ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6985/23 Номер провадження 33/814/455/24Головуючий у 1-й інстанції Олейнікова Г. М. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
Категорія:частина 1 статті 130Кодексу України про адміністративні правопорушення
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,

з секретарем Філоненко О.В.,

за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Остахова В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник адвокат Остахов Володимир Павлович,

на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 грудня 2023 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП,

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним за те, що він 17 вересня 2023 року о 10 год 10 хв в м. Кременчуці по вул. Ватутіна, буд.31, керував транспортним засобом Ford Transit Connect, реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законодавством порядку на місці за допомогою приладу алкотестер «Drager 6820» №0089, проба позитивна 0,25 ‰.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 а) Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 грудня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник адвокат Остахов В.П., оскаржив її в апеляційному порядку.

Захисник просить скасувати постанова судді першої інстанції, а провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги та не надав оцінку процесу відеофіксації керування особою автомобілем та проведення огляду на стан сп`яніння.

Суд не врахував, що показник вмісту алкоголю 0,25 ‰ є гранично допустимим з огляду на Конвенцію про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, яка ратифікована УРСР 25 квітня 1974 року.

Захисник вказує, що відеозапис, який додано до матеріалів справи, не містить факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

Під час судового засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Остахов В.П. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Мотиви суду

Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Зі змісту статті 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як передбачено пунктом 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідностатті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (частина 2 вказаної статті).

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Вимогами статті 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що ОСОБА_1 скористався своїм правом та відмовився надати пояснення по суті адміністративного правопорушення вказавши, що надасть пояснення в суді.

Також, апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами статті 255 КУпАП, та відповідає вимогам статті 256 цього Кодексу.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення суд першої інстанції послався на сукупність доказів, які були досліджені у повному обсязі, зокрема:

- протокол про адміністративне правопорушення серія ААД № 505520 (а.с. 1);

- результати щодо огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Alcotest 6870 № ARBJ-5130 від 17 вересня 2023 року, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат 0,25 ‰ (а.с.2);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 погодився із результатом огляду, про що мається його підпис (а.с.3);

- відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського, наданого Батальйоном патрульної поліції в м.Кременчуці (а.с.8),

- копії Інструкції газоаналізатора Drager Alcotest 6820, наданої УПП в Полтавській області ДПП (а.с.19-31), де в розділі «Границі допустимої основної похибки» (а.с.26 на звороті) зазначено, що в інтервалі діапазону вимірювань від 0 до 0,4 мг/дм3, допустима похибка результату 0.02 мг/дм3.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дійшов до правильного висновку про наявність підстав до притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги

Посилання захисника на відсутність факту керування транспортним засобом ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та в доводах апеляційної скарги.

В розумінні приписів статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

З переглянутого відеозапису, який додано працівниками поліції до матеріалів справи, вбачається о 10 год 10 хв 35 сек рухається транспортний засіб Ford Transit Connect, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на вимогу працівника поліції зупиняється, в даному автомобілі перебуває ОСОБА_1 .

Також, із вищевказаних відеозаписів, вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками поліції повністю визнавав факт керування транспортним засобом.

Доводи захисника, що показники вмісту алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 є гранично допустимими з огляду на Конвенцію про дорожній рух від 08 листопада 1968 року (далі Конвенція)не заслуговують на увагу зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 8 Конвенції, зокрема пунктів 5 та 6, водій повинен контролювати свій транспортний засіб так, щоб бути завжди спроможним належним чином ним управляти. Він повинен бути знайомий з правилами дорожнього руху, приписами у сфері безпеки дорожнього руху, а також з такими чинниками, що можуть впливати на його поведінку, як втома, вживання лікарських препаратів і управління транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та під впливом наркотиків.

В національному законодавстві потрібно передбачити спеціальні положення, що стосуються управління під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з управлінням транспортним засобом. У будь-якому випадку максимальний рівень вмісту алкоголю в крові відповідно до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Тобто, Конвенція встановлює максимальний рівень присутності алкоголю в крові водія та/або повітрі, що видихається, тому національне законодавство не може встановлювати рівень алкоголю вищий, ніж передбачений у вказаній Конвенції; натомість, органи кожної держави не позбавлені права встановити рівень алкоголю нижчий, ніж у Конвенції.

Згідно з пункту 7 Розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 ‰ алкоголю в крові.

Таким чином, допустимий рівень алкоголю в крові водія, визначений національним законодавством України та не може перевищувати 0,2 ‰ алкоголю.

Якщо при проведенні огляду водія на стан сп`яніння з використанням технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, та/або у медичному закладі, вміст алкоголю в крові визначається на рівні, що перевищує 0,2 ‰, то є підстави стверджувати про алкогольне сп`яніння водія.

Суд першої інстанції правильно встановив, що у газоаналізатора Drager Alcotest 6820 в інтервалі діапазону вимірювань від 0 до 0,4 мг/дм3, допустима похибка результату 0.02 мг/дм3.

Як встановлено із роздруківки щодо огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 за допомогою приладу Alcotest 6870 № ARBJ-5130 результат огляду 0,25 ‰, тож з врахуванням можливої похибки приладу, зазначеної в інструкції, результат огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 може становити 0,22 ‰, відповідно результати тесту перевищує допустимий показник.

Зважаючи на вище викладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вина ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи в їх сукупності, а доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

Висновки суду

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Враховуючи викладене, висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за частиною 1 статті 130 КУпАП є правильною та обґрунтованою.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами статті 33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 283 КУпАП.

Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови суду не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник адвокат Остахов Володимир Павлович, залишити без задоволення.

Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Пікуль