Справа №: 307/1120/24
Провадження № 3/307/477/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сас Л.Р., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , директор Брустурянського ОЗЗСО 1-3 ступенів,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 , будучи директором Брустурянського ОЗЗСО 1-3 ступенів, не повідомила працівників поліції про те, що 22 лютого 2024 року, приблизно о 10 год. 40 хв., під час великої перерви, в приміщенні 8-го классу Брустурянського ОЗЗСО 1-3 ступенів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , між учнями ОСОБА_2 , 2010 року народження, ОСОБА_3 , 2010 року народження та ОСОБА_4 , 2009 року народження, трапилась бійка, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 173-4 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення надійшов до суду 15 березня 2024 року; протокол підписаний ОСОБА_1 , їй повідомлено, що розгляд справи відбудеться в Тячівському районному суді Закарпатської області.

Розгляд справи призначено на 20 березня 2024 року на 09 год. 10 хв., та повідомлено ОСОБА_1 за допомогою СМС - повідомлення, яке було надіслано за номером телефону, вказаному у протоколі про адміністративне правопорушення, що підтверджується довідкою про доставку СМС повідомлення.

20 березня 2024 року ОСОБА_1 на розгляд справи не прибула без пояснення причин неявки, у зв`язку із чим судове засідання відкладено на 11 квітня 2024 року та повторно викликано ОСОБА_1 . Судову повістку надіслано особі на адресу, вказану у протоколі про адміністративне правопорушення від 01 березня 2024 року та повідомлено за допомогою СМС повідомлення.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, про що свідчить трекінг відстежень вручень поштових відправлень з відміткою: «вручено особисто» та довідка про доставку їй СМС-повідомлення, в судове засідання 11 квітня 2024 року не з`явилася, у зв`язку із чим судовий розгляд відкладено на 23 квітня 2024 року.

23 квітня 2024 року, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою, за допомогою СМС - повідомлення, що підтверджується довідкою про доставку СМС повідомлення, у судове засідання не прибула, від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи і тому, відповідно до ч. 1 ст.268 КУпАП, справу розглянуто під час її відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Із протоколу про адміністративне правопорушення, убачається, що ОСОБА_1 , будучи директором Брустурянського ОЗЗСО 1-3 ступенів, не повідомила працівників поліції про те, що 22 лютого 2024 року, приблизно о 10 год. 40 хв., під час великої перерви, в приміщенні 8-го классу Брустурянського ОЗЗСО 1-3 ступенів, що розташований за адресою: с. Брустури, вул. Верховинська, 18, Тячівського району Закарпатської області, між учнями ОСОБА_2 , 2010 року народження, ОСОБА_3 , 2010 року народження та ОСОБА_4 , 2009 року народження, трапилась бійка (а.с.1).

Із рапорту інспектора з ювенальної превенції СП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції Маркітан А. від 01.03.2024 року, 01 березня 2024 року в ході моніторингу мережі, а саме телеграм-каналу «Закарпатські звістки» виявлено публікацію про те, що у Брустурянському ОЗЗСО І-ІІІ ступенів Усть Чорнянської селищної ради учень наніс тілесні ушкодження учениці цього ж навчального закладу (а. с. 2).

Із пояснень ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учениці 9-Б класу Брустурянського ОЗЗСО 1-3 ступенів відомо, що 22 лютого 2024 року, приблизно о 10 год. 40 хв., на великій перерві вона зайшла у 8-Б клас до її знайомої ОСОБА_3 і під час розмови вона почали штовхати одна одну. На що ОСОБА_2 , який знаходився з іншими учнями у класі, почав з них сміятися, а вона почала на нього кричати і почалася сварка, в ході якої ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розпочали між собою битися і ОСОБА_2 почав бити ОСОБА_4 кулаками по тілу. Про те, що їхню бійку знімали на телефон їй стало відомо, коли ОСОБА_5 , учень 8-Б класу, відправив відеозапис бійки їй, ОСОБА_4 , на телефон (а.с. 3,4).

Аналогічні пояснення надали учні Брустурянського ОЗЗСО 1-3 ступенів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а. с. 5-13).

Згідно пояснень ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , вчителя Брустурянського ОЗЗСО 1-3 ступенів та класного керівника 8-Б класу відомо, що 22 лютого 2024 року, її повідомила директор Брустурянського ОЗЗСО 1-3 ступенів ОСОБА_1 про те, що під час великої перерви в її класі сталася бійка між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Вона повідомила батьків учнів, які були учасниками даної події, щоб вони з`явилися зранку до школи, де були вияснені обставини події. В результаті вияснення обставин події, всіх учасників було попереджено про недопущення скоєння будь-яких правопорушень в майбутньому. Учасники події не бажали звертатися до правоохоронних органів, та як примирилися. Про те, що бійку було знято на телефон вона не знала. Повторно ними було проведено батьківські збори 26.02.2022 року, де всіх було попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність за вказані правопорушення. 22.02.2024 року, вона була черговою на коридорі, неодноразово заходила в клас, однак нічого не бачила (а.с.14).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , директора Брустурянського ОЗЗСО 1-3 ступенів, відомо, що 22.02.2024 року, приблизно о 19 год. 30 хв. їй у додаток «Меменджер» надійшло повідомлення від ОСОБА_11 , родички ОСОБА_12 , яка надіслала їй відеозапис бійки між учнями. Наступного дня, зранку, вона викликала учнів, між якими відбулася бійка та їх батьків, під час якої з`ясувала обставини події .Після з`ясування всіх обставин, нею, директором, разом із заступником школи, завучем із навчально-виховної роботи та шкільним психологом, було проведено профілактичні бесіди із учнями та їх батьками, для запобігання подібних випадків. Після закінчення бесіди, батьки дітей, а саме ОСОБА_13 просила її не повідомляти поліцію про даний випадок, так як батьки дітей, що були залучені у бійку, між собою поспілкувалися, попросили вибачення та примирилися.

Оскільки батьки просили її, ОСОБА_1 , не повідомляти поліцію про бійку, так як діти примирилися, вона погодилася і не повідомила поліції про цей випадок (а.с.15, 16).

Згідно з п. 31 ст. 1 Закону України «Про освіту» - булінг (цькування) - діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого. Типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про освіту», керівник закладу освіти в межах наданих йому повноважень забезпечує створення у закладі освіти безпечного освітнього середовища, вільного від насильства та булінгу (цькування), у тому числі: розглядає заяви про випадки булінгу (цькування) здобувачів освіти, їхніх батьків, законних представників, інших осіб та видає рішення про проведення розслідування; скликає засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) для прийняття рішення за результатами проведеного розслідування та вживає відповідних заходів реагування; забезпечує виконання заходів для надання соціальних та психолого-педагогічних послуг здобувачам освіти, які вчинили булінг, стали його свідками або постраждали від булінгу (цькування); повідомляє уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України та службі у справах дітей про випадки булінгу (цькування) в закладі освіти.

Згідно з п. 2 Розділу ІІ Порядку реагування на випадки булінгу (цькування), затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України 28 грудня 2019 року № 1646 керівник закладу освіти у разі отримання заяви або повідомлення про випадок булінгу (цькування) зобов`язаний невідкладно у строк, що не перевищує однієї доби, повідомити територіальний орган (підрозділ) Національної поліції України, принаймні одного з батьків або інших законних представників малолітньої чи неповнолітньої особи, яка стала стороною булінгу (цькування).

Диспозиція ч. 5 ст. 173-4 КУпАП передбачає відповідальність за неповідомлення керівником закладу освіти уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про випадки булінгу (цькування) учасника освітнього процесу.

Прийняття законів України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії булінгу» потребувало вжиття заходів до організації роботи у закладах загальної середньої освіти та місцевих органах управління у сфері освіти, спрямованих на захист прав та інтересів дітей, а також інших учасників освітнього процесу.

Суд під час розгляду протоколу не встановлює чи дійсно мав місце факт булінгу, оскільки не є предметом розгляду діяння, що передбачене ч. 5 ст. 173-4 КУпАП. Для кваліфікації за цією статтею достатньо встановити обґрунтованість підозри наявності булінгу і відповідно неповідомлення про це керівником закладу освіти.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у неповідомленні керівником закладу освіти уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про випадки булінгу (цькування) учасника освітнього процесу доведена протоколом про адміністративне правопорушення від 01 березня 2024 року, рапортом інспектора з ювенальної превенції, письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_1 , та іншими документами, які долучені до цього протоколу.

Ураховуючи характер вчиненого правопорушення та особу порушниці, є підстави до неї застосовувати адміністративне стягнення в межах санкції ч. 5 ст. 173-4 КУпАП, яке є необхідне і достатнє для попередження нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення розмір судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 173-4 КУпАП та накласти штраф у розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605,60 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.Р.Сас