Номер провадження: 33/813/1282/24
Номер справи місцевого суду: 519/298/24
Головуючий у першій інстанції Лемець С.П.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_1 ,

адвоката Стефурак Єланни Сергіївни захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних засобів апеляційну скаргу адвоката Стефурак Єланни Сергіївни захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 на постанову Южного міського суду Одеської області від 08 квітня 2024 року,-

в с т а н о в и в:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Постановою Южного міського суду Одеської області від 08 квітня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто судовий збір.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

На вищевказану постанову суду адвокат Стефурак Є.С. захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 16 квітня 2024 року подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду змінити в частині накладення адміністративного стягнення. Виключити з резолютивної частини оскаржуваної постанови вказівку про застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, в іншій частині постанову залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Стефурак Є.С. зазначила, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини, передбачені ст. 33 КУпАП, зокрема не враховано, що ОСОБА_2 с військовослужбовцем Збройних Сил України та займає посаду «водія електрика станції технічного загону радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 », виконує функціональні обов`язки водія, с учасником бойових дій. У разі позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік ОСОБА_2 не зможе надалі виконувати свої функціональні обов`язки водія, а отже перебувати на бойових позиціях.

Крім того, ОСОБА_2 в повному обсязі сплачено штраф та судовий збір.

Тому, з урахуванням конкретних обставин справи та особи правопорушника, який відповідно до долучених до справи документів с учасником бойових дій, діючим військовослужбовцем Збройних Сил України, обіймає посаду водія електрика станції технічного загону радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 , виконує бойові завдання, що також підтверджується отриманням ним вибухової травми на бойовій позиції під час несення служби, позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами слід вважати не в повній мірі відповідаючим інтересам держави.

Таке стягнення, незважаючи на те, що воно передбачено санкцією статті закону, є надмірним та не відповідає принципу розумності, а його застосування не слугуватиме досягненню мети забезпечення справедливого балансу між інтересами суспільства та особи, яка на теперішній час перебуває на військовій службі та боронить державу. При цьому, ОСОБА_2 наголошує на відсутності шкідливих наслідків правопорушення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Стефурак Є.С. захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 ,яка приймала участь у судовому засідання через відеоконференцію за допомогою програмного забезпечення «EasyCon», дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №194804 від 22 лютого 2024 року, водій ОСОБА_2 22 лютого 2024 року о 07:11 год. в Одеській обл., м. Южне, М28, 47 км, керував транспортним засобом AUDI А4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. На місці зупинки водію ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Alcotest 6810, також пройти аналогічний тест в медичному закладі, на що ОСОБА_2 відмовився під відеозапис нагрудної камери №000132.

Правилами дорожнього руху України встановлені обов`язки і права водіїв транспортних засобів.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду» огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Водій ОСОБА_2 передбачений пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України обов`язок не виконав.

Обставин, які б перешкоджали, унеможливлювали тощо проходження огляду на стан сп`яніння, не встановлено.

У поліцейських були підстави вважати, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порушень порядку складання протоколу чи порядку огляду на стан сп`яніння, незаконності дій працівників патрульної поліції тощо, які б виключали подію чи впливали на кваліфікацію дій водія ОСОБА_2 за частиною 1 статті 130 КУпАП, не встановлено.

Суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, перевірив, що процедура проходження огляду на стан сп`яніння, складання протоколу, мова спілкування тощо водію була зрозуміла та дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_2 вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.

Згідно визначених статтею 24 КУпАП видів адміністративного стягнення за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватися такі адміністративні стягнення як, зокрема, штраф (п.2 ч.1 ст.24); позбавлення спеціального права, наданого громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання) (п.5 ч.1 ст.24).

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Отже, штраф і позбавлення права керування транспортними засобами є обов`язковим видом стягнення при порушенні частини 1 статті 130 КУпАП, санкція даної статті не передбачає накладення штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП.

Вказана санкція у частині позбавлення права керування транспортним засобом є безальтернативною, а тому можливість накладення на водія стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами цією нормою не передбачена.

Отже, правові підстави для скасування постанови суду в частині накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами відсутні.

За таких обставин, ОСОБА_2 мав усвідомлювати та передбачати наслідки його дій під час керування транспортним засобом, можливість втратити право керування транспортним засобом в разі істотного порушення вимог ПДР України. Само по собі перебування ОСОБА_2 на посаді водія електрика станції технічного загону військової частини не є безумовною підставою для не застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Будь-які докази направлені на пом`якшення призначеного судом першої інстанції стягнення в матеріалах справи відсутні та правопорушником або його захисником суду апеляційної інстанції не надані.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Стефурак Єланни Сергіївни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Южного міського суду Одеської області від 08 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Повний текст постанови складено 13 вересня 2024 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева