КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №33/824/1941/2024
справа №367/9812/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Чеховської Дар`ї Ростиславівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 19 лютого 2024 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою АДРЕСА_1 , інвалід ІІ групи, -

встановив:

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №275546 від 22 листопада 2023 року, ОСОБА_1 22 листопада 2023 року у м. Ірпінь, вулиця Олега Кошевого 2В, керуючи транспортним засобом Peugeot 508, д.н.з. НОМЕР_1 при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надав переваги в русі автомобілю Citroen C4, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв із ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Порушив вимоги пункту 16.11 ПДР України.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 19 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень.

Не погодившись з прийнятою постановою, адвокатом Чеховською Д.Р., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, що містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Посилається на недостовірність відомостей, викладених у постанові суду щодо визнання ОСОБА_1 виним у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказує, що ані у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, ані у письмових поясненнях не зазначено про визнання ОСОБА_1 своєї вини у ДТП.

Зазначає, що при виїзді на головну дорогу переконався, що по головній дорозі не рухаються транспортні засоби. Однак ОСОБА_1 не встиг завершити маневр, оскільки раптово, на великій швидкості з`явився автомобіль Citroen C4 під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалась по вулиці Олега Кошового на великій швидкості, значно більшій за допустиму у населеному пункті.

Прийнявши постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд керувався виключно тим, що ОСОБА_1 виїжджав із другорядної дороги.

Стверджує, що ДТП відбулась саме з вини водійки транспортного засобу Citroen C4 - ОСОБА_3 , оскільки остання перебувала за кермом у стані алкогольного сп`яніння та значно перевищила допустиму у населеному пункті швидкість руху.

Звертає увагу, що автомобіль Citroen C4 під керуванням ОСОБА_3 був на літній гумі, в день ДТП погода на вулиці була сніжна, а покриття дороги мокрим.

Вказує, що є досвідченим водієм з багаторічним стажем, проживає на вулиці Олега Кошового уже більше 10 років, тому добре знає цю місцевість, оскільки їздить по цій дорозі кожен день. Однак водійка Citroen C4 - ОСОБА_3 рухалась на такій великій швидкості, що ОСОБА_1 технічно не мав можливості її побачити та вчасно зреагувати.

Вказує, що уникнути ДТП було б можливим, якщо б водійка автомобіля Citroen C4 - ОСОБА_3 прийняла відповідні заходи та дотримувалась ПДР України.

Мотивуючи наведеним, просить суд постанову Ірпінського міського суду Київської області від 19 лютого 2024 року скасувати, провадження у справі закрити за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.

ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на її необґрунтованість. Пояснила, що в той день їхала в Ірпінь по головній дорогі із швидкістю 50-60 км/годину на ділянці дороги по одній смузі руху. Вказала, що удар відбувся в ліву задню частину транспортного засобу ОСОБА_3 .

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи установлено, що 19 лютого 2024 року Ірпінським міським судом Київської області прийнято оскаржувану постанову.

Копію оскаржуваної постанови отримано адвокатом Чеховською Д.Р. 20 лютого 2024 року, що підтверджується даними розписки (а.с. 48).

Апеляційну скаргу подано до суду засобами поштового зв`язку 01 березня 2024 року.

За установлених обставин апеляційний суд уважає, що з метою забезпечення доступу до правосуддя є підстави для поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Вирішуючи питання за апеляційною скаргою, апеляційний суд зазначає про таке.

Статтею 1 КУпАП визначено:

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 9 КУпАП визначено:

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 23 КУпАП визначено:

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 251 КУпАП:

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих,- свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 251 КУпАП не встановлює переваг одних доказів над іншими. Докази можуть доповнювати один одного або спростовувати.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відповідно до статті 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Умовою для настання адміністративної відповідальності за вказаною статтею є наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Відповідно до пункту 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до підпункту б пункту 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Установлено, що згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №275546 від 22 листопада 2023 року, ОСОБА_1 22 листопада 2023 року у м. Ірпінь, вулиця Олега Кошевого 2В керуючи транспортним засобом Peugeot 508, д.н.з. НОМЕР_1 при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надав переваги в русі автомобілю Citroen C4, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Порушив вимоги пункту 16.11 ПДР України (а.с.1).

З дослідженої схеми місця ДТП, яка складена безпосередньо на місці ДТП в присутності двох водіїв убачається, що на ній зображена ділянка дороги, на якій сталася дорожньо-транспортна пригода. Місце ДТП являє собою перехрестя нерівнозначних доріг. На схемі ДТП зображено розташування транспортних засобів після ДТП та місце зіткнення. Так, місце зіткнення зображено на відстані 1м від дорожньої розмітки та 2 м від краю проїжджої частини (а.с. 2).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих після ДТП, убачається, що він рухався по вулиці Незалежності, виїжджаючи на головну дорогу по вулиці О.Кошового, завершуючи маневр відчув удар у праве крило. Транспортний засіб Citroen C4 рухався на великій швидкості. Коли транспортний засіб ОСОБА_1 стояв майже прямо відбувся удар. Вказав, що водійка Citroen C4перевищила швидкість у населеному пункті, поруч був пішохідний перехід. Окрім цього зазначив, що Citroen C4був на літній гумі (а.с. 3).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 убачається, що вона керувала транспортним засобом по вулиці Олега Кошового біля будинку №4. В цей час автомобіль Peugeot 508, д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи із другорядної дороги не надав перевагу у русі ОСОБА_4 , внаслідок чого відбулась дорожньо-транспортна пригода (а.с.4).

Приймаючи оскаржувану постанову, судом першої інстанції зроблено висновок про порушення ОСОБА_1 пункту 16.11 ПДР України, внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

За змістом вимог статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до пункту 16.11 ПДР України "Нерегульовані перехрестя" на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Тобто йдеться про надання транспортним засобом, що в`їжджає на перехрестя переваги руху транспортним засобам, які рухаються по головній дорозі і напрямок руху яких він перетинає.

Із схеми місця ДТП убачається, що зіткнення транспортних засобів відбулось безпосередньо на перехресті нерівнозначних доріг.

У своїх письмових поясненнях особа, що притягується до адміністративної відповідальності вказала, що він не встиг закінчити маневр повороту, як відчув удар у праве крило. Згідно даних схеми ДТП транспортний засіб Peugeot 508 отримав такі механічні пошкодження: права фара, бампер, крило праве.

Тобто, згідно установлених у справі обставин убачається, що водій транспортного засобу Peugeot508, здійснюючи поворот ліворуч із другорядної дороги, не надав перевагу у русі транспортному засобу Citroen C4, що рухався по головній дорозі з правого боку.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що причиною ДТП стало перевищення водійкою Citroen C4, д.н.з. НОМЕР_2 , швидкісного режиму, установленого в населеному пункті, апеляційний суд відхиляє, оскільки таких доказів матеріали справи не містять.

Посилання скаржника на постанову про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, та те, що причиною ДТП стало перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд відхиляє та зазначає про таке.

Установлено, що постановою Ірпінського міського суду Київської області від 26 січня 2024 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Із змісту оскаржуваних постанову убачається, що водій відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Суд зазначає, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто порушення правил 2.5 ПДР, є самостійним складом адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність за статтею 130 КУпАП.

Ураховуючи те, що ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду (порушення правил пункту 2.5 ПДР України), а не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (пункт 2.9 а ПДР України), посилання ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3 керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння суд відхиляє, як такі, що не підтверджені жодними доказами.

Суд уважає, що дії водія ОСОБА_1 , а саме не надання переваги у русі транспортному засобу, що рухається по головній дорозі, безпосередньо перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із механізмом виникнення дорожньо-транспортної пригоди, оскільки за умови дотримання пункту 16.11 ПДР України не відбулось би зіткнення транспортних засобів.

Відтак, суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що причиною ДТП, зокрема, стала літня гума на транспортному засобу Citroen C4.

Доводи апеляційної скарги про те, що причиною ДТП є недотримання ПДР водійкою ОСОБА_3 є необґрунтованими, оскільки цей факт не доведений у встановленому законом порядку.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, відповідають сукупності достатніх доказів у даній справі, яким судом першої інстанції дано обґрунтовану оцінку.

Підстав для скасування постанови суду першої інстанції із закриттям провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення апеляційний суд не убачає.

Керуючись статтями 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Чеховській Дар`ї Ростиславівні, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 19 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Чеховської Дар`ї Ростиславівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Ірпінського міського суду Київської області від 19 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Н.В. ПОЛІЩУК