Справа № 131/1364/24
Провадження № 33/801/914/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Коваль А. М.
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Вдовиченко Валерія Івановича на постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2024 року постановою Іллінецького районного суду Вінницької області визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнено на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Не погодившись з такою постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що автомобілем насправді керувала інша особа - ОСОБА_2 , про що він не повідомив працівників поліції, бо не хотів підставляти ОСОБА_2 .

Також ОСОБА_1 наголошує, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем 15.09.2024 року, що може підтвердити свідок.

Свідок ОСОБА_2 в суді першої інстанції пояснила, що 14 вересня 2024 року була на весіллі. 15 вересня 2024 року вона перебувала в кафе "Калина". Близько 20:00 зустріла ОСОБА_1 і повідомила, що їй потрібно їхати до Вінниці. Армен повідомив, що має авто, і попросив, щоб вона сіла за кермо. Під`їжджаючи до перехрестя, вона увімкнула покажчик повороту і помітила, що стоїть поліцейське авто, вона почала хвилюватися, що можуть виникнути проблеми і їх зупинять.

Після того як працівники поліції зупинили авто, свідок зрозуміла, що не має з собою посвідчення водія. Через це вона попросила, щоб ОСОБА_1 сів на місце водія, оскільки отримала тимчасове посвідчення водія і не хотіла проблем. Після цього вони з ОСОБА_3 помінялися місцями. Свідок була присутня при оформленні адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 , однак з авто не виходила. Поліції ОСОБА_2 не повідомила, що керувала авто. Зазначила, що покажчик повороту на авто не працював. Вона також зазначила, що ОСОБА_3 не вживав алкоголь і не перебував у стані сп`яніння.

Крім того, звертає увагу суду на допущені працівниками поліції грубі порушення вимог закону при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, які виразились у складанні протоколу та інших документів без оголошення їх змісту, без надання їх до прочитання правопорушнику, вилучення та поміщення автомобіля без складання відповідних документів.

Тому, враховуючи допущені працівниками поліції грубі порушення норм процесуального права та конституційних прав ОСОБА_1 , які, на переконання скаржника, судом першої інстанції не перевірені, враховуючи неналежність та недопустимість представлених працівниками поліції доказів, скаржник вважає, що його вина в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена.

Апеляційний суд згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін з огляду на таке.

За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за:

1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З матеріалів справи вбачається, що 15.09.2024 року о 21:23 год. в м. Іллінці по вул. Європейська, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21150 д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора Alcotest Dragger 6820 (6810). Результат: 1.02 проміле. Тест №1828. Вказаними діями водій порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується такими доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії БПР 1 № 130128 від 15.09.2024 року, у якому зафіксовано вказані вище обставини (а.с. 3).

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.09.2024 року (а.с. 6).

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначено, що огляд ОСОБА_1 був проведений у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд проводився за допомогою приладу Drager Alcotest 6810, результат огляду - 1,02 % проміле (а.с. 7).

Відеозаписами, з яких видно, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за наслідками якого було встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Проти результатів огляду ОСОБА_1 не заперечував (а.с. 2).

Письмовими поясненнями ОСОБА_1 , у яких вказано, що 15.09.2024 року о 21:23 год. в м. Іллінці по вул. Європейська, ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції та виявлено в нього ознаки алкогольного сп`яніння, після чого запропоновано пройти тест на огляд алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest 6810, на що він погодився. Результат тесту - 1,02 % проміле (а.с. 5).

Заявою ОСОБА_1 від 15.09.2024 року, у якій зазначено, що зміст ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України йому роз`яснено та зрозуміло, та в якій він просив розгляд адміністративної справи проводити без його участі, вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнає повністю (а.с. 10).

Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України).

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку)(п. 6 розділу І Інструкції).

За ч. ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

За таких обставин та наведеного нормативно-правового регулювання вбачається, що суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, докази, які містяться в матеріалах справи на предмет їх належності, достатності та допустимості, за результатами чого дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не перебував за кермом транспортного засобу, суд оцінює критично, як неправдиві, спрямовані виключно на уникнення адміністративної відповідальності за скоєне, оскільки ОСОБА_1 визнав, що перебував на місці водія під час зупинки транспортного засобу, що підтверджується його поясненнями (ч.1 ст. 251 КУпАП), які містяться в матеріалах справи, а також надав свої документи для перевірки, не повідомивши поліцейських про те, що фактично водієм була інша особа.

Транспортний засіб ВАЗ 21150 д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції, і за його кермом перебував ОСОБА_1 , що також узгоджується із відеозаписом із нагрудної камери поліцейського.

Твердження щодо заміни місцями з ОСОБА_2 не підтверджені жодними іншими доказами крім пояснень свідка ОСОБА_2 та самого ОСОБА_1 .

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що пояснення свідка ОСОБА_2 не узгоджуються з обставинами справи та надані з метою, щоб ОСОБА_1 уникнув відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Проаналізовані вище докази у своїй сукупності цілком і беззаперечно вказують про правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Доводи скаржника про допущені працівниками поліції грубі порушення вимог закону при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення апеляційний суд вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 1, 4 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (далі Інструкція), складання протоколів про адміністративні правопорушення, протоколів про адміністративні затримання, протоколів про вилучення речей і документів, протоколів про огляд речей та особистий огляд, а також отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції. У разі вчинення адміністративного правопорушення особами, які досягли віку, з якого настає адміністративна відповідальність, уповноважені на те посадові особи органів поліції складають протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно із п. 5 Розділу ІІ Інструкції протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом згідно з технічним описом бланка протоколу про адміністративне правопорушення (додаток 2), на якому проставлено відповідні серію та номер.

Відповідно до п. 8 Розділу ІІ Інструкції протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, враховуючи наведені положення нормативно-правового регулювання, посилання скаржника, що при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, не було оголошено його зміст та протокол не надавався до прочитання правопорушнику, апеляційний суд відхиляє, оскільки обов`язку оголошувати зміст протоколу про адміністративне правопорушення в працівників поліції не було та копію вказаного протоколу було отримано правопорушником, що підтверджується підписом ОСОБА_1 (а.с. 3).

Будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не подавав, що підтверджується його заявою від 15.09.2024 року, у якій зазначено, що вину у вчиненому адміністративному правопорушенні він визнає повністю.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Викладені обставини свідчать про доведеність «поза розумним сумнівом» наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а будь яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру вчиненого правопорушення.

Отже, судом першої інстанції під час розгляду справи дотримано вимоги ст. ст. 279, 280 КУпАП, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Вдовиченко Валерія Івановича залишити без задоволення, а постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук