ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/417/24Головуючий у 1-й інстанції Шульгач Н.М.
Провадження № 33/817/344/24 Доповідач - Ваврів І.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Панчука С.М.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 30.01.2024 року о 19 год. 00 хв. на а/д Н-02, 27км +10м водій ОСОБА_1 , керував т/з марки «Volkswagen Passat», НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, тремор рук, почервоніння шкірних покривів. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора "Alcotest 6820" на місці зупинки водій відмовився, також відмовився від такого огляду у КНП «Кременецька РКЛ», чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Крім цього, 30.01.2024 року о 19 год. 00 хв на а/д Н-02, 27км +10м водій ОСОБА_1 , керував т/з марки «Volkswagen Passat», НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, не впорався із керуванням, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем «Scania», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим порушив вимоги п.12.1 ПДР України.

Приймаючи до уваги те, що в провадженні судді знаходилось дві справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, які кваліфікуються за ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа №601/418/24, провадження №3/607/279/2024), та передбаченого ст.124 КУпАП (справа №601/417/24, провадження №3/607/278/2024), відповідно ст. 36 КУпАП вони об`єднані в одне провадження та присвоєно номер справи №601/417/24 (провадження 3/607/278/2024).

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вважає дану постанову необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події, з невідповідністю висновків суду, викладених у постанові, фактичним обставинам справи.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом першої інстанції не проведено повноцінного, всебічного судового розгляду справи, не досліджено та не надано належної оцінки усім доказам котрі містяться в матеріалах справи.

Вказує, що відеозаписи долучені до матеріалів справи не можна визнати належними та допустимими доказами, оскільки суд першої інстанції з незрозумілих причин не зазначає такі серед доказів якими обґрунтовано винуватість ОСОБА_1 у скоєнні правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, хоча по тексту оскаржуваної постанови на вказані докази (відеозаписи) неодноразово посилався.

Крім цього, відеозапис, який долучений до матеріалів справи не є належним та допустимим доказом, оскільки зроблений з порушенням вимог п.5 розділу ІІ Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026, оскільки даний відеозапис не є безперервний та містить переривання, які у сукупності складають майже 4 години, а також те, що в протоколах не зазначено технічного засобу на який було здійснено фіксацію.

Вважає, що жодних доказів про те, що протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 складені у присутності останнього в матеріалах справи немає. Навпаки, за змістом протоколів, вони нібито складені о 21 год. 35 хв. та 21 год. 33 хв. Водночас, за змістом відеозапису, пропозицію їх підписати та отримати, ОСОБА_1 працівники поліції зробили л 23 год. 30 хв., що на думку апелянта свідчить про те, що такі протоколи були складені за відсутності ОСОБА_1 .

Звертає увагу суду, що на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, вбачається, що працівники поліції на місце дорожньо-транспортної пригоди прибули через значний період часу після її настання. На момент прибуття працівників поліції, ОСОБА_1 сидів на кріслі біля проїжджої частини дороги. На відео чітко зазначено, що ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння через те, що він не був водієм даного транспортного засобу.

Вважає, що пояснення ОСОБА_1 , які той надав працівникам поліції одразу після того як вони прибули на місце ДТП, що він не керував транспортним засобом були проігноровані поліцейськими, так і судом першої інстанції, хоча жодними належними доказами у справі такі твердження не спростовані.

Апелянт переконаний, що оцінюючи критично показання свідків, суд першої інстанції належного обґрунтування неприйняття їх пояснень в постанові не навів, не звернув уваги, що працівники поліції не спостерігали руху транспортного засобу, прибули на місце події через значний проміжок часу після зіткнення, свої висновки щодо того, хто керував транспортним засобом зробив всупереч поясненням потерпілого, як очевидця події, так і твердженням свідка - ОСОБА_3 .

Просить скасувати постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження з мотивів пропуску цього строку з поважаних причин, так як повний текст оскаржуваної постанови сторона захисту отримала лише 20.03.2024.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника ОСОБА_1 - адвоката Панчука С.М., які повністю підтримали подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просять скасувати постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2024 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апелянту слід поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він пропущений з поважних причин, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити, виходячи з наступного.

За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч.2 ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з матеріалів провадження, відомостей про отримання ОСОБА_1 та його захисником копії судового рішення відсутні. В апеляційній скарзі зазначено, що з повним текстом постанови сторона захисту ознайомилась в ЄДРСРУ 20.03.2024.

Апеляційну скаргу подано 29 березня 2024 року.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з протоколів про адміністративне правопорушення, які були предметом розгляду суду першої інстанції, 30.01.2024 року о 19 год. 00 хв на а/д Н-02, 27км +10м водій ОСОБА_1 , керував т/з марки «Volkswagen Passat», НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, не впорався із керуванням, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем «Scania», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим порушив вимоги п.12.1 ПДР України, а також керував т/з марки «Volkswagen Passat», НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, тремор рук, почервоніння шкірних покривів. Від проходження огляду на стан сп`яніння в газоаналізатор 6820 на місці зупинки водій відмовився, також відмовився від такого огляду у КНП «Кременецька РКЛ».

В протоколах про адміністративні правопорушення, які були предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Ці документи були предметом розгляду у суді першої інстанції та отримали належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказані протоколи відповідають вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складені уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у них обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст.124, КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які були досліджені судом першої інстанції та отримали належну правову оцінку, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 450374 від 30.01.2024 року;

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 450376 від 30.01.2024 року;

постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1341127 від 30.01.2024;

схемою місця ДТП, яка сталася 30.01.2024 року;

розпискою ОСОБА_3 від 30.01.2024;

заявою ОСОБА_2 від 30.01.2024;

письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 30.01.2024;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 30.01.2024;

сертифікатом перевірки типу засобів вимірювальної техніки, свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 51 QM 2290 083 23.

відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції та відеореєстратора.

Так, оглянутим відеозаписом із відеореєстратора службового автомобіля поліцейських зафіксовано події, які відбуваються після реагування працівників поліції по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30.01.2024 року о 19 год. 00 хв на а/д Н-02, 27км +10м, де водій транспортного засобу «Volkswagen Passat», НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення із транспортним засобом марки «Mazda 2», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого автомобілі отримали пошкодження.

Зокрема, відеозаписом підтверджується, що на місці дорожньо-транспортної пригоди поліцейським озвучено ОСОБА_1 виявлені в нього ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю із порожнини рота, почервоніння шкірних покривів, не стійка хода, тремтіння рук; пропозицію поліцейським пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події із використанням газоаналізатора; відмова ОСОБА_1 пройти такий огляд на місці події, а також відмова від проходження ОСОБА_1 пройти огляд у найближчому медичному закладі для медичного освідування; роз`яснення йому наслідків відмови від цього, а саме що це буде вважатись порушенням п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим буде складено протокол про адміністративне правопорушення; відмова ОСОБА_1 від проходження огляду, після чого поліцейський озвучив йому, що його дії будуть кваліфікуватись як порушення п. 2.5 ПДР.

Пропозицію працівника поліції ознайомитися та проставити свій підпис у схемі ДТП, протоколі про адміністративне правопорушення за ст.124 та протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП водієм ОСОБА_1 було проігноровано.

Крім цього, обставини, які відображенні на відеозаписах, підтверджуються письмовими поясненнями та заявою потерпілого ОСОБА_2 від 30 січня 2024, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КНП «Кременецька опорна лікарня» від 30.01.2024.

Також судом першої інстанції було допитано в якості свідків ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_2 .

Так, свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що вона є нареченою ОСОБА_1 та перебуває з ним у цивільному шлюбі. 30.01.2024 ввечері вони з ОСОБА_1 їхали від гостей. За кермом автомобіля перебувала вона. В той вечір було слизько і вона несправилась з керуванням та допустила ДТП. Після цього, вона перебувала в шоковому стані і пішла до їхніх знайомих, які жили недалеко від місця аварії. Через годину вона вернулась на місце ДТП.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 30.01.2024 ввечері він їхав в сторону м.Радивилова. Раптово йому назустріч виїхав автомобіль «Фольксваген». При зіткненні машину відкинуло в кювет. З «Фольксвагену» вибігла дівчина. Згодом він побачив, як з машини витягнули чоловіка, зі сторони сидіння водія. Водія автомобіля він не бачив, оскільки світили фари. Шкода йому відшкодована. Письмові пояснення написав поліцейський, а він, не читаючи, їх підписав.

Такі показання свідків суд першої інстанції оцінив критично, як такі, що надані з метою уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності, оскільки вони спростовуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, зокрема, відеозаписами, з чим погоджується суддя апеляційного суду.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Твердження апелянта про те, що він не керував траспортним засобом, спростовуються переглянутими відеозаписами із нагрудних камер поліцейських та іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Матеріалами відеофіксації підтверджується, що працівники поліції, прибувши на місце вчинення ДТП, опитали очевидців події щодо водіїв - учасників ДТП, в тому числі і потерпілого ОСОБА_2 , і з його свідчень встановлено, що водій автомобіля "Фольксваген Пасат" сидить на кріслі на узбіччі дороги, яким виявився ОСОБА_1 . В подальшому, працівниками поліції під час спілкування із ОСОБА_1 , виявлено, що у останнього погане самопочуття та наявність крові на обличчі, після чого працівниками поліції запропоновано ОСОБА_1 щодо виклику карети швидкої допомоги, на яку він погодився (дата відеозапису 2024/01/30; час 19:11:09).

Дані обставини дають суду підстави вважати, що обставини настання ДТП, характер отриманих пошкоджень транспортним засобом «Volkswagen Passat», НОМЕР_1 , та зовнішній вигляд ОСОБА_1 , зокрема наявність крові на обличчі та необхідність отримання ним медичної допомоги, а також відсутність на місці пригоди будь-яких інших осіб, які б могли перебувати у вказаному автомобілі, свідчать про те, що саме він був водієм вищезазначеного транспортного засобу.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , відразу після того як до нього підійшли працівники поліції, хоча і заперечував факт керування, проте не зазначав про іншу особу, зокрема її ім`я або прізвище, яка б потенційно, з його слів могла керувати вказаним вище транспортним засобом, про що він стверджує в суді апеляційної інстанції.

При цьому, працівниками поліції жодної іншої особи на місці вчинення ДТП, яка ймовірно могла знаходилась в транспортному засобі «Volkswagen Passat» під час настання ДТП не встановлено, що підтверджується матеріалами відеофіксації і у протоколі про адміністративне правопорушення відомості про такого свідка відсутні.

Натомість, характер поведінки ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками поліції свідчить, що саме він керував вказаним транспортним засобом.

Крім цього, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджуються письмовими поясненнями та заявою потерпілого ОСОБА_2 від 30.01.2024, згідно яких потерпілий зазначив, що водієм транспортного засобу «Volkswagen Passat», НОМЕР_1 , був ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував є безпідставними і надуманими.

Таким чином, заперечення апелянтом факту керування транспортним засобом розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.

Той факт, що порушено безперервність відеозаписів долучених до матеріалів справи, що на думку захисту є недопустимим доказом, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки відеозаписом чітко зафіксовано виявлене працівниками поліції правопорушення, а саме - відмова водія транспортного засобу, у якого наявні ознаки алкогольного сп`яніння, відповідно до встановленого порядку, пройти огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Наведені апелянтом міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічної точки зору могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Також апеляційний суд погоджується з викладеним в постанові суду першої інстанції твердженням про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим і повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно із п. 2.3 б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

За встановлених фактичних обставин справи суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 , порушивши вимогу пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, вчинив правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду адміністративного матеріалу судом першої інстанції.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, а також порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення.

Всі інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів провадження, вважаю, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушення та кваліфікація його дій за ст. 124, ст.130 ч.1 КУпАП є правильними.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням положень ст.36 КУпАП, а також характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя