КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 362/7024/23

номер провадження: 33/824/171/2024

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Матвієнко Вікторії Василівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн 00 коп. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

Цією ж постановою стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Розстрочено виконання цієї постанови в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 грн 00 коп. на строк 10 місяців рівними частинами по 4 080 грн 00 коп.

Роз`яснено ОСОБА_1 про його обов`язок повідомляти Васильківський міськрайонний суд Київської області про здійснення сплати частинами суми штрафу шляхом пред`явлення оригіналу відповідного документу.

Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2023 року та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він не знав про існування рішення у справі, яким його притягнуто до відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП. При цьому, дізнавшись про нього оскаржив його в апеляційному порядку.

Вказує, що він має сім`ю, в якій виховує чотирьох малолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, а тому позбавлення його права керування транспортними засобами ставить його та його сім`ю в ситуацію, в якій він позбавлений можливості заробітку для їх утримання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Матвієнко В.С., які підтримали доводи апеляційної скарги та додатково повідомили про те, що постановою судді Київського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року провадження у справі щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.1 а) Правил дорожнього руху (далі - ПДР) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з положеннями ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, - тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Згідно із п.3 Розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395, повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).

Те, що правопорушення вчинено повторно, має бути перевірено та доведено особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, оскільки ч.2 ст.251 КУпАП передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, у даному випадку, органами Національної поліції.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №425922 від 17 жовтня 2023 року, згідно з яким встановлено, що 17 жовтня 2023 року о 12 год 09 хв. в Київській області, на автомобільній дорозі М-05 «Київ-Одеса» 35 км., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , позбавлений права керування постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі №359/6131/23 від 07 серпня 2023 року на три місяці. Правопорушення було вчинено повторно протягом року, перший раз притягнуто до відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП від 07 серпня 2023 року. Чим порушив вимоги п.2.1 а) ПДР, за що передбачена відповідальність ч.5 ст.126 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що не знав про існування рішення у справі №359/6131/23, яким його притягнуто до відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП, а дізнавшись про нього оскаржив його в апеляційному порядку. В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2023 року скасовано постановою судді Київського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року.

Статтею 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» (далі - Закон) визначено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Відповідно до ст.3 Закону для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Оскільки відповідно до ч.5 ст.7 Закону України «Про доступ до судових рішень» судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів реєстру, то судом апеляційної інстанції було досліджено повний зміст постанови судді Київського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року.

Так, відповідно до постанови судді Київського апеляційного суду у справі №359/6131/23 від 29 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2023 року скасовано, провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність доказів на підтвердження кваліфікуючої ознаки правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, як повторність правопорушення в діянні ОСОБА_1 .

Крім того, апеляційний суд враховує, що в матеріалах справи наявна постанова головного державного виконавця Данілова О.Д. від 04 жовтня 2023 року у виконавчому провадженні НОМЕР_2 про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Вказаною постановою скасовано тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, яке було встановлено постановою заступника начальника відділу Баштанського відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса) Чайки А.С. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 13 квітня 2023 року №66745446, яка і слугувала підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.126 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що станом на час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №425922 від 17 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 у нього було відсутнє тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували суть адміністративного правопорушення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення, особою, яка його склала, всупереч обов`язку, визначеного ч.2 ст.251 КУпАП, суду не надано.

Між тим, обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07 листопада 2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08 лютого 2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

За таких обставин, а також враховуючи, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, не доведена у поза розумним сумнівом.

У зв`язку з наведеним вище, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2023 щодо Колечка підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.5 ст.126 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення - скасувати та закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов