КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/43651/23

Суддя в суді першої інстанції: Мартинов Є.О.

Провадження № 33/824/2147/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., за участі секретаря судового засідання Дячук І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кірова Олександра Федоровича на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ст. 124 та 122-4 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (протокол серії ААД № 726372 від 09 листопада 2023 року).Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП (протокол серії ААД 726373 від 09 листопада 2023 року). Застосовано до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Не погодившись з вказаною постановою, 21 лютого 2024 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Кіров О.Ф. подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову та провадження у справі закрити (а.с. 82-92).

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначав, що отримав копію оскаржуваної постанови 31 січня 2024 року та вперше звернувся до суду з апеляційної скаргою 02 лютого 2024 року, проте постановою Київського апеляційного суду від 16 лютого 2024 року у справі № 761/43651/23 апеляційну скаргу було повернуто з причин не долучення до скарги витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій. Вказував, що про постанову Київського апеляційного суду від 16 лютого 2024 року у справі № 761/43651/23 дізнався 21 лютого 2024 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що суд першої інстанції не надав оцінки факту невиконання працівниками поліції обов`язку щодо збирання доказів, зокрема щодо огляду автомобіля та суд першої інстанції не об?єктивно надав оцінку доказам, зокрема надав перевагу показанням потерпілого та співробітника, над показаннями апелянта, свідка 1 та свідка 2. Також, суд не об?єктивно надав оцінку доказам, а саме не звернув увагу, що схема була неналежним чином оформлена, оскільки не було зазначення до якого протоколу вона додається. Суд першої інстанції не надав оцінки факту несвоєчасності надіслання працівниками поліції матеріалів адміністративної справи до суду. Суд порушив строки розгляду справ про адміністративні правопорушення та не зазначив в постанові про факт відмови у задоволенні клопотання захисника апелянта - адвоката Коцюби А.Є. про проведення транспортно-трасологічної експертизи від 23.01.2023 та обґрунтування такої відмови.

Звертав увагу, що потерпілий та співробітник поліції стверджували, що апелянт зник з місяця ДТП, проте, за першими же викликом апелянт з`явився до поліції для надання своїх пояснень і ніяким чином не заважав працівникам поліції здійснити огляд авто. Але, працівники поліції не виконали свій обов`язок щодо збирання доказів, та не здійснили огляд авто та його фото-відеофіксацію, яка б на 100 % підтвердила відсутність будь-яких пошкоджень, що могли буди наслідком ДТП. Натомість працівники поліції зробили фотографії потерпілого та його велосипеда, без фіксації самих ушкоджень велосипеда. Проте, ці фотографії абсолютно неінформативні і на них нічого не можна встановити.

Посилався на те, що суд першої інстанції не об`єктивно надав оцінку доказам, зокрема надав перевагу показанням потерпілого та співробітника поліції, над показаннями апелянта, свідка 1 і та свідка 2. Разом з тим суд першої інстанції зазначив, що свідок 1 та свідок 2 є зацікавленими особами, не зазначивши та не обґрунтувавши їх зацікавленість, і не зазначив з яким саме «іншими доказами» виникає суперечність, дослідженим в ході судового розгляду. Звертав увагу, що саме потерпілий та співробітник поліції є зацікавленими справи. Зокрема, свідчення співробітника поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху. Така ж думка була зазначена колегіями суддів в постановах Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а та від 15.04.2020 у справі № 489/4827/16-а. Якщо надати рівнозначну вагу кожному із показань свідків (апелянт, потерпілий, свідок 1 та свідок 2), не враховуючи показання співробітника поліції, оскільки вони є необ`єктивними, то 3-и свідки проти 1-го свідка свідчать про відсутність факту ДТП. Разом з тим, потерпілий у класифікації учасників процесу розгляду справи про адміністративні правопорушення знаходиться на стороні «умовного обвинувачення», а свідок - як інший учасник процесу, який апріорі є неупередженим та не зацікавленим у результаті розгляду справи. Потерпілий, маючи у справі власний процесуальний інтерес, більше зацікавлений дати свідчення в суді. Таким чином, можна піддавати сумніву покази потерпілого, який є завідомо зацікавлений в розгляді справи. Отже, суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини справи та не дав належну оцінку всім доказам, як окремо кожному, так і в їх сукупності.

Наголошував на тому факту, що схема місця ДТП була неналежним чином оформлена, оскільки не було зазначено, до якого протоколу вона додається , а саме графа «Схема додається до протоколу про адміністративне правопорушення» не заповнена, а тому відсутні підстави вважати схему належними та допустимим доказом, оскільки неможливо ідентифікувати належність цієї схеми до протоколу 1 або до протоколу 2. Таким чином, неналежно складені матеріали справи про адміністративне правопорушення, зокрема, схема ДТП, не може бути допустимим доказом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та не може бути прийнята за доказ під час винесення постанови.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що адміністративна справа відносно гр. ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП була зареєстрована судом за вхід. № 108171 від 24.11.2023, а адміністративна справа відносно гр. ОСОБА_1 за статтею 122-4 КУПАП за вхід. № 108158 від 24.11.2023, хоча і протокол 1, і протокол 2 були складені від 09.11.2023. Також, з матеріалів справи можна встановити, що суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мартинов Є. О. отримав зазначені вище адміністративні справи 27.11.2023, що підтверджується протоколами передачі справи, а постанова була ухвалена лише 23.01.2024, тобто на 57 день. Недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади. Таким чином, працівники поліції порушили п`ятиденний строк, визначений пунктом 7 розділу VІІІ Інструкції, надіславши матеріали адміністративних справ до суду на п`ятнадцятий день і суд першої інстанції не надав належної оцінки цьому факту, хоча це могло слугувати додатковою підставою для закриття провадження у справі. Разом з тим, суд першої інстанції порушив п`ятнадцятиденний строк розгляду протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи, що передбачений частиною 1 статті 277 КУпАП.

Також, в матеріалах справи міститься клопотання захисника апелянта - адвоката Коцюби А.Є. про проведення транспортного-трасологічної експертизи від 23.01.2023 року. Проте, в постанові не зазначено про цей факт, а також відсутні будь-які обґрунтування суду щодо відмови у задоволенні цього клопотання. Вказував, що невизнання апелянтом факту вчинення ДТП свідчить про наявність у справі протиріч, які неможливо усунути без застосування спеціальних знань в галузі транспорту з метою всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, проте, суд першої інстанції проігнорував даний факт та безпідставно відмовив у призначенні транспортного-трасологічної експертизи. Таким чином, постанова не відповідає вимогам статті 283 КУпАП, оскільки не містить опис усіх обставин, установлених під час розгляду справи, зокрема не зазначено факт відмови судом у задоволенні клопотання про проведення транспортного-трасологічної експертизи та її обґрунтування, що свідчить про упередженість суду першої інстанції (а.с. 82-92).

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , його захисник - адвокат Кіров О.Ф. підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити. ОСОБА_2 та його захисник - адвокат Чалов А.О. заперечували проти доводів апеляційної скарги і просили її відхилити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи вперше з апеляційною скаргою на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Кіров О.Ф. звернувся до суду 02 лютого 2024 року, тобто в строк, передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 лютого 2024 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кіров О.Ф. на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, повернуто особі, яка її подала, оскільки адвокат Кіров О.Ф. не долучив до апеляційної скарги належні документи на підтвердження його повноважень (а.с. 58-62).

У матеріалах справи відсутні докази отримання апелянтом та (або) адвокатом Кіровим О.Ф. копії постанови Київського апеляційного суду від 16 лютого 2024 року та повернутої апеляційної скарги.

При цьому, з даною апеляційною скаргою захисник ОСОБА_1 - адвокат Кіров О.Ф. звернувся 21 лютого 2024 року (а.с. 82-105).

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Поряд з цим, з метою реалізації права на апеляційне оскарження, частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлена можливість поновлення строку на апеляційне оскарження. Так, за змістом положень вказаної частини другої статті 294 КУпАП передбачена можливість, у разі пропущення особою десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, поновлення такого строку судом за відповідним клопотанням апелянта.

Враховуючи вищевказане, апеляційний суд дійшов висновку, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження постанови районного суду з поважних причин, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 09 листопада 2023 року серії ААД № 726372, 05 листопада 2023 року о 15 годині 30 хвилин у парковій зоні ім. Івана Багряного у місті Києві, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Sharan», р.н. НОМЕР_1 , перед початком руху не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме велосипед «Comanche Tomahawk», номер рами НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , який спішився, та перебував на проїзній частині, що призвело до пошкодження даного велосипеда, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України,за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП (а.с. 2).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 09 листопада 2023 року серії ААД № 726373, 05 листопада 2023 року о 15 годині 30 хвилині на проспекті Берестейському, 42 у парковій зоні ім. Івана Багряного у місті Києві водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Sharan», р.н. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, яка виразилась у наїзді на перешкоду у вигляді велосипеду «Comanche Tomahawk», номер рами НОМЕР_2 , залишив місце події, тобто порушив вимоги пункту 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП (а.с. 20).

