Справа № 3/593/151/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" квітня 2024 р. СУДДЯ Бережанського районного суду Тернопільської області Крамар В.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Вільховець Бережанського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, пенсіонера, освіта середня, протягом року до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП не притягався, -

за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2024 року о 13 годині 50 хвилини по вул. Лепких, 40 А, м. Бережани поліцейською СРПП ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області сержанткою поліції Мельничук Т.І. відносно громадянина ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 179158, а саме: про те, що 29.01.2024 року о 12 год. 10 хв. в м. Бережани по вул. Б. Хмельницького, 52, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем «Форд С-макс» д.н.з. НОМЕР_2 та залишив на порушення встановлених правил дорожньо-транспортної пригоди до якої він причетний. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 122-4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , факт вчинення ним вказаного правопорушення не визнав, пояснив, що 29 січня 2024 року привозив до лікарні хворого, після цього в дворі лікарні розвертався своїм автомобілем біля автомобіля потерпілої, факту зіткнення його автомобіля із автомобілем «Форд С-макс» д.н.з. НОМЕР_2 , не відчув та не бачив моменту самого зіткнення. Коли працівники поліції приїхали до нього додому та повідомили, що він вчинив наїзд на автомобіль та показали фотографії пошкодженого автомобіля, він оглянув свій автомобіль виявив сліди, які могли утворитися від зіткнення з автомобілем і саме з цього моменту усвідомив, що вчинив ДТП. Якби він побачив, що зачепив автомобіль потерпілої, то він би не з`їхав з місця ДТП.

Допитана як свідок ОСОБА_2 пояснила, що 29 січня 2024 року вона залишила свій автомобіль «Форд С-макс» д.н.з. НОМЕР_2 в дворі лікарні по вул. Б. Хмельницького, 52, м. Бережани, в наступному їй повідомили, що її автомобіль зачепив інший автомобіль. Після цього оглянувши свій автомобіль вона побачила на автомобілі пошкодження лакофарбового покриття переднього бампера з права, після цього вона викликала поліцію. Можливо під час спричинення пошкодження її автомобіля ОСОБА_1 міг не відчути зіткнення автомобілів, оскільки внаслідок зіткнення на її автомобілі було незначно пошкоджено лакофарбове покриття. Претензій до ОСОБА_1 немає.

Допитана під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейська ОСОБА_3 пояснила, що доказів того, що ОСОБА_1 усвідомив, що вчинив ДТП 29.01.2024 року о 12 год. 10 хв. по вул. Б. Хмельницького, 52, в м. Бережани і після цього залишив місце ДТП у неї немає.

Ст. 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Виходячи з наведеного обов`язковою умовою відповідальності за ст. 122-4 КУпАП є наявність вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у формі умислу, у скоєнні дій передбачених диспозицією вказаної норми.

Ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч.1,2 ст. 7 та ст. 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності; завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Розгляд справ про адміністративне правопорушення врегульовано главою 22 КУпАП, де в ст. 279 КУпАП встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Виходячи з системно-логічного тлумачення вказаних норм законодавства, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на підставі протоколу про адміністративне правопорушення в межах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, шляхом перевірки за допомогою доказів, доданих до справи про адміністративне правопорушення, наявності відомостей, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлення в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, що зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення. Таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Каrеlіn v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, ЄСПЛ зазначив, що за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини 1 статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ч.2 ст. 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що він зіткнення не відчув та не бачив моменту самого зіткнення, а відповідно йому не було відомо про дорожньо-транспортну пригоду, вказані пояснення узгоджуються з поясненнями свідка та відомостями про характер пошкоджень автомобілів, приходжу до висновку, що провадження в справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достовірні відомості, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 умисно вчинив правопорушення передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: