Номер провадження: 33/813/1910/24
Номер справи місцевого суду: 521/709/24
Головуючий у першій інстанції Крижановський О. В.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

представника Одеської митниці Ревенко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 11 квітня 2024 року у справі про порушення митних правил у відношенні ОСОБА_1 за ч.3 ст.471 МК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст протоколу про порушення митних правил та судового рішення

20.11.2023 стосовно ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил №18000/50000/23 за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України.

За протоколом 20.11.2023 о17:00 год. в зону митного контролю пункту пропуску «Маяки-Удобне-Паланка» відділу митного оформлення № 1 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці в напрямку з Молдови до України, в`їхав рейсовий автобус, в якому у якості пасажира прямувала громадянка України ОСОБА_1 . Під час проведення митного огляду речей пасажирів у громадянки України ОСОБА_1 в сумці з особистими речами було виявлено: 20 пігулок по 10 штук в блістері медичного препарату «1,2,3 ONE TWO THREE», 1 сироп «1,2,3 ONE TWO THREE», 40 пігулок по 10 штук в блістері препарат «COMTREX» - який згідно наявного маркування на упаковці містить у своєму складі речовину «Псевдоефедрин» (Pseudoefedrine HCL), 30 mg відповідно. Виявлені препарати переміщувались без ознак приховування та їх виявлення не було ускладнене у будь-якій спосіб. Вказані препарати ОСОБА_1 не задекларувала письмово та не заявила під час усного опитування. Документи, які б містили інформацію про захворювання, рецептурні призначення лікаря, інші дозвільні документи для перевезення вказаних препаратів громадянка України Загоруйко Алла, на момент перетину митного кордону, не надала.

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 11.04.2024 ОСОБА_1 визнано винною у порушенні митних правил, передбачених ч.3 ст.471 МК України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 грн. Розстрочено виплату суми штрафу строком на 6 місяців з розрахунку 850 грн кожного місяця, починаючи з дня приведення постанови до виконання. Предмети, вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №1800/50000/23, конфісковано в дохід держави Україна. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 11.04.2024 та закрити провадження у справі за малозначністю вчиненого адмінправопорушення, обмежившись усним зауваженням.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку ОСОБА_1 зазначила, що суд першої інстанції не повідомив її належним чином про день та час розгляду справи. Про існування постанови суду їй стало відомо лише 12.06.2024 з реєстру судових рішень. При цьому, зауважила, що оскаржувана постанова суду надіслана до реєстру лише 10.06.2024, а забезпечено надання загального доступу з 12.06.2024.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що:

- висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості за ч.3 ст.471 МК України нею не оспорюються;

- під час відпочину у Молдові у неї піднявся артеріальний тиск, внаслідок чого за порадою фармацевта в аптеці вона придбала виявлені ліки. Після прийому медикаментів, її стан покращився, у зв`язку з чим у неї збереглась частина придбаних раніше ліків, які вона вважала за можливе залишити для власного використання в Україні, не знаючи про те, що вони обмежені до переміщення та підлягають декларуванню;

- судом не враховано, що вона вперше притягається до адміністративної відповідальності, відсутні обставини, які б обтяжували відповідальність, відсутні відомості щодо спричинення такими діями істотної шкоди державним або суспільним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом, ліки придбалися для власного використання, про наявність у ліках речовин, внаслідок чого ліки обмежені до переміщення та підлягають декларуванню не знала, їх не приховувала, кількість товару та його вартість. Тому вважає за можливе звільнення її від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

В судове засідання 26.08.2024 ОСОБА_1 , будучі належним чином повідомленою про слухання справи, не з`явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримавши апеляційну скаргу у повному обсязі. З огляду на положення ч.6 ст.294 КУпАП, вказані обставини не є перешкодою розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Представник митниці Ревенко Т.А. заперечувала проти задоволення клопотання про поновлення строку та апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Висновки щодо строків на апеляційне оскарження

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.

Частина 1 ст.268 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З матеріалів справи встановлено, що 20.11.2023 стосовно ОСОБА_1 , в її присутності, складено протокол про порушення митних правил №1800/50000/23, примірник якого нею отримано.

18.01.2024 матеріали справи надійшли до Малиновського районного суду м.Одеси.

Матеріали справи не містять даних про сповіщення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи.

11.04.2024 справа розглянута за відсутності ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять даних про направлення судом у виконання вимог ч.1 ст.285 КУпАП копії постанови суду особі, яка притягується до відповідальності.

За інформацією ЄДРСР постанова Малиновського районного суду м.Одеси від 11.04.2024 надіслана для оприлюднення: 10.06.2024, забезпечено надання загального доступу: 12.06.2024.

19.06.2024 ОСОБА_1 скерувала засобами поштового зв`язку до суду апеляційну скаргу на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 11.04.2024.

Враховуючи наведені обставини, з метою забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, апеляційний суд дійшов висновку про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 11.04.2024.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Дослідивши матеріали даної справи, заслухавши представника митниці, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до положень ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або необережні) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.466 МК України адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Положеннями ст.489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються із наступних джерел: протоколу про порушення митних правил, протоколів процесуальних дій, додатків до зазначених протоколів; пояснень свідків; пояснень особи, яка притягується до відповідальності; висновку експерта; інших документів (належним чином завірених копій або витягів з них) та інформації у тому числі тієї, що перебуває в електронному вигляді, а також товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил.

Згідно зі ст.487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Дії ОСОБА_1 у цій справі кваліфіковані за ознаками порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.471 Митного кодексу України.

За положеннями ч.3 ст.471 МК України недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.

При цьому, вказана стаття має примітку такого змісту: «Недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор")».

З матеріалів справи вбачається, що 20.11.2023 о 17:00 год. в зону митного контролю пункту пропуску «Маяки-Удобне-Паланка» відділу митного оформлення № 1 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці в напрямку з Молдови до України, в`їхав рейсовий автобус реєстраційний номер UFM333, реєстрація країни Молдова, VIN-код: НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

У даному транспортному засобі прямувала у якості пасажира громадянка України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 . Під час проведення митного огляду речей пасажирів у громадянки України ОСОБА_1 , в сумці з особистими речами було виявлено: 20 пігулок по 10 штук в блістері медичного препарату «1,2,3 ONE TWO THREE», 1 сироп «1,2,3 ONE TWO THREE», 40 пігулок по 10 штук в блістері препарат «COMTREX» - який згідно наявного маркування на упаковці містить у своєму складі речовину «Псевдоефедрин» (Pseudoefedrine HCL), 30 mg відповідно. Виявлені препарати переміщувались без ознак приховування та їх виявлення не було ускладнене у будь-якій спосіб. Вказані препарати громадянка України ОСОБА_1 не задекларувала письмово та не заявила під час усного опитування. Документи, які б містили інформацію про захворювання, рецептурні призначення лікаря, інші дозвільні документи для перевезення вказаних препаратів громадянка України ОСОБА_1 , на момент перетину митного кордону, не надала.

Відповідно до списку 1 таблиці IV «Прекурсори, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770 зі змінами та доповненнями, «Псевдоефедрин» відноситься до прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю.

Відповідно до Переліку товарів, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 436, на лікарські засоби, що містять наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, які визначено постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 N 770, необхідний дозвіл на право ввезення (вивезення) чи на право транзиту наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів.

Згідно з положеннями ч.4 ст.26 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" (в редакції на час виявлення порушення) фізичні особи мають право перевозити наркотичні засоби і психотропні речовини, придбані за призначенням лікаря, за наявності та на підставі рецепта, виданого закладом охорони здоров`я відповідно до вимог статей 27 і 28 цього Закону.

Громадянка України ОСОБА_1 митний контроль пройшла та виявлений товар визнала своєю власністю. Таким чином, ОСОБА_1 вчинила порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.471 МК України, - недекларування товарів, які підпадають під встановлені законодавством обмеження щодо ввезення на митну територію України.

Висновки суду про доведеність винуватості за ч.3 ст.471 МК України апелянтом не оспорюється.

З матеріалів справи вбачається, що в день складення протоколу (20.11.2023) ОСОБА_1 надала митниці власні пояснення, в яких зазначила: «Не знаючи, купила препарати для лікування, які заборонені в Україні» (а.с.7).

Разом з тим, ОСОБА_1 не надано митниці чи суду доказів своєї хвороби, рецептурні призначення лікаря та придбання, виявлених у неї, медичних препаратів.

Санкцією ч.3 ст. 471 МК України передбачено безальтернативне стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із застосуванням додаткового виду стягнення у виді конфіскації товарів або без такої.

За положеннями ст.ст.23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, суд першої інстанції при накладенні стягнення на особу, яка притягується до відповідальності, врахував характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , відсутність відомостей про її місячний дохід, а також розмір штрафу, передбачений за вчинене правопорушення, який є достатньо великим в порівнянні з встановленою в Україні мінімальною заробітною платою та розстрочив виплату штрафу в розмірі 5 100 грн на 6 місяців.

Апеляційний суд звертає увагу, що санкція ч.3 ст.471 МК України не передбачає накладення більш м`якого адміністративного стягнення ніж штраф у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Доводи апеляційної скарги щодо застосування положень ст.22 КУпАП апеляційний суд оцінює критично, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно п.17 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03.06.2005 провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до положень МК, а в частині, що не регулюється ним - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Тому суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст.22 КпАП. При цьому, слід враховувати не лише вартість, а й кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.

Вбачається, що предметом переміщення через митний кордон України ОСОБА_1 булі лікарські засоби іноземного виробництва: пігулки та сироп «1,2,3 ONE TWO THREE» та пігулки «COMTREX», що мітять у своєму складі речовину «Псевдоефедрин» (Pseudoefedrine HCL), 30 mg відповідно, що є прекурсором, який віднесений до списку 1 таблиці IV постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770.

Відповідно до довідки ТОВ «Експоцентр Одеса» від 07.12.2023 за № 0788-inf орієнтовний рівень цін на медичний препарат:

- «1,2,3 ONE TWO THREE» у формі таблеток та сиропі станом на жовтень-листопад 2023 року становить 150-180 грн. за 1 упаковку (№20) або за 1 флакон (120 мг);

- «COMTREX» у каплетах (№10) станом на серпень-вересень 2023 року становить 25-30 грн. за 1 блістер (№10) а.с.13.

Відтак, вартість виявлених у ОСОБА_1 ліків становить загальну орієнтовну суму 400-480 грн., а саме:

- 20 пігулок, по 10 штук в блістері, медичного препарату «1,2,3 ONE TWO THREE» - тобто 1 упаковку що становить орієнтовну вартість 150-180 грн;

- 1 флакон сиропу «1,2,3 ONE TWO THREE» - 150-180 грн;

- 40 пігулок по 10 штук в блістері препарат «COMTREX», тобто 4 блістера 100-120 грн.

Отже, предметом переміщення ОСОБА_1 через митний кордон є лікарські засоби, які містить у складі прекурсор, переміщення якого через митний кордон обмежено законодавством України та вимагає дотримання визначених законом правил переміщення - надання митної декларації, рецепту лікаря та ін.

Недотримання вимог законодавства у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів свідчить про підвищену суспільну небезпеку скоєного порушення, а тому його не можна віднести до малозначного.

Посилання апелянта на те, що наслідки вчиненого правопорушення значної суспільної небезпеки не представляють є помилковим, оскільки правопорушення, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, набувають усе більших масштабів і стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає помилковими доводи апеляційної скарги про те, що вчинене порушення митних правил є малозначним, що це є підставою для закриття провадження у справі.

За позицією апеляційного суду вчинене ОСОБА_1 порушення митних правил не є малозначним.

Склад правопорушення за ст.471 МК України відноситься до правопорушень з формальним складом, коли внаслідок вчинення протиправних дій настання шкідливих наслідків не передбачено законом і правопорушення вважається закінченим з моменту вчинення дії чи бездіяльності.

Крім того, посилання апелянта на збереження частини придбаних нею у Молдові ліків для власного використання спростовується наявною в матеріалах справи фототаблицею до протоколу, з якої вбачається збереження первісної цілісності упакування ліків, зокрема: 20 пігулок по 10 штук в блістері медичного препарату «1,2,3 ONE TWO THREE» в 1 упаковці по 20 пігулок; 1 сироп «1,2,3 ONE TWO THREE»; 40 пігулок по 10 штук в блістері препарат «COMTREX» у двох упаковках по 20 пігулок (а.с.9-10).

Щодо необізнаності ОСОБА_1 стосовно обмеження переміщення виявлених у неї ліків та необхідності їх декларування апеляційний суд зазначає, що презюмоване знання закону є принципом права, згідно з яким закон поширюється на кожного, навіть якщо особа і не знає про нього. Незнання вимог діючого законодавства не є підставою для звільнення особи від передбаченої законом відповідальності та закриття провадження у справі.

Посилання апелянта на постанови апеляційних судів в інших справах не приймаються судом до уваги, оскільки не мають преюдиційого значення для суду під час розгляду цієї справи. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом (ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Такі висновки сформульовані в пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.471 Митного Кодексу України, що підтверджується доказами, які наявні у справі про порушення митних правил. Стягнення накладено в межах санкції ч.3 ст.471 МК України.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції, а також підстав для закриття провадження у справі.

З огляду на наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду. Відтак, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 11 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 11 квітня 2024 року у справі про порушення митних правил у відношенні ОСОБА_1 за ч.3 ст.471 МК України залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А.Артеменко