Справа № 442/662/24
Провадження №3/442/291/2024
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 квітня 2024 року Суддя Дрогобицького мiськрайонного суду Львiвської областi Гарасимків Л.І., розглянувши матерiали, якi надiйшли з Дрогобицького відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

18.01.2024р., о 20.44 год., в с.Лішня, по вул.Шевченка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 210994-20» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`янінння у встановленому порядку відмовився, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, 08.03.2024р., о 18.52 год., в м.Дрогобичі, по вул.Самбірській, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 210994-20» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою технічного приладу Drager 6820, результат (0,89%), тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання правопорушник не з`явився, однак від нього поступило письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, просить провадження по справі закрити.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України слід закрити виходячи з наступного.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного.

Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементні: об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх повній сукупності, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається із Протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №652907 від 18.01.2024р. мали бути присутні свідки, їх прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; наявність або відсутність пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи, однак даний факт працівниками поліції до уваги не був взятий, оскільки до матеріалів справи повинні бути були долучені їх письмові пояснення, як цього вимагає Форма Протоколу ( «…до Протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення осіб чи факту, на окремому аркуші, відповідно ч.2 ст.256 КУпАП та п 2 Розділу 2 Інструкції 1395 норми.), крім того, до Протоколу повинні бути долучені і письмові письмові пояснення правопорушника, однак і цього зроблено не було.

Відповідно до п.5 Розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають фінкції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо); у процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Згідно з п.п.2 п.1 Розділу VII вказаної інструкції, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються примусове виключення відеореєстраторів, утому числі на вимогу сторонніх осіб, тобто здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен не лише формально зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, зокрема, вказати на наявність цих ознак свідкам та відібрати у них пояснення з цього приводу або зафіксувати їх за допомогою відеозапису, а з матеріалів справи та згідно оглянутих в судовому засіданні доказів вбачається, що відеозйомка ведеться поліцейськими з постійними перервами, відтак викладені відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів поліцейських слід вважати недопустимим доказом, оскільки у матеріалах справи відсутній повний відеозапис, який може бути визнаний належним і допустимим доказом з врахуванням положень статті 266 КУпАП, що також свідчить про суттєві порушення з боку працівників поліції.

Крім того, згідно оглянутих в судовому засіданні відеозаписів вбачається, що працівниками поліції було запропоновано пройти правопорушнику ОСОБА_1 Обстеження на Алкотестері о «20.52 год.», хоча о «20.44» , останнього вже було притягнуто до адміністративної відповідальності та складено Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП України, що свідчить про суттєві розбіжності при складанні Протоколу, тобто не являється належним доказом.

Належний доказ це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи, а допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також коли законодавець допускає його використання, тобто притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

У постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №204/8036/16-а вказано, що колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо невстановлення працівником поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суб`єкта відповідальності за вказане правопорушення, тобто особи, яка безпосередньо несе адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, оскільки адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності.

Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення.

Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності.

Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. Верховний Суд вказав, що суд вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами вчинення саме позивачем порушення Правил дорожнього руху, та не доведено що позивач є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення.

Крім того, судом взято до уваги той факт, що в Протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №652907 від 18.01.2024р. немає відмітки про те, що правопорушнику ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, також такі відомості не містяться в відеоматеріалах, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджує некомпетентність з боку працівників поліції та порушення поліцейським порядку складання протоколу.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог п.2 ст.278 КУпАП та п.24 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд під час підготовки справи до розгляду повинен виявити недоліки наданих матеріалів та протоколу, з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того враховано той факт, що в матеріалах справи є Акт огляду, який не відповідає чинному законодавству, оскільки останній складений без дати, що не дає можливості суду зрозуміти, коли саме він був складений та при яких обставинах, та крім того відсутній факт фіксування складання вищевказаного Акту працівником поліції), а відтак останній не може бути взятий до уваги як належний доказ, а з врахуванням факту, що в Акті не зазначено жодних свідків, це є ще окремою підставою вважати проведення такого огляду на стан алкогольного сп`яніння недійсним, тобто Огляд на стан алкогольного сп`яніння є недійсним на підставі ч. 5 ст.266 КУпАП.

Судом взято до уваги і те, що при складанні Протоколу, всупереч вимогам ч.1 ст.256 КУпАП, не розкрито суть правопорушення, а саме згідно Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, інспектором не зазначено який саме огляд необхідно провести останньому в закладі охорони здоров`я, коли і яким чином, не вказано дії щодо ухилення від огляду, а вказана інформація є істотною для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, оскільки огляд на стан алкогольного сп`яніння передбачає кілька послідовних етапів та кожен з таких етапів залежить від конкретних дій особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, при дослідженні доданих суду письмових доказів вбачається, що в матеріалах справи міститься Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі відносно притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП 18.01.2024р. о 20.40 хв., однак згідно відеозаписів фіксації, остання складена о 18.01.2024р. о 21.36» год., тобто є суттєві розбіжності при оформленні процесуальних документів.

Крім того, під час огляду відеозаписів, долучених до справи та оглянутих в судовому засіданні ( при складанні Протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 ), правопорушник ОСОБА_1 , 18.01.2024р., о 21.41год., відмовився від проходження Освідчення на стан алкогольного сп`яніння, однак Протокол відносно останнього за ч.1 ст.130 КУпАП України було складено «18.01.2024р. о 21.05», позаяк суттєві розбіжності вказують на порушення з боку працівників поліції.

Крім того, враховано те, що Огляд на стан сп`янінння буде провидиться згідно з вимогами чинного законодавства, та на вимогу правопорушника перед проведенням останнього на стан сп`яніння надається Сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, однак цього працівником поліції зроблено не було, тобто при складанні Протоколу про адмінправопорушення та зібранні матеріалів, скерованих до суду, допущені наступні істотні порушення КУпАП, та відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.

Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності.

Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, полягає (у спірному випадку) в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та відмовою мене від проходження відповідно до встановленого порядку від огляду на стан алкогольного сп`яніння, отже, доказуванню підлягає: факт керування особою транспортним засобом; наявність обгрунтованих підстав вважати, що така особа перебуває у стані сп`яніння: факт відмови цієї особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та при цьому, для притягнення до відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП, необхідне підтвердження належними, допустимими і достатніми доказами, які вказують на винуватість ОСОБА_1 у їх одночасній сукупності, однак у матеріалах справи такі відсутні, останні не являються такими, що отримані у встановленому законом порядку через ряд суттєвих розбіжностей та ряд порушень при їх складанні.

Крім того, як вбачається із Протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №752367 від 08.03.2024р. зазначено, що «08.03.2024р., о 18.52 год., в м.Дрогобичі, по вул.Самбірській, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 210994-20» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою технічного приладу Drager 6820, результат (0,89%), тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, однак при складанні Протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №752367 від 08.03.2024р. також мали бути присутні свідки, однак у зазначеному протоколі в графі «свідки чи потерпілі» нічого не зазначено;

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться також в присутності двох свідків, оскільки свідки повинні давали пояснення стосовно вказаного факту, тобто вчинення правопорушником адміністративного правопорушення (перебування останнім в стані сп`яніння у конкретний період часу, тощо), однак цього зроблено не було.

Відповідно до Наказу від 22.02.2012р. №155 «Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України», працівник поліції при зупинці транспортного засобу, повинен був пред`явити жетон та відповідно до ч.3 ст. 18 ЗУ "Про Національну поліцію", звертаючись до особи ( або у разі звернення особи до поліцейського), поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, тощо, однак згідно оглянутих в судовому засіданні відеозаписів, які долучені до матеріалів справи, відсутній вищевказані факти, крім того, на відео чітко видно, що правопорушник спитав причину транспортного засобу, на що отримав відповідь, що при візуальному огляді транспортного засобу не працює одна лампочка на підвістці, хоча при огляді правопорушником приладів, даної технічної несправність виявлено не було; крім того, працівники поліції повідомили, що «лампочка слабенко працює», з чого виникає у правомірності зупинки транспортного засобу правопорушника ОСОБА_1 , тощо.

Крім того, при огляду письмових матеріалів справи, зокрема Постанови серії ЕНА №1617762 від 08.03.2024р., остання складена за порушення ОСОБА_1 п.2.3 б ПДР, тобто за порушення Правила користування ремнями безпеки, відтак виникає сумнів про правомірність накладення вищевказаної Постанови.

Крім того, відповідно до п.5 Розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають фінкції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, однак відповідно до оглянутих в судовому засіданні відеозаписів вбачається, що відеозйомка зведеться поліцейськими з постійними перервами, не є всі фрагменти відео, на відео не повністю відображено всі процесуальні дії, тощо, а фрагментарність здійснення відеозаписів ставить під сумнів допустимість таких відеозаписів в якості доказів, а відтак долучені до матеріалів справи відеозапис з нагрудних відеореєстраторів поліцейських слід вважати недопустимим доказом у зв`язку із відсутністю його повного відеозапису, який повинен бути визнаний належним і допустимим доказом з врахуванням положень статті 266 КУпАП.

Крім того, судом враховано та при огляді відеозапису не виникає сумніву, що транспортний засіб марки «ВАЗ 210994-20» д.н.з. НОМЕР_1 , правопорушника ОСОБА_1 працівниками поліції було зупинено о «08.03.2024р. о 18.55» год., Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі серії ЕНА №1617762 від 08.03.2024р. була винесена о «19.07», а при дослідженні доказів по справі, а саме Протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №752367 від 08.03.2024р. відносно вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП було складено о 18.52 год., що ставить під сумнів правомірність складення вищевказаного Протоколу, позаяк відповідно до поданих суду письмових доказів вбачається, що ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП раніше, ніж його транспортний засіб було зупинено за порушення ПДР, що свідчить про суттєві порушення з боку працівників поліції ( крім того, даний факт вказує і на те, що відповідно до Тесту на алкоголь, останній був проведений о «08.03.2024р. о 19.07 год.»), тобто одномоментне складання Постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1617762 від 08.03.2024р. і проведення Тесту, свідчать про грубі порушення чинного законодавства та свідчать на недопустимість доказів.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, та відповідно за ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Крім того, в судовому засіданні досліджено, що в Протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №752367 від 08.03.2024р. вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, однак не вказано ознак алкогольного сп`яніння ( нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тощо), що свідчить, що ці ознаки не були виявлені особою, яка складала Протокол і в чому вони полягають, а це можливо виявити тільки в медичному закладі, працівником медичного закладу повинно було зазначено: зовнішній вигляд обстежуваної особи: стан одягу, шкіри, наявність пошкоджень (поранення, забиті місця, точна локалізація, характер пошкодження тощо), поведінка обстежуваної особи: адекватна, напружена, замкнута, роздратована, збуджена, агресивна; ейфорична, балакуча, метушлива; настрій нестійкий, млявий, загальмований, скарги на свій стан (на що саме), стан свідомості, орієнтування на місці, у часі та власній особистості, мовна здатність: не порушена, зв`язаність висловлення, порушення артикуляції, змазаність мови, тощо, вегетативно-судинні реакції (стан шкірних покривів, слизових оболонок очей, язика, спітніння, слинотеча), дихання: не змінене, прискорене, уповільнене, кількість подихів на хвилину, пульс, артеріальний тиск, рухова сфера, хода (хитка, розкидування ніг під час ходи), хода зі швидкими поворотами (без хитань, хитання при поворотах), поза Ромберга, відомості про останнє вживання алкоголю або наркотичних речовин чи лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: суб`єктивні та об`єктивні (згідно з документами, іншими джерелами), тобто суду не представлена інформація яка є істотною для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, оскільки огляд на стан алкогольного сп`яніння передбачає кілька послідовних етапів та кожен з таких етапів залежить від конкретних дій особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, суд враховує і те, що поліцейськими не було забезпечено Проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а правопорушник настоював на цьому і не заперечував даний факт, що також свідчить про порушення процедури проведення Огляду на стан алкогольного сп`яніння та виключає притягнення правопорушника ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.І ст.130 КУпАП.

Крім того, враховано і те, що за змістом частини 7 статті 266 КУпАП у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, що повинно також бути зафіксовано працівником поліції, однак даний факт також не підтверджується відео фіксацією.

Пункт 1 розділу II цієї Інструкції (Оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) передбачає, що Протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються:

-письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності;

-акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання;

-акт огляду на стан сп`яніння у разі проведення огляду на стан сп`яніння;

-інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення, однак в матеріалах справи відсутній Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання, що також свідчить про порушення вимог Закону.

Крім того, Пункт 4 розділу X Інструкції-1 (в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ № 808 від 05.11.2021) передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів; під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності), однак відповідно поданих суду доказів, зокрема Акту огляду на стан алкогольного сп`янінння з використанням спеціальних технічних засобів, останній також складений без дати його проведення, не містить інформації про дані, коли саме і де (в якому місці) складений цей акт, в Акті Огляду на стан алкогольного сп`янінння з використанням спеціальних технічних засобів відсутній підпис правопорушника, на відеозаписах складання такого також відсутнє, відтак такий суд визнає недійсним і не бере до уваги.

Крім того, Направлення на огляд водія транспортного засобу складено 18.03.2024р. о 19.08 год., а освідчення на стан сп`яніння тільки було проведено 18.03.2024р. о «19.10», що також свідчить про порушення при складанні документів, які мають суттєве значення для справи.

Крім того, як вбачається із фрагменту відеозапису, наданого працівниками поліції та оглянутого в судовому засіданні, працівниками поліції, при складанні Протоколу серії ААД №752367 від 08.03.2024р., не було роз`яснено правопорушнику його права та які дії будуть вчинятись відносно нього, передбачених статтею 268 КУпАП, не було роз`яснено, які способи проходження перевірки передбачені законодавством, особливості їхнього проведення, правові наслідки відмови від проходження перевірки та огляду тощо, не роз`яснено права на правову допомогу, оскільки відповідно до ч.1 ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу ( такі відомості в Протоколі відсутні взагалі).

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ч.І ст.9 КпАП: адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При розгляді даної справи прошу врахувати норми ч.3 ст.62 Конституції України, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, також на припущеннях.

Всі сумніви щодо доведеності вини особи, які притягують до адміністративної відповідальності, і якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь даної особи.

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом. При цьому, ЄСПЛ у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до постанови Касаційного адміністративного суду ВС від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обгрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробков проти України» № 3959?/03, від 21 липня 2011 року, п. 65), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування « поза розумним сумнівом » (справа «Ireland v.the UnitedKingdom», Series А заява № 25, від 18 січня 1978 року, п. 161).

Судом наголошується, що стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за, чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючої в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь та недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обгрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Крім того, судом взято до уваги, при матеріалах справи відсутні фактичні дані на спростування доводів правопорушника, а при складанні Протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не було долучено будь яких інших доказів вчинення адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд вважає, що направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, відповідно наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі за недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог чинного законодавства та суперечить чинним нормативним актам, тобто має суб`єктивний характер та не відповідає вимогам щодо його допустимості та достатності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Більш того, згідно з ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом, а оскільки матеріали справи справи не міститься жодного належного й допустимого доказу на підтвердження, поза розумним сумнівом, вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, всі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь правопорушника.

Відповідно до вимог ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Так, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, у відповідності до ст.130 КУпАП є підставою для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею. При цьому, закон пов`язує перебування в стані алкогольного сп`яніння з керуванням особою транспортним засобом, що має бути доведеним. В даному випадку факт керування правопорушника у стані алкогольного сп`яніння доведено не було, тому суд не може погодитися з висновками інспектора поліції про наявність в діях правопорушника складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за якою до відповідальності можуть бути притягнуті лише водії транспортних засобів.

Зважаючи на викладене, оцінивши надані особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, аргументи на підтвердження відсутності складу адміністративного праавопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про недоведеність у даному випадку вини у вчиненні адміністративного правопорушення за стандартом доведення «поза розумним сумнівом» і наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Суд будучи органом що здійснює правосуддя, не може брати на себе функцію збирання доказів та документальну законну фіксацію правопорушення, котра в даному випадку не була виконана належним чином. Також суд не вправі самостійно змінювати фабулу викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.І ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Крім того, у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Враховуючи усе вище викладене та аналізуючи докази в їх сукупності, вважаю, що в матеріалах справи відсутні і судом не здобуті належні докази про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі у відповідності до п.1 ч.1ст.247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.130, 245, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження справи з порядковими №442/2086/24 (3/442/599/2024) і присвоїти №442/662/24 (провадження №3/442/291/2024р.).

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя