ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2216/24 Справа № 202/4444/24 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г.О. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Гусарова В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Гусарова Владислава Олександровича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

на постанову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2024 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано виною за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого та ч.1 ст. 164 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з конфіскацією знаряддя виробництва, сировини та грошових коштів, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення згідно протоколу огляду від 23 березня 2024 року.

Також постановлено стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що 23 березня 2024 року старшим лейтенантом ДОП СП ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області Федько В.В. складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 387192, в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 23 березня 2024 року о 19 години 00 хвилин, перебуваючи за адресою: м.Дніпро, вул. Калинова, 1, здійснювала торгівлю електронними цигарками не маючи відповідної ліцензії, чим вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.164 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 порушує питання про скасування постанови суду першої інстанції як незаконної та необґрунтованої.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вказане в протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП ОСОБА_1 не вчиняла, про що зазначила у своїх поясненнях, які долучені працівниками поліції до протоколу.

Так, пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25.04.2003 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» зазначено, що під здійсненням особою, зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану з виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадитися зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Будь-якої діяльності, пов`язаної з виробництвом чи реалізації продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться безпосередньо самостійно, систематично і на власний ризик, ОСОБА_1 ніколи не здійснювала і не мала наміру здійснювати. Тому і не повинна була реєструватися як суб`єкт господарювання, а тим більше отримувати ліцензії.

Захисник зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази конкретних, а не ймовірних з точки зору поліцейських та суду, фактів здійснення ОСОБА_1 будь-якої господарської діяльності.

Отже висновок суду про її винуватість не відповідає доказам, наявним у справі і фактичним обставинам.

Так, у матеріалах справи відсутні докази систематичного або навіть разового продажу ОСОБА_1 будь-яких товарів будь-кому чи отримання від цього доходу, а суд першої інстанції помилково розцінив протокол огляду, як належний та допустимий доказ вини ОСОБА_1 . У зазначеному протоколі огляду відсутня інформація про те, що остання торгувала переліченими в ньому предметами, а тим більше систематично.

Враховуючи наведене, апелянт просить постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.06.2024 скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

До суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, але її захисник вважав за можливе розглянути справу за відсутності підзахисної. Отже за наведених обставин, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не перешкоджає апеляційному розгляду.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Гусаров В.О. підтримав доводи поданої апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Додатково зазначив, що ОСОБА_1 не є ФОП, а працює лише продавцем в магазині Vape Store по вул. Калинова, 1, що належить ТОВ ЛАБІРИТ К та здійснює торгівлю рідиною, що використовується в електронних сигаретах, на що є відповідна ліцензія.

Також захисник зауважив, що за встановлених у рішенні місцевого суду обставин, відносно ОСОБА_1 крім адмінпротоклу за ч.1 ст.164 КУпАП, був складений ще один адмінпротокол за ч.3 ст.156 КУпАП, провадження по якому рішенням Дніпролвського апеляційного суду від 06 вересня 2024 року було закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу правопорушення.

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Між тим, вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано з огляду на наступне.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, суддя місцевого суду послався як на докази на матеріали справи, а саме на: рапорт працівника поліції, протокол огляду від 23.03.2024 та фототаблицю до нього, а також інші матеріали справи.

Судом апеляційної інстанції вказані докази були перевірені та досліджені.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №387192 від 23.03.2024, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП (а.с.1) вбачається, що о 15.00 годин 23.03.2024 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювала торгівлю електронними цигарками, не маючи на це дозвільних документів, а саме ліцензії та ФОП, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

В протоколі зазначено, що відповідно до протоколу огляду, було вилучено речі для тимчасового зберігання.

Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності викладено на окремому аркуші.

Протокол підписаний ОСОБА_1 та його копію нею отримано.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 від 23.03.2024, по суті заданих питань остання пояснила, що правопорушення не вчиняла, свою вину не визнає (а.с.5).

Відповідно до протоколу огляду від 23.03.2024, у присутності двох понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було проведено огляд магазину за адресою: АДРЕСА_2 . В ході огляду вилучено: Ельфбар 10 000 10 шт.

Протокол підписаний понятими та працівником поліції, який його складав (а.с.4).

З рапорту інспектора чергової частини ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Дубовика Р.А. від 23.03.2024 убачається, що о 14.47 годин 23.03.2024 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що о 14.47 годин 23.03.2024 за адресою: Індустріальний район, м. Дніпро, вул. Калинова, буд.1, працівник поліції повідомив, що потрібна СОГ у магазин Вепстор, де виявили продаж електронних цигарок без марок акцизного збору. Заявник Скребцов (а.с.3).

Дослідивши надані матеріали провадження, апеляційний суд зазначає таке.

Згідно диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП відповідальність настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом правопорушення є суспільні відносини, що регулюються у сфері господарської діяльності.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у здійсненні господарської діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійснення без ліцензії видів господарської діяльності що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Згідно ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст.55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми обов`язками в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання, в тому числі, є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Натомість, ні протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 387192 від 23.03.2024, ні інші долучені до матеріалів справи процесуальні документи, не підтверджують провадження ОСОБА_1 господарської діяльності 23.03.2024, факту продажу нею електронних цигарок у зазначений час та отримання в результаті такого продажу прибутку.

Таким чином, за результатами судового розгляду суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що посадовою особою органу поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не було розкрито об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а саме не зазначено, кому ОСОБА_1 здійснювала продаж електронних цигарок не вказано, що продаж мав систематичний характер та чи був факт отримання прибутку. У зв`язку з чим, протокол про адміністративне правопорушення не можна вважати належним доказом відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, оскільки він не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Разом з цим матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 є ФОП або керівником ТОВ ЛАБІРИНТК, а отже відсутні відомості про те, що вона здійснювала господарську діяльність, як суб`єкт відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП. Натомість копії документів, наданих стороною захисту під час апеляційного розгляду, вказують на те, що магазин, розташований за адресою: м. Дніпро. вул. Калинова,1, належить ТОВ ЛАБІРИНТК та яке має державну ліцензію на роздрібну торгівлю рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, з терміном дії з 08.08.2023 по 08.08.2024.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати додаткові докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи.

У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Отже, з огляду на викладені конвенційні положення, апеляційний суд зауважує, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції.

Разом з цим протокол про адміністративне правопорушення не може бути единим беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Таким чином слід дійти висновків про те, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст.280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та суд дійшов помилкового висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи апеляційним судом мають бути витлумачені на користь останньої.

Водночас апеляційний суд враховує й те, що за встановлених оскаржуваним рішенням місцевого суду обставин відносно ОСОБА_1 співробітниками поліції також був складений адмінпротокол за ознаками ч.3 ст.156 КУпАП за фактом того, що вона 23 березня 2024 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 у приміщені магазину здійснювала торгівлю електронними сигаретами без відома власника магазину.

За вчинення даного правопорушення ОСОБА_1 постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2024 року була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.156 КУпАП та на неї було накладено адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 800 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 13600 грн, з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі згідно протоколу огляду від 23.03.2024.

Натомість, як свідчить надана апаратом апеляційного суду копія постанови Дніпровського апеляційного суду від 06 вересня 2024 року, за апеляційною скаргою сторони захисту постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2024 року було скасовано, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.156 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу правопорушення.

Отже апеляційний суд констатує, що у даній справі судом першої інстанції не доведено «поза будь-яким розумним сумнівом», що ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність без отримання необхідних дозвільних документів, зокрема отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності. Тому апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи сторони захисту про відсутність доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язківку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника Гусарова В.О. підлягає задоволенню, постанову судді Індустріального районного суду Дніпропетровська від 17 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Вилучені згідно протоколу огляду від 23.03.2024 предмети, а саме Ельфбар 10 000 у кількості 10 штук, відповідно до ст.265 КУпАП, повернути законному володільцю або уповноваженій особі.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Гусарова Владислава Олександровича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2024 року про визнання винною і притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Вилучені згідно протоколу огляду від 23.03.2024 предмети, а саме Ельфбар 10 000 у кількості 10 штук - повернути законному володільцю або уповноваженій особі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО