Провадження № 33/812/225/24 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Глубоченко С. М.
Доповідачка апеляційного суду Ямкова О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Ямкової О. О.,

за участю: секретаря Голощапової А. О.,

особи, яка притягається

до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Сердюка С. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за клопотанням про поновлення строку та апеляційною скаргою захисника Сердюка С. Р. на постанову судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 8 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особа, з інвалідністю 2ої групи, який тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 7 вересня 2023 року близько 9 години 50 хвилини на 173 км автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови). Водію було запропоновано пройти медичний огляд в установленому законом порядку для визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, від чого ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано за допомогою технічних засобів відеозапису. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Сердюк С. Р. просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку невинуватістю ОСОБА_1 .

Апелянт вважає, що постанова є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

На його думку суддею не враховані суттєві порушення, що були допущені представниками поліції при збиранні доказів по справі, а саме: відеозапис події зафіксовано за допомогою відеореєстратора патрульної машини, що унеможливило зафіксувати розмову між водієм та патрульними, за відсутністю аудіозапису; але при тому свідки події не залучені.

Не враховано суддею наявність у водія деяких захворювань, внаслідок чого він вживає пігулки за призначенням лікаря. Цей факт ним підтверджено, як у розмові з поліцейськими, так і в судовому засіданні, зокрема, шляхом надання інструкції до пігулок, як він приймає за призначенням лікаря.

Зазначене призвело до помилкового притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки він не вчиняв адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за необхідне його поновити, враховуючи відсутність останнього повідомлення про дату та час слухання справи, в якому суддею ухвалена постанова.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Сердюка С. Р. на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 , перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився, що зафіксовано поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису у відповідності до статті 266 КУпАП.

Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суддя правильно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського, які згідно до вимог статті 251 КУпАП є доказами в справі про адміністративне правопорушення та не потребують від представників поліції залучення свідків.

Твердження захисника про фіксацію події за допомогою відеозапису, який не містить аудіозапису, свідчить про поверхневе ознайомлення з матеріалами справи, оскільки на початку відеозапис, ведеться з патрульного автомобіля, оскільки таким чином фіксується рух автомобіля та його керування водієм ОСОБА_1 .. В подальшому, починаючи з 10 години 12 хвилини запису йде фіксування за допомогою нагрудного відеореєстратора, де поліцейськими водієві роз`ясняються ознаки наркотичного сп`яніння, порядок проходження огляду та наслідки відмови від проходження огляду. Але виконати вимогу поліцейських водій відмовляється, посилаючись на прийом ним пігулок, відсутність у нього часу на проходження огляду та підтвердження ним у подальшому факту відсутності у нього стану сп`яніння та прийом пігулок за допомогою виписки, яку він має намір отримати у лікаря ( запис о 10 годині 13 хвилині) (а.с.6).

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За положеннями пунктів 1.4, 2.12, 3.17 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Проведення лабораторних досліджень в медичному закладі є обов`язковим для визначення факту перебування особи в стані наркотичного сп`яніння.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у згаданому вище висновку.

Отже, проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі в присутності представника поліції з відібранням у особи, що оглядається, зразків біологічного середовища відповідає вимогам п. 2.12 вищезазначеної Інструкції.

За наведеного доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Сердюка С. Р. про відсутність у водія ознак наркотичного сп`яніння, у зв`язку із прийняттям ним препаратів за призначенням лікаря, та незалучення поліцейськими свідків для визначення у ОСОБА_1 такого стану не відповідають положенням вищезазначеної Інструкції, де визначення ознак щодо можливості перебування водія у стан сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських, а перевірка наявності чи відсутності у водія стану наркотичного чи іншого виду сп`яніння, як то керування автомобілем під впливом пігулок, лише в порядку медичного огляду у відповідному медичному закладі. Тому, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу знаходиться у стані сп`яніння, водій, на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд.

Внаслідок цього додані адвокатом до апеляційної скарги копії медичних документів не впливають на обов`язковий порядок проходження водієм медичного огляду на виконання законної вимоги поліцейських, які не є медичними працівниками.

Крім того подані захисником документи видані ОСОБА_1 у іншій час: або до події правопорушення, або після, а наданий витяг із інструкції медичного препарату не підтверджує його призначення лікарем станом на 7 вересня 2023 року. Натомість наявність в інструкції посилання на обмеження вживання цього препарату під час керування транспортними засобами, навпаки, лише підтверджує обов`язковість проходження водієм огляду на наявність чи відсутність у нього стану сп`яніння (а.с.14, 39-45).

За таких обставин мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають. Наслідком відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену частиною 1 статті 130 КУпАП. Така відмова за внесеними змінами до статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, які є чинними, як на час події, так і на час розгляду справи, фіксується поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису, а за їх відсутності у присутності двох свідків.

Як вбачається з відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейськими водію ОСОБА_1 декілька разів роз`яснювалися підозри стосовно його перебування у стані сп`яніння, роз`яснювалися його права та порядок проходження огляду, але водій у категоричній формі відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с.6).

За такого підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення складено необґрунтовано, як вважає апелянт, - відсутні.

Підстави зупинки транспортного засобу наведені у доданому рапорті працівника поліції, де вказано про порушення водієм пункту 2.3а ПДР України (а.с.4) Але сама наявність чи відсутність доказів у матеріалах справи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, щодо підстав зупинки представниками поліції транспортного засобу не впливає на кваліфікацію дій водія за порушенням ним іншого пункту 2.5 ПДР України.

Таким чином та з огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а висновки судді суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи, та спростовують доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі.

Тому прийняте судом рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захиснику Сердюку С. Р. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Сердюка С. Р. залишити без задоволення, а постанову судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 8 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова