони захисту про те, що 17.03.2024 року о 12 год. 30 хв. ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, на думку апеляційного суду, апеляційна скарга в цій частині є необґрунтована.

Також апеляційний суд зауважує, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено 17.03.2024 року інспектором Харківського загального відділу Військової служби правопорядку ОСОБА_5 у повній відповідності до вимог ст. 266-1 КУпАП, в тому числі, із залученням двох свідків, що підтверджується відомостями акту №168 огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 особистими підписами у акті огляді на стан алкогольного сп`яніння №168 підтвердили той факт, що ОСОБА_1 , у якого виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу та результат огляду виявився позитивний 2,29 проміле, тобто ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, з чим погодився останній.

Крім того, до початку апеляційного розгляду сторона захисту не заявляла клопотань про виклик свідків сторони захисту для їх допиту в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, з метою підтвердження апеляційних доводів ОСОБА_1 про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

При цьому, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує факту проходження ним 17.03.2024 року огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Алконт-М №00291.

Суд також бере до уваги те, що, незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівників Військової служби правопорядку під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання адміністративного матеріалу, ОСОБА_1 та захисник ОСОБА_2 не скористалися своїм конституційним та процесуальним правом і не оскаржували дії цих осіб, тобто сторона захисту не зверталася зі скаргою на дії цих осіб до їх керівництва або до відповідних вищих посадових осіб, в порядку ст.267 КУпАП, хоча мали для цього достатньо часу.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей з ЄРДР щодо порушення кримінального провадження за фактом фальсифікації матеріалів цієї справи та перевищенні своїх службових повноважень працівниками Військової служби правопорядку, в тому числі щодо примусу ОСОБА_1 до підписання протоколу та письмових пояснень, а також визнання своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання апелянта на незаконність дій працівників Військової служби правопорядку під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, складання адміністративного матеріалу та протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНХ/Ч-2/2644 від 17.03.2024 року.

Що стосується апеляційних доводів ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги результати проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Алконт-М №00291, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 07.04.2023 року №440 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного та надзвичайного стану» встановлено, що позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану, чинні: на територіях, тимчасово окупованих Російською Федерацією, на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на відповідних територіях; на територіях активних бойових дій протягом шести місяців з дати завершення бойових дій на таких територіях відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (далі - перелік); на територіях можливих бойових дій протягом шести місяців з дати припинення можливості бойових дій на таких територіях відповідно до переліку.

Отже, вказаною постановою встановлено вважати чинними позитивні результати повірки, строк дії яких закінчився у період воєнного стану, чинні на період воєнного і надзвичайного стану на територіях можливих бойових дій протягом шести місяців з дати припинення можливості бойових дій на таких територіях відповідно до переліку.

Згідно відомостей матеріалів цієї справи, остання дата повірки приладу «Алконт-М №00291» 25.08.2023 року, тобто строк дії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки - газоаналізатора Алконт-М №00291 закінчився у період воєнного стану, а тому його слід вважати чинним, у зв`язку з чим апеляційна скарга в цій частині є суб`єктивною та безпідставною.

Апеляційний суд також ставиться критично до апеляційних доводів ОСОБА_1 про безпідставне його притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, у цій справі з тієї підстави, що його вже притягнуто до дисциплінарної відповідальності за цих же обставин, виходячи з наступного.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, є суспільні відносини у сфері військової дисципліни. Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у виконанні обов`язків військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду. Суб`єкт вказаного правопорушення є спеціальним, а саме військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів.

Отже, як вбачається з відомостей матеріалів цієї справи, ОСОБА_1 є спеціальним суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_2 , в якому зазначено що станом на 17.03.2024 року він проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_1 (а.с.4-5).

Тож, підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП став не тільки факт його перебування у стані алкогольного сп`яніння, а й факт виконання ним обов`язків військової служби в умовах особливого періоду у такому стані.

При цьому, відповідно до п.8 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі наявності по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту.

Натомість, матеріали цієї справи не містять відомостей про наявність підстав, передбачених п.8 ч.1 ст.247 КУпАП. Цих відомостей не надано і суду апеляційної інстанції до початку апеляційного розгляду.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що він безпідставно двічі притягується до відповідальності за одне й те саме діяння є суб`єктивними та безпідставними.

Отже, доводи ОСОБА_1 , які він зазначив в апеляційній скарзі, щодо відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту і уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, а також події цього правопорушення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

Отже, у ході апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, яке підтверджується доказами, які доповнюють один одного та були досліджені під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів. Такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

За таких обставин, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення в частині визнання його винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, - є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому не вбачає підстав для його скасування, у зв`язку з чим подану апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Чугуївського міського суду Харківської області від 22 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 22 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков