Провадження №: 3/336/1196/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздова Н.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за участі ОСОБА_1 та його представника адвоката Кранта В.М.,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.85 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

13 січня 2024 року о 15 годині 05 хвилин, ОСОБА_1 , діючи спільно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , порушив правила полювання, яке мало наслідком незаконного добування тварин, а саме в мисливських угіддях Оріхівської РО УТМ в межах Комишуваської ТГ Запорізького району Запорізької області, неподалік від с. Новорозівка, у заборонений для полювання час, за допомогою вогнепальної зброї здійснив незаконне полювання без належного дозволу (відстрільної картки). Внаслідок правопорушення було незаконно добуто: заєць-русак у кількості 6 особин, куріпка сіра 1 одиниця. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч.3 ст.12, ст.14, п.2,3 ч.1 ст.20 ЗУ «Про мисливське господарство та полювання», ст.22,23 Закону України «Про тваринний світ», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.85 КУпАП.

02.02.2024 вказана справа про адміністративне правопорушення надійшла в провадження судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя Звєздовій Н.С.

Справа призначалась до розгляду тричі: на 15.03.2024, 11.04.2024 та 03.05.2024.

В судовому засіданні, яке відбулось 15.03.2024, був допитаний ОСОБА_1 . Його представник адвокат Крант В.М. заявив клопотання про допит в якості свідків осіб, які склали протокол про адміністративне правопорушення, та осіб, які були свідками подій. Вказане клопотання підтримав також ОСОБА_1

10.04.2024 на адресу суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 та його захисника Кранта В.М. про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебування адвоката на лікарняному. На підтвердження поважності зазначеного, адвокатом до клопотання було долучено Витяг з електронного реєстру листків непрацездатності.

Вище вказане клопотання судом було задоволено та відкладено розгляд справи на 03.05.2024.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні правопорушення не визнав повністю та пояснив суду, що в той день, 13.01.2024, він, разом зі своїми товаришами Бабич, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та Гергец, вирішили зібратися у рибальському будинку в с.Новорозівка Запорізького району Запорізької області. відпочити та похизуватися рушницею, яку ОСОБА_1 придбав восени. У мисливському будинку вони відпочивали, готували їжу та розпивали алкогольні напої. В той день ОСОБА_1 полюванням не займався. Після того, як він похизувався своєю рушницею, він її розібрав та у розібраному стані зберігав у багажному відділенні автомобіля «Нива» у кузові червоного кольору. Під час відпочинку у рибацькому будинку товариш Федір приніс двох зайців і повідомив, що знайшов їх прогулюючись у лісі. ОСОБА_1 побачив, що на одному із зайців на шиї намотана мотузка. Після чого, знайдених зайців Федір поклав у багажне відділення автомобіля «Нива». Повертаючись додому приблизно о 13.00 годині, їхавши в бік села Жовта Круча, вони зустріли своїх знайомих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та вирішили зупинитись. В цей момент під`їхали автомобілі Нива у кузові зеленого кольору та автомобіль марки Mitsubishi L200, з яких вийшло троє чоловіків зі зброєю та сказали вийти з автомобіля. Після цього, ці чоловіки оглянули автомобіль та, спочатку. знайшли в багажному відділенню двох зайців та зброю, а потім під сидінням знайшли ще 3 зайця. Звідкіля в автомобілі з`явилися ще 3 зайця, ОСОБА_1 не знає. Після обшуку автомобіля чоловіки викликали поліцію та працівників екологічної інспекції. Пізніше його з товаришами затримали та відвезли до поліції, де було складено протоколи та вилучено зброю. Зі скаргою на дії посадових осіб щодо незаконного огляду/обшуку автомобіля ані він, ані його товариш не зверталися.

Адвокат Крант В.М. подав письмове клопотання про допит свідків, яке було задоволено.

Свідки прибули в судове засідання 11.04.2024, яке не відбулось у зв`язку із клопотанням адвоката Крант В.М., який перебував на лікарняному.

Окрім того, 03.05.2024 адвокат подав письмове клопотання про закриття провадження у справі без встановлення вини у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Також адвокат зазначив, що посадова особа ОСОБА_10 не мала відповідних повноважень щодо складання протоколу відносно ОСОБА_1 . Також клопотав про визнання доказів недопустимими, оскільки обшук автомобіля був проведений з порушенням вимог КПК. Також підкреслив, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані не вірно, а саме дії ОСОБА_1 підпадають під частину першу статті 85 КУпАП.

В судовому засіданні в якості свідка був допитаний старший державний інспектор з охорони навколишнього природнього середовища Південного округу (Запорізька та Херсонська області) ОСОБА_10 , який складав протокол відносно ОСОБА_1 , який пояснив суду, що 13.01.2024 він з іншими посадовими особами виїхали на виклик, який надійшов зі служби 102 щодо браконьєрства. Під`їхавши до місця події побачив, що було затримано компанію чоловіків, браконьєрів, які у воєнний час займались полюванням. Чоловіки були одягнуті у камуфляжний одяг. Було проведено огляд автомобіля «Нива» червоного кольору та вилучено 6 зайців, 1 куріпка та зброя. Після того, як все було зафіксовано, направились до ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області для складання протоколів. Підкреслив, що згідно Закону України «Про мисливське господарство та полювання» перебування зі зброєю в період заборони полювання прирівнюється до полювання, навіть якщо особу не було затримано безпосередньо під час самого полювання. Заявив клопотання про долучення до матеріалів фото та відеозапис з місця події. Клопотав про встановлення вини особи у випадку закриття провадження по справі у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до відповідальності. Зазначив, що вказане правопорушення, яке здійснив Кіт та його товариші, є зухвалим, оскільки вчинене під час війни та на території, яка знаходиться в безпосередній близькості з територією, на якій ведуться активні бойові дії. Також пояснив, що помилково направив протоколи до Вільнянського районного суду Запорізької області, оскільки вважав, що вказаний суд має право розглядати справи.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що в січні 2024 року його запросили на день народження дружини його друга в рибацький будинок, який знаходиться в с. Жовта Круча Запорізького району. Приїхавши на місце відпочинку у рибацькому будинку вони готували їжу та відпочивали. Кіт привіз з собою зброю, яку купив напередодні, щоб похизуватися перед товаришами. Скільки осіб перебувало в будинку не пам`ятає. Вдень він вирішив прогулятися та повертаючись назад через дамбу побачив двох мертвих зайців, які лежали біля дороги під деревом та вирішив їх взяти з собою показати товаришам. Після того, як ОСОБА_11 показав товаришам двох зайців, він їх поклав у багажне відділення автомобіля «Нива». Повертаючись додому по дорозі побачили два автомобіля, які під`їхали до них. Це були інспектори лісового та мисливського господарства, а також інші особи одягнені в мисливський одяг. Бачив, як інспектори дістали зі свого автомобіля два пакета із зайцями. Не знає, звідки в « ОСОБА_12 », на якій він їхав, з`явились ще зайці, окрім тих, які він знайшов.

Суддя, заслухавши сторін та свідків по справі, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов до наступного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 85 КУпАП.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачену адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).

Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ч.2 ст.85 КУпАП передбачає відповідальність за повторне порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин) чи таке, яке мало наслідком добування, знищення або поранення тварин.

Законом України «Про мисливське господарство та полювання» № 1478 від 22.02.2000 року врегульовані питання полювання.

Розпорядженням голови Запорізької обласної державної адміністрації № 312 від 13.07.2022 року на час дії воєнного стану заборонено полювання в межах мисливських угідь, наданих у користування для ведення мисливського господарства на території Запорізької області.

Статтею 1 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» визначено, що полюванням є дії людини, спрямовані на вистежування, переслідування з метою добування і саме добування (відстріл, відлов) мисливських тварин, що перебувають у стані природної волі або утримуються в напіввільних умовах.

Дозвіл на добування - це документ (ліцензія, відстрільна картка, дозвіл на селекційний, діагностичний та науковий відстріл), який дає право на добування (в тому числі відлов) дикої тварини (тварин), а також право на використання (транспортування, перенесення, зберігання) продукції полювання;

Незаконно добута продукція полювання - дика тварина чи її частина, добута (відловлена) чи набута будь-яким іншим шляхом з порушенням вимог цього Закону чи інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до нього, що регулюють відносини у сфері користування природними ресурсами України.

Статтею 12 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» право на полювання в межах визначених для цього мисливських угідь мають громадяни України, які досягли 18-річного віку, іноземці, які одержали в установленому порядку дозвіл на добування мисливських тварин та інші документи, що засвідчують право на полювання.

Полювання з використанням вогнепальної мисливської зброї дозволяється лише особам, які в установленому порядку одержали в уповноваженому державному органі відповідний документ дозвільного характеру на право користування цією зброєю.

До полювання прирівнюється:

- перебування осіб у межах мисливських угідь, у тому числі на польових і лісових дорогах (крім доріг загального користування), з будь-якою стрілецькою зброєю або з капканами та іншими знаряддями добування звірів і птахів, або з собаками мисливських порід чи ловчими звірами і птахами, або з продукцією полювання (крім випадків регулювання чисельності диких тварин, польових випробувань і змагань мисливських собак (не нижче обласного рівня);

- перебування осіб на дорогах загального користування з продукцією полювання або з будь-якою зібраною розчохленою стрілецькою зброєю.

Згідно із ст. 14 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» документами на право полювання (для громадян України) є:

- посвідчення мисливця;

- щорічна контрольна картка обліку добутої дичини і порушень правил полювання з відміткою про сплату державного мита;

- дозвіл на добування мисливських тварин (ліцензія, відстрільна картка, дозвіл на діагностичний та селекційний відстріл тощо);

- відповідний дозвіл на право користування вогнепальною мисливською зброєю у разі її використання;

- паспорт на собак мисливських порід, інших ловчих звірів і птахів у разі їх використання під час полювання.

Зазначені документи мисливець зобов`язаний мати під час здійснення полювання, транспортування або перенесення продукції полювання і пред`являти їх на вимогу осіб, уповноважених здійснювати контроль у галузі мисливського господарства та полювання.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» полювання може здійснюватися такими способами: - індивідуальне полювання; - колективне полювання; - колективне полювання з нагоничами (облавне полювання).

Полювання може здійснюватися з використанням: - мисливської вогнепальної зброї; - собак мисливських порід, інших ловчих звірів і птахів (за наявності паспортів на них); - сіток і пасток для відлову тварин живцем; - пасток для добування хутрових звірів з науковою метою та для переселення; - мисливських вишок; - пахучих неотруйних приманок.

Полювання може здійснюватися з мисливською зброєю, що належить іншій фізичній особі або користувачу мисливських угідь, лише у присутності власника цієї зброї або уповноваженого працівника користувача мисливських угідь, за яким закріплена ця мисливська зброя, за умови наявності у власника зброї чи уповноваженого працівника користувача мисливських угідь відповідних документів дозвільного характеру, виданих уповноваженим державним органом.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» добування мисливських тварин, віднесених до державного мисливського фонду здійснюється за дозволом - ліцензією або відстрільною карткою.

За ліцензією здійснюється полювання на кабана, лань, оленів європейського та плямистого, козулю, лося, муфлона, білку, бабака, бобра, борсука, ондатру, куницю лісову.

За відстрільною карткою здійснюється полювання на пернату дичину, кроля дикого, зайця-русака, єнотовидного собаку, вовка, лисицю, шакала, куницю кам`яну, норку американську, тхора лісового.

Відстрільні картки видаються мисливцям користувачем мисливських угідь.

Ліцензії та відстрільні картки видаються мисливцям із зазначенням у них терміну та місця здійснення полювання з урахуванням лімітів добування мисливських тварин та пропускної спроможності мисливських угідь.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» з метою раціонального використання мисливських тварин, охорони диких тварин, а також середовища їх перебування забороняється:

- полювання в заборонених для цього місцях, а саме: на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, де це заборонено відповідно до положень про них; на відтворювальних ділянках (крім відстрілу і відлову хижих та шкідливих тварин); у межах населених пунктів (сіл, селищ, міст), за винятком випадків, передбачених рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських рад; в угіддях, не зазначених у дозволі; на відстані ближче ніж 200 метрів від будівель населеного пункту та окремо розташованих будівель, де можливе перебування людей;

- полювання у заборонений час, а саме: у не дозволені для полювання строки на відповідні види тварин; у темний період доби (пізніше години після заходу сонця і раніше години до його сходу).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про тваринний світ» право на полювання в межах визначених для цього мисливських угідь мають громадяни України, які досягли 18-річного віку і одержали відповідні документи, що засвідчують право на полювання.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про тваринний світ» документами на право полювання є: посвідчення мисливця; щорічна контрольна картка обліку добутої дичини і порушень правил полювання з відміткою про сплату державного мита; дозвіл на добування мисливських тварин (ліцензія, відстрільна картка тощо); відповідний дозвіл на право користування вогнепальною мисливською зброєю (у разі полювання з такою зброєю); паспорт на собак мисливських порід, інших ловчих звірів і птахів у разі їх використання під час полювання.

Зазначені документи мисливець зобов`язаний мати під час здійснення полювання, транспортування або перенесення продукції полювання і пред`являти їх на вимогу осіб, уповноважених здійснювати контроль у галузі мисливського господарства та полювання.

Посвідчення мисливця та щорічна контрольна картка обліку добутої дичини і порушень правил полювання видаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, а на території Автономної Республіки Крим органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового та мисливського господарства відповідно до порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового та мисливського господарства.

Статтею 63 Закону України «Про тваринний світ» встановлено відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, а саме адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Тобто, перебування ОСОБА_1 в межах мисливських угідь з рушницями, у яких виявлено мисливські набої, вже підпадає під поняття полювання відповідно до вимог Закону.

При цьому у ОСОБА_1 була відсутня відстрільна картка, а полювання в межах Запорізької області заборонено.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини в інкримінованому йому правопорушенні, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.85 КУпАП підтверджується наступними доказами:

-протоколом 007752 від 13.01.2024, в якому правильно кваліфіковані дії та встановлено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.85 КУпАП;

-квитанцією №008 від 14.01.2024 на прийняття зброю та боєприпаси, згідно якої було вилучено зброя «ІЖ-27» 16 калібру номер 9038956;

-описом знарядь незаконного добування (заготівлі) природних ресурсів, плавучих транспортних засобів, зброї та боєприпасів, природних ресурсів або продукції, що з них вироблена, спеціальних документів, згідно якого у ОСОБА_1 вилучене посвідчення мисливця НОМЕР_2 від 07.08.2009 та мисливська зброя ІЖ-27 16 калібру № 9038956

-розрахунком розміру відшкодування збитків, згідно якого сума збитків склала 50 000 грн.;

-розпискою голови Оріхівської ро УТМР про отримання дичини на зберіганні;

-фотографіями вбитих зайців та куріпки з місця події та відеозаписом подій.

Крім того, матеріали справи містять копії протоколів про адміністративні правопорушення № 007750 від 13.01.2024 відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.85 КУпАП; № 007774 від 13.01.2024 відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст.85 КУпАП; № 007773 від 13.01.2024 відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.85 КУпАП; № 007775 від 13.01.2024 відносно ОСОБА_13 за ч.2 ст.85 КУпАП; № 007751 від 13.01.2024 відносно ОСОБА_10 за ч.2 ст.85 КУпАП. Протокол складені за обставин, аналогічних викладеним у протоколі, що розглядається відносно ОСОБА_1 . Окрім того, містяться письмові пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 .

Таким чином, інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.85 КУпАП, є доведеним.

Суддя вважає, що надані суду докази є належними та допустимими, оскільки зібрані в установленому законом порядку, і в своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності та достовірності повністю підтверджують фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 85 КУпАП. Підстав сумніватися в достовірності вказаних доказів у судді немає.

Посилання ОСОБА_1 на той факт, що знайдені посадовими особами під час обшуку транспортного засобу зайців, яких начебто знайшов ОСОБА_11 , суд відкидає та вважає, що вказана позиція висунута виключно з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Щодо посилання адвоката Кранта В.М. на незаконний обшук транспортного засобу «Ніва», на якому пересувався ОСОБА_1 , то суд зазначає, що вказані особи мають право звернутись із відповідною скаргою до уповноважених органів.

Окрім того, згідно ст. 39 Закону № 1478 посадовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, надано право, зокрема, перевіряти документи на право полювання та добування мисливських тварин в інших цілях, зупиняти транспортні (плавучі) засоби та проводити їх огляд та огляд речей, знарядь полювання, добутої продукції та інших предметів; проводити фотографування, звукозапис, кіно- та відеозйомку як додаткові заходи для запобігання та розкриття порушень правил полювання та інших вимог, установлених цим Законом.

Окрім того, посилання захисника на порушенням норм КПК України та відсутність ухвали слідчого судді щодо дозволу на проведення огляду/обшуку автомобіля, суд відкидає, оскільки кримінальне провадження не порушувалось, а складено протокол про адміністративне правопорушення.

Щодо посилання захисника на той факт, що державний інспектор Чухрій О.О. не мав повноважень щодо складання протоколу відносно ОСОБА_1 , то суд відкидає зазначене, оскільки доказів цьому в судовому засіданні адвокатом надано не було.

Щодо посилання захисника на неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а саме неправильне застосування частини статті 85 КУпАП, то суд зазначає, що згідно ч.1 ст. 85 КУпАП відповідальність настає за порушення правил полювання…., яке не мало наслідком добування, знищення або поранення тварин, а також транспортування або перенесення добутих тварин. В той час як ч.2 ст. 85 КУпАП передбачає відповідальність саме за порушення правил полювання, яке мало наслідком добування, знищення або поранення тварин. Враховуючи зазначене, суд вважає, що старшим державним інспектором з охорони навколишнього природнього середовища Південного округу (Запорізька та Херсонська області) ОСОБА_10 , який складав протокол відносно ОСОБА_1 , правильно кваліфікував дії останнього.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність, судом не встановлено.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, за ст. 23 КУпАП.

Частиною 2 статті 38 КУпАП встановлено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій і четвертій цієї статті.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Трьох місячний строк з дня вчинення правопорушення закінчився, правопорушення не є триваючим, дана справа про адміністративне правопорушення не відносить до категорії справ передбачених у частинах третій - шостій статті 38 КУпАП.

Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Як вбачається з протоколу, правопорушення було вчинено 13 січня 2024 року.

Строк накладення адміністративного стягнення закінчився.

Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що справу необхідно закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку для накладення адміністративного стягнення.

Окрім того, враховуючи, що діями ОСОБА_1 була завдана шкода державі, суд вважає за правильне встановити вину останнього для подальшого відшкодування шкоди, внаслідок вчинення адміністративного правопорушення. А тому клопотання захисника про закриття провадження на підставі ст. 38 КУпАП без встановлення вини особи, підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 40 КУпАП якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 статті 167 ЦК України визначено, що держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

За змістом ч. 1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

За правилами ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Незаконно добуті в природі ресурси та виготовлена з них продукція підлягають безоплатному вилученню, а знаряддя правопорушення - конфіскації. Одержані від їх реалізації доходи спрямовуються в Автономної Республіки Крим і місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища.

Аналіз наведених приписів чинного законодавства дає підстави для висновку, що питання про відшкодування шкоди, завданої державі внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного із недотриманням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, не може бути вирішено одночасно із притягненням винної особи до адміністративної відповідальності, оскільки вирішується в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, оскільки даним правопорушенням було завдано шкоду саме державі Україна, а не громадянинові, підприємству, установі або організації, то збитки за оскаржуваною постановою стягненню не підлягають, а питання про стягнення з ОСОБА_1 заподіяної ним шкоди, відповідно до вимог ч. 3 ст. 40 КУпАП, може бути вирішено судом в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 38, ч. 2 ст.85,п.7 ст.247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.85 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

В судовому засіданні учасникам провадження проголошено вступну та резолютивну частину постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 06.05.2024.

Суддя Н.С. Звєздова