Справа № 450/1146/24 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 33/811/1078/24 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 травня 2024 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (п`ятсот тридцять шість) грн 60 коп.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 04.03.2024 року о 23 год. 57 хв. на а/д Західний обхід м. Львова 11 км + 100 м М-10 01 керував т/з БМВ Z4, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Таким чином вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 травня 2024 року, закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що постанова є незаконною.

Зазначає, що поліцейським не було названо ознак алкогольного сп`яніння, що були виявлені у нього, тому відсутність ознак сп`яніння, свідчить про відсутність підстав для проведення огляду.

Звертає увагу на те, що у протоколі зазначено про те, що відмова від огляду була у присутності двох свідків, хоча у протоколі зазначено лише одного свідка, тому вважає, що у протоколі вписано неправдиві відомості, відтак протокол є неналежним доказом.

Апелянт наголошує, що направлення на огляд датовано 04 лютого 2024 року, хоча подія мала місце 04 березня 2024, відтак направлення на огляд стосується іншої події адміністративного правопорушення.

Вважає, що порушено процедуру огляду, оскільки відмова від огляду на місці зупинки транспортного засобу не може слугувати підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП без направлення на огляд до медичного закладу.

Також, зазначає, що рапорт та відеозапис є неналежними доказами, звертає увагу на те, що відеозапис є фрагментарним, тому може містити неправдиві відомості.

Наголошує, що матеріали справи не містять доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисники Буряк А.Ю., Карпінська О.Б. у судове засідання 04.09.2024 не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Так судові засідання призначались на 09:30 год. 24.07.2024 у судове засідання ОСОБА_1 , його захисник Карпінська О.Б. не з`явились, причини неявки апеляційному суду не повідомили.

Натомість на адресу апеляційного суду надійшло клопотання захисника Буряка М.О. про відкладення розгляду справи та надання матеріалів справи для ознайомлення, оскільки договір про надання правової допомоги укладено лише 23.07.2024.

Клопотання захисника ОСОБА_2 було задоволено, судове засідання відкладено на 12:00 год. 31.07.2024 .

Проте 31.07.2024 ОСОБА_1 , його захисники Буряк А.Ю., Карпінська О.Б. у судове засідання не прибули. Захисник Буряк А.Ю. надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. Також, захисник Карпінська О.Б. подала клопотання про відкладення розгляду справи, зазначила, що перебуває у відпустці, а ОСОБА_1 перебуває на стаціонарному лікуванні, тому просила відкласти судове засідання.

Клопотання захисників Буряка А.Ю., ОСОБА_3 було задоволено, судове засідання відкладено на 09:40 год. 04.09.2024.

Разом з тим у судове засідання 04.09.2024 ні ОСОБА_1 , ні захисники Буряк А.Ю., ОСОБА_3 не прибули. Захисник Карпінська О.Б. подала чергове клопотання про відкладення розгляду справи, зазначивши, що перебуває на лікарняному.

Однак ОСОБА_1 , захисник ОСОБА_2 клопотань про відкладення розгляду справи не подали, та не повідомили суд про причини свої неявки. Також не було подано підтверджень про перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 про яке зазначала захисник Карпінська О.Б. у попередньому клопотанні про відкладення судового засідання, датоване 31.07.2024.

Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що окрім захисника Карпінської О.Б. (яка подала клопотання про відкладення), захист ОСОБА_1 у даній справі здійснює адвокат Буряк А.Ю., який не повідомив апеляційний суд про причини своєї неявки і клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Не подав також і жодних клопотань ОСОБА_1 .

Відсутність клопотання про відкладення розгляду справи чи підтверджень про причини неявки ОСОБА_1 та захисника Буряка А.Ю. у судове засідання 04.09.2024 свідчить про їх незацікавленість з розгляду апеляційної скарги.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, яка ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адмінправопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції щодо обов`язку сторони цікавитися рухом справи, розгляд апеляційної без участі ОСОБА_1 та захисника Буряка А.Ю. без повідомлення про причини їх неявки не є порушенням права особи на доступ до правосуддя, тому суд розцінює такі їх дії, як зловживання учасником справи процесуальними правами, що спрямовані на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.

Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З протоколу серії ААД № 867463 від 05 березня 2024 року (а.с. 1) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: запах алкоголю із порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.

З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 вчинив ДТП, що і стало причиною пред`явлення вимоги поліцейським до ОСОБА_1 про проходження огляду.

Наявним у матеріалах справи відеозаписом з камер спостереження патрульних підтверджується, що працівники поліції приїхали на місце ДТП та почали з`ясовувати обставини ДТП. Під час спілкування із ОСОБА_1 поліцейський у зв`язку з тим, що відбулось ДТП, пред`явив останньому вимогу про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, та попросив підійти до службового автомобіля. Працівник поліції надав ОСОБА_1 мундштук, провів пробний забір повітря та передав прилад для продуття ОСОБА_1 . Однак ОСОБА_1 розмовляючи по телефону повідомив поліцейському, що йому порадили відмовитись від огляду. Після чого, працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 про те, що він може пройти огляд в медичному закладі, а також роз`яснив наслідки відмови від огляду. Уподальшому поліцейські неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд, як на місці зупинки так і в медичному закладі, але останній від огляду відмовився (час на відео 23:55:00; 23:55:03 clip.-1mp.4). Відтак, поліцейський в черговий раз роз`яснив ОСОБА_1 наслідки відмови та те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд зазначає, що попри наявний у водія обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського, він може відмовитися від проходження огляду. Чинне законодавство містить єдиний виняток з даного правила якщо водій-учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами (п. 14 розділу 3 Інструкції №1452/735).

Доводи апеляційної скарги апелянта про те, що поліцейські вказали у протоколі, що відмова від огляду була у присутності двох свідків, хоча у протоколі вказали лише одного свідка, не може бути підставою для скасування постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, на відео з нагрудних камер працівників поліції зафіксовано присутність свідка ОСОБА_4 , водія транспортного засобу ВАЗ А079, який під час ДТП пошкодв ОСОБА_1 , але працівниками поліції також застосовувались технічні засоби відеозапису під час огляду ОСОБА_1 , інформація якого на цифровому носії (СD диску) долучена до матеріалів справи. Відтак залучення поліцейським одного свідка не впливає на правильність висновку судді першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП та не спростовує факту відмови ОСОБА_1 від огляду, як на місці так і в медичному закладі, оскільки присутність свідків не є обов`язковою із врахуванням того, що здійснювалась фіксація технічними засобами.

Покликання апелянта на те, що рапорт поліцейського є неналежним доказом не знайшло свого підтвердження, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним не може бути підставою для скасування постанови, оскільки на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стосовно доводів апелянта щодо дати зазначеної в направлені на огляд, то наведене, не може слугувати достатньою підставою для скасування постанови та не спростовує факту відмови ОСОБА_1 від огляду саме 04.03.2024, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, що також підтверджується наявним у матеріалах справи відеозаписом.

Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Апеляційний суд вважає здобуті у справі докази є належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 та у ході апеляційного розгляду апеляційним судом не отримано даних, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції та невідповідність їх дій вимогам «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпційфакту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Урдюк Т.М.