ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м.Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчак В.Я. за участю секретаря судового засідання Михайлюка М.І., захисника Білої У.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Білої У.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22 жовтня 2024 року відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, священника, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

УСТАНОВИВ

Короткий зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 19.08.2024 року о 00 год. 11 хв. у м. Чернівці по вул. Буковинська, 4А, керував транспортним засобом «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови.

Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказану постанову захисник Біла У.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає, що постанова підлягає скасуванню з підстав неповного з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи та порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не розглянув клопотання захисту про закриття провадження у справі та не надав жодної оцінки доводам, наведеним у ньому.

__________________________________________________________________

ЄУНСС 725/7961/24/ Головуючий в І інстанції: Скуляк І.А.

Номер справи 33/822/671/24 Суддя-доповідач: Марчак В.Я.

Окрім того, захист посилається на те, що судом першої інстанції було порушено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на доступ до правосуддя, а також можливості користуватися своїми процесуальними правами.

Щодо обставин справи, вказує, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції неподалік від помешкання, у якому він мав залишатися на ніч, о 00 год. 10 хв. та одразу після цього поліцейські почали наполягати на проходженні медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, назвавши єдину ознаку, яка стала підставою для огляду - запах алкоголю з транспортного засобу, а інші ознаки були названі водієві вже під час складання адміністративних матеріалів, тому вони є надуманими.

Посилається на те, що Інструкція №1452/735 від 09.11.2015 року не містить такої ознаки як «запах алкоголю з транспортного засобу» і для направлення водія на медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння має бути встановлено декілька ознак відповідного стану (дві і більше).

Вказує, що працівниками поліції не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм ПДР, що давало б право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу від керуванням ОСОБА_1 .

Також вважає, що працівники поліції не мають права на зупинку громадян чи транспортних засобів під час дії комендантської години.

Звертає увагу, що ОСОБА_2 не перебував у стані алкогольного сп`яніння та він взагалі не вживає алкогольні напої, оскільки є священником, а проходження ним відповідного огляду на стан сп`яніння було б для нього приниженням його гідності та його діяльності священнослужителя.

Таким чином, вважає, що матеріали справи не містять достатньо доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Позиції учасників апеляційного провадження.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча про час і дату апеляційного розгляду був належним чином повідомлений.

Захисник підтримала подану апеляційну скаргу та не заперечила проти здійснення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_1 , оскільки його права при цьому не будуть порушені, а тому апеляційний суд на підставі ч.6 ст.294 КУпАП, вважає за можливе розглядати справу без участі ОСОБА_1 .

Мотиви Суду.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вказаних вимог дотримався.

У своїй апеляційній скарзі захист як на одну з підстав для скасування постанови посилається на те, що судом першої інстанції було порушено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на безпосередню участь у судовому процесі та не забезпечено можливості скористатися своїм правом на доступ до правосуддя та реалізувати свої права.

З матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції були вжиті заходи для виклику ОСОБА_1 в судове засідання, шляхом направлення йому судової повістки та повідомлення про розгляд справи його захисника, чим надано йому можливість взяти участь в судовому засіданні та користуватися своїми процесуальними правами.

Однак ОСОБА_1 у судові засідання не з`являвся та не повідомляв про причини неявки, а захисник двічі заявляла клопотання про відкладення справи, мотивуючи їх своїми особистими обставинами.

Разом з цим, апеляційним судом у повній мірі було забезпечено право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, шляхом надання можливості взяти участь у судовому засіданні, надати пояснення, подавати докази та користуватися іншими процесуальними правами.

Незважаючи на доводи апеляційної скарги, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП вірно встановлена районним судом та підтверджується сукупністю належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, зібраних та поданих до суду працівниками поліції, відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП.

Пункт 2.5 ПДР встановлює обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання даної вимоги тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 114231 від 19 серпня 2024 року, ОСОБА_1 , цього ж дня о 00 год. 11 хв. у м. Чернівці по вул. Буковинська, 4А, керував транспортним засобом «Nissan » державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

З протоколом ОСОБА_1 ознайомився, що підтвердив своїм підписом, зауваження не надавав (а.с.1).

Протокол складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, оформлено компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення, а тому є належним та допустимим доказом у справі.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 відмовився (а.с.4).

Окрім цього, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується відеозаписом з бодікамер поліцейських, який долучений до матеріалів справи.

На даному відеозаписі зафіксовано момент руху та зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Після зупинки транспортного засобу поліцейські роз`яснили причину зупинки, а саме - порушення комендантської години. В ході перевірки документів водія, поліцейськими були виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» чи проїхати у медичний заклад ОСОБА_1 неодноразово відмовлявся, тому його дії були вірно кваліфіковані працівниками поліції, як порушення п. 2.5 ПДР.

Також, всупереч доводам апелянта, поліцейські неодноразово озвучували ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці відеозапис (00:19:14; 00:22:02; 00:23:32; 00:25:35; 00:28:08).

Відповідно до ч.2 р. 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09.11.2025 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Частина друга вказаного розділу містить перелік ознак алкогольного сп`яніння, серед яких є ознаки, озвучені ОСОБА_1 - запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці.

Таким чином, у поліцейських були законні підстави для пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання апелянта на те, що дані ознаки не вбачаються з відеозапису, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки працівниками поліції в межах своїх повноважень та компетенції, відповідно до Інструкції, виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, зазначено їх у протоколі про адміністративне правопорушення та для підтвердження наявності стану алкогольного сп`яніння запропоновано йому пройти огляд у встановленому законом порядку.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що долучений працівниками поліції до матеріалів справи відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки він є повним, на ньому зафіксовано момент руху та зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявлення поліцейськими у водія ознак алкогольного сп`яніння, відмова ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки чи в медичному закладі, роз`яснення прав передбачених ст.268 КУпАП та ст.63 КУ, зафіксовано повний хід спілкування поліцейських з водієм.

Отже, відеозапис об`єктивно містить обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Доводи захисту про те, що ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд відхиляє, оскільки йому у вину ставиться не керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а відмова пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, тобто, порушення п.2.5., а не 2.9.а ПДР.

Також не заслуговують на увагу твердження захисту про те, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була незаконною.

Апеляційний суд зауважує, що, згідно ч.1 ст.8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», під час воєнного стану запроваджуються та здійснюються в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, заходи правового режиму воєнного стану, зокрема комендантська година (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень).

Згідно ч.4 ст.8 ЗУ «Про національну поліцію», під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Стаття 24 вказаного закону передбачає додаткові повноваження поліції, зокрема забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Таким чином, підстав вважати зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 під час дії комендантської години в період воєнного стану неправомірною, у апеляційного суду немає.

З апеляційної скарги вбачається, що апелянт обґрунтовує свої вимоги з посиланням на практику Чернівецького апеляційного суду, проте вона не є преюдиційною та не обов`язковою в застосуванні, оскільки прийняття рішення в конкретній справі залежить від конкретних обставин справи та наданих доказів на підтвердження тих чи інших обставин.

Отже, дослідивши вищенаведені докази у своїй сукупності, апеляційний суд вважає, що вони є логічними, послідовними та взаємоузгодженими і поза розумним сумнівом підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР, а відтак - вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи апелянта.

У своїй апеляційній скарзі захист посилається на ряд порушень, допущених поліцейськими та районним судом, однак вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33-35, 245, 247, 248, 249, 251, 252, 283, 294 КУпАП апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Білої У.М. - залишити без задоволення.

Постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.Я. Марчак

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ В.Я. Марчак

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

18.11.2024 року

(дата засвідчення копії)