Додатком до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 726372 є схема місця ДТП, письмові пояснення учасників ДТП, пояснення свідків, фото з місця ДТП, рапорт працівника поліції (а.с. 4-17).

Так, з пояснень ОСОБА_2 , який в протоколі про адміністративне правопорушення зазначений потерпілою особою, вбачається, що 05 листопада 2023 року він рухався по території парку ім. Пушкіна в зоні дії знаків 3.2 Рух механічних транспортних засобів заборонено. Близько 15.30 год. водій автомобіля «Volkswagen Sharan», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 рухаючись у зустрічному напрямку ледь не скоїв наїзд на нього. На його зауваження про не допустимість такої манери руху, водій відповів погрозами та нехтуванням ПДР. З огляду на ситуацію, що склалась, водій авто сказав, що викличе поліцію, з чим погодився. Проте, помітив, що водій авто намагався втекти з місця виникнення конфлікту не дочекавшись поліції. Він зауважив водію, що він не зможе покинути місце події, оскільки він знаходиться перед авто. Проігнорувавши зауваження водій автомобіля увімкнув задній хід, намагаючись покинути місце пригоди. Розуміючись недостатність такої відстані між ним та авто, ОСОБА_2 переставив велосипед, щоб він знаходився між ним та авто. В цей час водій увімкнув передачу, що дозволяє рух вперед та поїхав на нього з велосипедом в руках, намагаючись чавити велосипед. Кинувши велосипед, він відскочив в сторону. Наїхавши на велосипед, авто почало волочити його по асфальту, на що він голосно зауважив водію, що це вже не конфлікт, а ДТП. Водій на його зауваження не припинив рух, переїхав велосипед обома колесами та зник у напрямку ст. метро Шулявка по проспекту (а.с. 5).

З пояснень обвинуваченого ОСОБА_1 вбачається, що 05 листопада 2023 року у другій половині дня він на власному авто «Volkswagen Sharan», р.н. НОМЕР_1 , виїжджав від місця роботи та тимчасового проживання, яке знаходиться за територією парку Пушкіна. На виїзді в парк стоїть знак, за яким він, як працююча особа, має право проїзду до місця роботи. Рухаючись з двома пасажирами в салоні, він побачив на колі в 100 метрах від початку руху людину на велосипеді. Він зупинився, зупинився і вказаний велосипедист. На момент повної зупинки між ними залишалась відстань біля 1 метру. Велосипедист почав кричати на нього, що він не має права проїзду, оскільки це забороняє знак, що встановлений при в`їзді в парк. Він не мав бажання пояснювати велосипедисту, що він може згідно ПДР там рухатись на авто, тому вирушив далі. Через 100 мерів як зупинився біля контейнеру, що викинути сміття, велосипедист наздогнав його за цей час і почав погрожувати йому, поводившись достатньо агресивно. Викинувши сміття, він намагався йому пояснити значення знаку «Проїзд механічних транспортних засобі заборонено», а саме те, що цей знак допускає винятки, за якими останній мав право проїзду. Але, велосипедист не намагався його почути, крім того, почав лаятись матом. В машині на цей час перебували мати та інша жінка. Велосипедист став перед ним і почав заважати його руху. Постоявши 10-15 секунд він спробував почати рух, але велосипедист йому заважав. Після цього, він почав рухатися назад, через 5-7 метрів такого руху велосипедист опинився зліва від нього, і він побачив можливість безперешкодно його оминути. Включивши передачу вперед, він вивернув кермо праворуч і щоб уникнути зіткнення виїхав на бордюр правим колесом. Переконавшись , що людина не заважає його рухові він оминув його залишаючи зліва від себе. Подальших спроб перешкодити його руху велосипедист не робив. Після огляду свого авто жодних пошкоджень або слідів від будь-якої перешкоди він не знайшов. З урахуванням цього, з трактуванням інциденту як ДТП не згоден (а.с. 12).

Допитана районним судом свідок ОСОБА_3 надала пояснення, згідно яких у вказані час і дату вона та ОСОБА_4 були пасажирами автомобіля «Volkswagen Sharan», р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . При виїзді з паркової зони стояв чоловік з велосипедом і кричав їм, що рух транспортних засобів у вказаній зоні заборонено. Зупинившись біля сміттєвих баків, перед транспортним засобом з`явився велосипедист, загородивши автомобілю проїзд своїм тілом, і почав кричати, нецензурно лаятись, поводити себе неадекватно, провокувати конфлікт. З метою уникнення подальшої сварки, водій ОСОБА_1 сів у автомобіль, здійснив рух заднім ходом на декілька метрів, після чого, розпочавши рух вперед, виконав наїзд правим переднім колесом автомобіля на бордюр, та безперешкодно здійснив об`їзд велосипедиста, після чого залишив територію парку. Стверджує, що не бачила, як водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Sharan», р.н. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на перешкоду у вигляді велосипеду «Comanche Tomahawk». Крім того зазначає, що в момент виконання наїзду на бордюр, велосипедист перебував праворуч від автомобіля, на газоні, і не заважав руху автомобіля.

Водночас, свідок ОСОБА_4 надала пояснення, згідно яких у вказані час і дату вона та ОСОБА_3 були пасажирами автомобіля «Volkswagen Sharan», р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 Зупинившись перед сміттєвим баками, підійшов чоловік з велосипедом та почав кричати, нецензурно лаятись, зазначати про порушення водієм автомобіля ОСОБА_1 ПДР. При цьому, на будь-які зауваження не реагував, поводив себе агресивно, бив кулаками по капоту автомобіля. Водій ОСОБА_1 розпочав рух заднім ходом, увімкнув передачу, що дозволяє рух вперед, та здійснив об`їзд велосипедиста, при цьому велосипедист знаходився ліворуч від автомобіля і не заважав його руху. Стверджувала, що не бачила наїзду автомобіля марки «Volkswagen Sharan», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 на перешкоду у вигляді велосипеду «Comanche Tomahawk».

Працівник поліції ОСОБА_5 в суді першої інстанції пояснив, що він перебуває на посаді командира взводу № 1 роти № 7 батальйону № 3 полку № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП. 05 листопада 2023 року на службовий планшет від чергового надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду з потерпілим. Прибувши за вказаною адресою, було виявлено потерпілого ОСОБА_2 , який повідомив, що після суперечки з водієм автомобіля марки «Volkswagen Sharan», р.н. НОМЕР_1 , водій вказаного транспортного засобу перед початком руху не впевнився, що це буде безпечним, в результаті чого здійснив наїзд на велосипед. Патрульними поліцейськими було оглянуто велосипед, та встановлено його суттєві пошкодження, зокрема сильні пошкодження передньої вилки, потертості та деформація металевих деталей передньої частини велосипеда, суттєві сліди металевої стружки, по всьому велосипеду були сліди тертя та волочіння. На асфальті також встановлено сліди тертя та волочіння велосипеда. На підставі зазначених доказів було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно п. 2.10.а) зазначених Правил, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Згідно ст. 124 КУпАП порушенняучасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

В свою чергу, за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, передбачена відповідальність, передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Проте, апеляційний суд дійшов висновку, що обставини вказаних правопорушень, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами, наявними у адміністративній справі.

Так, диспозицією статті 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Окрім цього, статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Однак, в даному випадку, належним чином не доведено факту винної протиправної поведінки ОСОБА_1 , тому відсутні підстави для об`єктивного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

В протоколах про адміністративне правопорушення не зазначено та в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 ставилось у вину порушення ПДД, зокрема рух транспортним засобом всупереч знаку 3.2 ПДД «Рух механічних транспортних засобів заборонено». Натомість в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 726372 від 09 листопада 2023 року, зазначено «перебував на проїзній частині» (а.с. 2).

Пояснення допитаних районним судом працівника поліції ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4 щодо обставин та наслідків події є суперечливими. Враховуючи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в наданих працівникам поліції та до суду своїх поясненнях не заперечували конфліктної ситуації, яка передувала складанню протоколу про адміністративне правопорушення, суд критично оцінює їх показання щодо обставин події 05 листопада 2023 року та її наслідків, які є взаємовиключними.

При цьому, працівник поліції ОСОБА_5 , як вбачається з його пояснень, з`явився за повідомленням чергового на місце події (виклику), де зафіксував пояснення ОСОБА_2 , проте не був свідком безпосередніх обставин події (можливого контактування автомобіля з велосипедом).

Додана до протоколу про адміністративне правопорушення схема ДТП від 05 листопада 2023 року, підписана працівником поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , фактично складена виходячи з пояснень ОСОБА_2 , який в протоколі вказаний як потерпіла особа. Поряд з цим, допитані районним судом свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали свідчення за замістом яких не відбувалось контактування належного ОСОБА_1 автомобіля із велосипедом ОСОБА_2 .

Надаючи оцінку показам свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд першої інстанції зробив висновок, що вказані свідки є зацікавленими особами, поряд з цим не обґрунтував і не зазначив в мотивувальній частині оскаржуваної постанови висновків зацікавленості, зокрема, свідка ОСОБА_4 , яка також була безпосереднім свідком події 05 листопада 2023 року проте заперечувала факт контактування автомобіля «Volkswagen Sharan», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та належного ОСОБА_2 велосипеда(а.с. 58-62).

Суд апеляційної інстанції зауважив, що схема місця ДТП складена з порушенням вимог п. 8 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція), відповідно до якогоякщо при ДТП один з його учасників зник з місця пригоди, поліцейський оформляє схему місця ДТП, відбирає пояснення в потерпілого, свідків (у разі їх наявності), встановлює наявність засобів зовнішнього відео-, фотоспостереження та невідкладно повідомляє уповноважену особу підрозділу поліції, відповідальну за розшук осіб, що зникли з місця ДТП. Остання зобов`язана вжити всіх можливих заходів для встановлення винуватців ДТП та обставин її вчинення в найкоротший строк, але не більше двох місяців.

Розшук осіб, що зникли з місця ДТП, здійснюється шляхом використання баз (банків) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС, відкритих джерел інформації, надсилання запитів про отримання необхідних фото- та/або відеофіксацій відповідної пригоди, виклику осіб для прибуття до підрозділу або відвідування їх за місцем проживання (перебування), роботи.

При встановленні транспортного засобу, який зник з місця пригоди, проводяться його огляд на предмет наявності характерних пошкоджень, інших обставин ДТП та фотофіксація.

Проте, всупереч вищезазначених вимог Інструкції, працівниками поліції після встановлення транспортного засобу - «Volkswagen Sharan», р.н. НОМЕР_1 і водія цього автомобіля ОСОБА_1 , та складення протоколів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не було проведено огляду автомобіля «Volkswagen Sharan», р.н. НОМЕР_1 , на предмет встановлення наявності (відсутності) характерних пошкоджень та інших обставин ДТП, не проведено фотофіксації, а тому складена 05 листопада 2023 року схема місця ДТП не може вважатися належним доказом,.

На схемі ДТП, яка складена працівником поліції і додана до протоколу, зазначено «місце наїзду», проте не зазначено місце розташування автомобіля «Volkswagen Sharan», р.н. НОМЕР_1 та належного ОСОБА_2 велосипеда після їх можливого контактування.

Зважаючи на вищевказане та факт, відсутності вихідних даних щодо місця розташування транспортних засобів, необхідних для проведення трасологічного дослідження як на час розгляду справи судом першої інстанції так і на час розгляду справи апеляційним судом, суд апеляційної інстанції визнав неспроможними відповідні доводи апелянта щодо не проведення транспортного-трасологічної експертизи.

Відсутні у матеріалах адміністративної справи відомості, що органом обвинувачення проводилось встановлення наявності засобів зовнішнього відео-, фотоспостереження з метою виявлення джерел об`єктивної фіксації події від 05 листопада 2023 року.

Не встановлено наявності таких і під час перегляду справи в апеляційному порядку, про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання в апеляційному суді (а.с. 117).

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП не доведена сукупністю наявних у справі доказів, які не є переконливими, достатньо вагомими, а відтак викликають у суду обґрунтовані сумніви.

При вирішенні апеляційної скарги відповідно до приписів ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

З огляду на те, що працівниками поліції не зібрано доказів на підтвердження факту скоєння ДТП та причетності до нього ОСОБА_1 апеляційний суд приходить до висновку, про відсутність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбаченого ст.124 та ст.122-4 КУпАП.

Суд першої інстанції не врахував усіх обставин, які мають значення для справи та дійшов помилкового висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 та ст.122-4 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та 122-4 КУпАП скасуванню, з закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Інші доводи апелянта, зокрема, зазначені ним процесуальні порушення строків розгляду справи та інші, які, на думку апелянта допущені районним судом, цих висновків не спростовують, тому апеляційним судом відхилені.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Кірову Олександру Федоровичу строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кірова Олександра Федоровича - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ст. 124 та 122-4 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець