ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2024 Справа №607/17073/24

09 вересня 2024 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

з участю: ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №567770 від 23 липня 2024 року, 23 липня 2024 року близько 11 год 10 хв., громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи по вул. Тролейбусна, 14 у м. Тернопіль, виражався нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_2 , чим порушував громадський порядок та спокій громадян.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Вказав, що тривалий час працює на контрольно пропускному пункті психоневрологічної лікарні. У дату та час зазначену у протоколі між ним та ОСОБА_2 , як пасажиркою транспортного засобу, який бажав проїхати на території лікарні, виник словесний конфлікт щодо пропуску на територію лікарні. В ході конфлікту він не вчиняв стосовно ОСОБА_2 жодних хуліганських дій, не мав на меті порушувати громадський порядок і спокій громадян, не ображав її нецезурними словами. Навпаки, ОСОБА_2 виражалась в його сторону нецензурною лексикою та ображала його.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, вважає, що провадження в справі підлягає закриттю.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно з диспозицією статті 173 КУпАП, об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

Так, проявом хуліганських дій є будь-які протиправні дії, спрямовані на порушення громадського порядку. Громадський порядок це обумовлена потреба суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складається у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки громадського порядку та громадської безпеки.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №567770 від 23 липня 2024 року, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 23 липня 2024 року близько 11 год 10 хв., перебуваючи по вул. Тролейбусна, 14 у м. Тернопіль, виражався нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_2 , чим порушував громадський порядок та спокій громадян.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі працівниками поліції долучено:

-письмову заяву ОСОБА_2 від 23 липня 2024 року, згідно з якою остання просила притягнути до відповідальності невідому особу, яка висловлювала словесні образи в її сторону, чим принижувала її честь;

-письмові пояснення ОСОБА_3 від 23 липня 2024 року, згідно з якими останній повідомив, що 23 липня 2024 року близько 10 год на території психоневрологічної лікарні на пропускному пункті, що по вул. Тролейбусна, 16 у м. Тернопіль охоронець, який відповідає за піднімання шлагбауму виражався до його матері нецензурними словами, безпричинно ображав її;

-письмові пояснення ОСОБА_2 від 23 липня 2024 року, згідно з якими остання повідомила, що 23 липня 2024 року близько 10 год 10 хв. на пропускному пункті на території психоневрологічної лікарні чоловік, який працює на даному пункті, ображав її нецензурними словами, погрожував їй та на зауваження не реагував;

-електронний рапорт від 23 липня 2024 року;

-відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано, що працівники поліції прибули на виклик по АДРЕСА_2 . Прибувши на місце події ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказали на виникнення конфлікту між ними та надали відповідні письмові пояснення.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Висновок суду про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи вважаю, що в матеріалах справи наявні протилежні та взаємовиключні пояснення сторін конфлікту, що позбавляє суд можливості беззаперечно встановити факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а інші докази в матеріалах справи відсутні.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив обставини викладені у протоколі, вказав, що в нього дійсно виник словесний конфлікт з ОСОБА_2 , який мав місце 23 липня 2024 року. Зазначений конфлікт виник через проїзд на територію лікарні та в ході конфлікту він не вчиняв стосовно ОСОБА_2 жодних хуліганських дій, не мав на меті порушувати громадський порядок і спокій громадян, не ображав її та не висловлювався нецензурною лайкою. Вказані обставини підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 23 липня 2024 року, які знаходиться в матеріалах справи.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 вказав, що проходить стажування на пропускному пункті на території психоневрологічної лікарні, що по вул. Тролейбусна, 16 у м. Тернопіль. 23 липня 2024 року він перебував на пункті пропуску разом з ОСОБА_1 . Близько 10 год в ОСОБА_1 виник словесний конфлікт з ОСОБА_2 та її сином через проїзд на територію лікарні. Однак, дій зазначених у протоколі ОСОБА_1 не вчиняв, а саме не ображав ОСОБА_2 нецензурними словами. Навпаки, ОСОБА_2 виражалась в його сторону нецензурною лексикою та ображала його.

Суд не приймає до уваги долучені до матеріалів справи письмову заяву ОСОБА_2 , письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 23 липня 2024 року, оскільки в останніх зазначено про невідому особу та не конкретизовано, що такі дії вчинив саме ОСОБА_1 .

Окрім того, суд здійснював виклик потерпілої ОСОБА_2 , однак остання в судове засідання на виклик суду жодного разу не з`явилася, не підтвердила обставини викладені у протоколі та зміст своїх письмових пояснень від 23 липня 2024 року.

Самі по собі пояснення потерпілої ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 , який є заінтересованою особою, не можуть бути беззаперечним доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 .

Долучені до матеріалів справи відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції не підтверджують обставин викладених у протоколі, оскільки на яких зафіксовано лише факт прибуття працівників поліції на місце події та з`ясування обставин події. На вказаних відеозаписах не зафіксовано обставин зазначених у протоколі.

Інших доказів, які б беззаперечно підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі, в матеріалах справи немає.

Протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Крім того, на підставі наявних у справі доказів судом не встановлено відомостей про хуліганський мотив поведінки ОСОБА_1 , що є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення та долучених до нього матеріалах відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 мав намір проявити неповагу до існуючих правил та норм поведінки у суспільстві, які були б спрямовані на порушення громадського порядку, що вказує на відсутність у неї хуліганського мотиву.

Таким чином, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, а будь-які сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку про те, що наявні у справі докази вини ОСОБА_1 у вчинені ним дрібного хуліганства, тобто погрозах та нецензурній лайці в громадських місцях, що порушують громадський порядок і спокій громадян, не є переконливими і достатніми, а тому приходить до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 173 КУпАП.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 173, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя І.М. Черніцька