ПОСТАНОВА

іменем України

30 квітня 2024 рокуСправа №451/514/24
Провадження № 3/451/337/24

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Семенишин О.З., при розгляді матеріалів адміністративної справи, які надійшли з Відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого на АДРЕСА_1 , неодруженого, з середньою освітою, працюючого водієм у ПП «Флорентес», не є особою з інвалідністю, раніше до адміністративної відповідальності притягався Гощанським районним судом Рівненської області 12.03.2024 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

у с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 , 25 березня 2024 року о 9 год 48 хв на вулиці Стоянівська у місті Радехів Червоноградсього району Львівської області керував т/з «MERCEDES BENZ SPRINTER 313 CDI», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови та координації рухів, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, почервоніння очей, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП «Радехівська ЦРЛ» відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неприбуття суду не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с.21).

Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений виключний перелік статтей при розгляді справ, за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ч. 1 ст. 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даними статтями у судовому засіданні не є обов`язковою.

Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає можливим провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 .

При цьому суд зауважує, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 279 КУпАП ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Розглянувши справу на підставі досліджених доказів орган (посадова особа) відповідно до ст. 283 КУпАП виносить постанову.

Причетність до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, стверджується належними та допустимими відповідно до ст. 251 КУпАП доказами, що наявні в матеріалах справи, зокрема:

- Протоколом про адміністративне правопорушення, серії ААД №751713 від 25 березня 2024 року, з якого видно, що ОСОБА_1 , 25 березня 2024 року о 9 год 48 хв на вулиці Стоянівська у місті Радехів Червоноградсього району Львівської області керував т/з «MERCEDES BENZ SPRINTER 313 CDI», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови та координації рухів, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, почервоніння очей, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП «Радехівська ЦРЛ» відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25 березня 2024 року, із якого видно, що ОСОБА_1 направлявся до КНП «Радехівська ЦРЛ», проте останній від огляду відмовився (а.с.3);

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення, серії ЕНА №1739922 від 25 березня 2024 року, з якої видно, що ОСОБА_1 порушив п. 2.1 «А» ПДР, було притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП (а.с.4);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 25 березня 2024 року по суті правопорушення, в яких зазначив, що відмовився від медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки вживав наркотичну речовину марихуану (коноплю) (а.с.5);

- довідкою Відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від 25 березня 2024 року, з якої видно, що ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП притягався (а.с.6);

- довідкою Відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від 25 березня 2024 року, з якої видно, що згідно з наявних баз даних, що входять до інформаційної системи ГСЦ «Посвідчення водія», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія отримував (а.с.7);

- копією постанови Гощанського районного суду Рівненської області від 12.03.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (а.с.16,16-зворот);

- диском з відеозаписом, на якому чітко зафіксовано відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с.2).

Надані докази, не викликають у судді сумнівів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з матеріалами справи.

Процедура огляду водія на стан сп`яніння визначена положеннями ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція).

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

На підставі вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п. 2 розділу 1 Інструкції №1452/735 від 9 листопада 2015 року «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

У ході здійснення судом провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак такого сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Відповідно до п. 2.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху» №1306 від 10.10.2001 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) - ПДР не містять.

З оглянутого диску з відеофіксацією подій, що відбулися 25 березня 2024 року, видно, що ОСОБА_1 не заперечував ні підстав зупинки транспортного засобу, ні факту керування автомобілем, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі добровільно і без примусу, тиску з боку працівників поліції чи упередженого ставлення до нього.

З огляду на вище викладене, огляд проведений відповідно до ст. 266 КУпАП.

Суд враховує, що працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку.

Отже, саме таку поведінку суд і оцінює як умисні, цілеспрямовані дії на ухилення від проходження медичного огляду, і які не пов`язані з іншими обставинами.

Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року.

За таких обставин, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суддя вбачає в діях ОСОБА_1 ознаки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачено відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Отже, суддя зазначає, що обґрунтовані та визначені законом підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 130 КУпАП, настали в момент його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП, як повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, у діях ОСОБА_1 , суддею не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, у діях ОСОБА_1 , суддею не встановлено.

Санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Суддя зауважує, що відповідно до вимог статті 28 КУпАП оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

Згідно зі ст. 41 Конституції України (норма прямої дії), кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Адміністративні матеріали містять відомості про належність т/з - «MERCEDES BENZ SPRINTER 313 CDI», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , на праві власності ПП «Флорентес».

Відтак, підстави для застосування до ОСОБА_1 стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу - відсутні.

Узагальнюючи вищенаведене, із врахуванням характеру вчиненого правопорушення та обставин справи, доходжу висновку, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що буде згідно зі ст. 23 КУпАП достатньою та необхідною мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання законів, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 із правопорушника необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст. 23, 40-1, ч. 2 ст. 130, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011, суддя

п о с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача ЄДРПОУ - 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); (МФО)- 899998; рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106).

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Радехівський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

СуддяСеменишин О. З.