КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Оніщука М.І. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Сіняка Дмитра Віталійовича, подану від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 05 липня 2024 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого головою правління ПАТ «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС»

до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 05.07.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з постановою суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ГУ ДПС України в м. Києві допущені порушення процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також залишив поза увагою ту обставину, що на підставі акту перевірки, який слугував підставою для складення протоколу відносно ОСОБА_1 , податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення, які оскаржуються ПАТ «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» у судовому порядку, тобто податкове зобов`язання не є узгодженим, а отже акт перевірки не може бути доказом події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

У судовому засіданні захисник Сіняк Д.В. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 2348 від 24.05.2024 ОСОБА_1 , який займає посаду голови правління ПАТ «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» вчинив правопорушення ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку, а саме: п. 44.1, п. 44.2, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 зі змінами та доповненнями, у результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 3 580 653 грн., у тому числі за 2022 рік у сумі 3 580 653 грн. та зменшено від`ємного значення податку на прибуток за 2023 рік у сумі 1 333 028 грн., що підтверджується актом документальної планової виїзної перевірки від 24.05.2024 № 52583/Ж5/26-15-07-08-02/20344871.

Судом першої інстанції розглянуто справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні означеного вище правопорушення повністю доведена та підтверджується матеріалами справи.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Кодекс України про адміністративне правопорушення визначає, що адміністративне правопорушення по своїм суб`єктивним властивостям - діяння чи бездіяльність, вчинені з певною ціллю і з певних мотивів. Ці органічно зв`язані між собою, взаємозалежні форми психічної активності створюють зміст суб`єктивної сторони правопорушення. Вина це є психічне ставлення особи в формі умислу або необережності до своїх дій і їх наслідкам. Вина - це обов`язкова умова адміністративної відповідальності.

Умисел - це відношення пізнавальної можливості і волі суб`єкта до вчиненого ним діяння. Його обов`язкові елементи, це повне усвідомлення протиправності скоєного діяння в його юридичних і соціально-побутових особливостях, передбачення антигромадських результатів свого діяння (бездіяльності), бажання або усвідомлене допущення настання вказаних наслідків. Відсутність умислу і необережності засвідчують про випадок - такому збігу життєвих обставин, при яких особа не усвідомлювала і не могла усвідомлювати властивостей вчиненого або не передбачала і не могла передбачати наслідків вчиненого діяння. Випадок і вина - це категорії взаємовиключні, а тому вчинення діяння або бездіяльності випадково не є умовою адміністративної відповідальності.

Статтею 10 КУпАП імперативно визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

24.05.2024 головним державним інспектором ГУ ДПС у м. Києві Голуб Л.О. був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому протокол підписується особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, і при складанні такого протоколу цій особі роз`яснюються її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Зі змісту протоколу вбачається, що його було складено без присутності ОСОБА_1 . Всупереч ст. 256 КУпАП протокол не містить його підпису, або ж запису про його відмову від підпису.

Відповідно до п. 12 розд. ІІ Інструкції з оформлення податковими органами матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 02.07.2016 N? 566 (надалі - Інструкція), у разі неможливості складання протоколу за місцем вчинення адміністративного правопорушення протокол складається в податковому органі. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, запрошується до податкового органу для складання та підписання протоколу. У запрошенні зазначаються дата, час та місце складання протоколу. Запрошення вважається належним чином врученим, якщо воно надіслано за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручено особисто такій особі.

Матеріали справи не містять даних про повідомлення ОСОБА_1 про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, висловленої зокрема у рішеннях по справах «Енгель та інші проти Нідерландів», «Лути проти Німеччини», «Карелін проти російської федерації», «Гурепка проти України», «Швидка проти України» та інших рішеннях, при провадженні у справі про адміністративне правопорушення необхідно застосовувати положення закону, який регламентує кримінальне провадження.

У відповідності до ч. 4 ст. 256 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

ОСОБА_1 не був ознайомлений з положеннями ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Відповідно до положень Розділу ІІ Інструкції у протоколі обов`язково зазначається стаття КУпАП, згідно якої передбачено адміністративну відповідальність. При викладенні обставин правопорушення у протоколі вказуються місце, час його вчинення, суть правопорушення, які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, стосовно якої складається протокол, та які положення законодавства порушено. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право надати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу.

Всупереч вказаним вимогам у складеному протоколі не зазначено дату вчинення правопорушення, вказано лише дату його виявлення, не зазначено у чому конкретно полягають порушення, які інкримінуються ОСОБА_1 . Не зазначено у чому полягає об`єктивна сторона вчиненого ним правопорушення, які ж дії чи бездіяльність були ним вчинено допущено. Посилання лише на норми Податкового кодексу України не розкривають суті зазначеного порушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , у зв`язку з чим порушується його право на захист.

Таким чином, при складанні протоколу були допущенні порушення норм КУпАП та Інструкції, а отже останній не може вважатися належним доказом, що залишено судом першої інстанції поза увагою.

До того ж, слід зауважити, що у період часу з 29.04.2024 по 17.05.2024 на підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 29.03.2024 N? 2018-п та відповідних направлень, посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві була проведена планова виїзна документальна перевірка АТ «Страхова компанія «ББС Іншуранс (далі - Товариство) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2023, валютного - за період з 01.01.2017 по 31.12.2023, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2017 по 31.12.2023 та іншого законодавства за відповідний період.

За результатами перевірки, посадовими особами Головного управління ДПС у м. Києві був складений Акт від 24.05.2024 N? 52583/Ж5/26-15-07-08-02/20344871 (далі - Акт перевірки), яким встановлена низка порушень податкового законодавства.

Товариство частково не погодилось з висновками та фактами зазначеними в Акті перевірки, у зв`язку з чим подало до Головного управління ДПС у м. Києві заперечення та додаткові документи до Акту перевірки.

Листом N? 11904/1/26-15-07-08-02-07 від 21.06.2024 Головне управління ДПС у м. Києві повідомило Товариство про залишення без задоволення зазначених заперечень.

28.06.2024 Товариство отримало поштою податкове повідомлення-рішення від 28.06.2024 N? 2, відповідно до якого ГУ ДПС у м. Києві зазначило про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2021 та 2023 роки у розмірі 16 146 970,00 грн. та податкове повідомлення-рішення від 28.06.2024 N? 2, відповідно до якого ГУ ДПС у м. Києві збільшив Товариству суму податку на прибуток за 2022 рік у розмірі 3 580 653,00 грн.

Саме ці порушення зазначені ГУ ДПС у м. Києві в протоколі, складеному відносно голови правління Товариства ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями Товариства оскаржило їх у судовому порядку.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.08.2024 відкрито провадження в адміністративній справі N? 320/34976/24.

Диспозиція ст. 163-1 КУпАП передбачає, зокрема, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку.

Згідно абзацу четвертого пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до п. 15 розд. ІІ Інструкції до протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, та документи, що можуть свідчити про обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність особи (за наявності). Кожний документ повинен мати свої реквізити (дату, назву, підписи тощо), містити достовірну інформацію та відповідати вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення.

ГУ ДПС у м. Києві до протоколу був доданий лише Акт перевірки, на підставі якого, у подальшому, були прийняті податкові повідомлення-рішення, які наразі оскаржуються, а відтак є неузгодженими і невиконуваними, до набрання відповідним судовим рішенням законної сили.

Відповідно до правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 викладеній у справі № П/811/2893/14А, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і, самі по собі, не породжують правових наслідків для платників податків. Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акту, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акту перевірки, зокрема і дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладених у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

Таким чином, оскільки процедура судового оскарження податкових повідомлень-рішень триває, Акт перевірки в частині висновків, які стали підставою для складання протоколу, є неузгодженим, то такий документ не може бути доказом наявності складу адміністративного правопорушення та, як наслідок, вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Стосовно складеного протоколу про адміністративне правопорушення, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

З наведеного вбачається, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, матеріали справи не містять, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про достатність доказів, які вказують на винуватість ОСОБА_1 є помилковим, а отже, з огляду на те, що у діях останнього не вбачається складу указаного адміністративного правопорушення, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Сіняка Дмитра Віталійовича, подану від імені та в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 05 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М.І. Оніщук