Справа № 466/1793/24 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 33/811/606/24 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Стефановича Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 05 березня 2024 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 06 лютого 2024 року о 04 год. 45 хв. у м. Львові по вул. Шевченка, 376 керував транспортним засобом «RENAULT MEGANE SCENIC», номерний знак НОМЕР_1 , який належить АТ КБ «Приватбанк» в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного пристрою DRAGER ARHE-0025, тест №2383, результат огляду 1,72 % проміле, чим порушив п. 2.9 «А» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 05 березня 2024 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що не керував транспортним засобом, такий був припаркований, а його перебування у стані алкогольного сп`яніння не є доказом, що він керував автомобілем, тому вважає, що він не може нести відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 , та його захисника Стефановича Ю.М. на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №568775 від 06.02.2024 (а.с. 2) 06 лютого 2024 року о 04 год. 45 хв. у м. Львові на вул. Шевченка, 376 ОСОБА_1 керував транспортним засобом «RENAULT MEGANE SCENIC», номерний знак НОМЕР_1 , який належить АТ КБ «Приватбанк» в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного пристрою DRAGER ARHE-0025, тест №2383, результат огляду 1,72 %о, чим порушив п. 2.9 «А» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Зі змістом складеного протоколу ОСОБА_1 ознайомився, про що розписався у відповідних графах такого.

Статтею 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, у такому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

На переконання апеляційного суду, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, у такому містяться вся необхідна інформація, натомість перечислення ознак алкогольного сп`яніння, виявлених працівниками поліції в освідуваної особи, не є обов`язковими елементами протоколу про адміністративне правопорушення.

Викладені в протоколі обставини підтверджуються даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння очей, виражене тремтіння пальців рук. Проба проведеного за допомогою приладу «Drager ARНЕ-0212» огляду показала позитивний результат 1,72 ‰, що також стверджується роздруківкою приладу (а.с.1).

З даними огляду ОСОБА_1 ознайомився, з таким результатом погодився, про що розписався у відповідній графі акта огляду та роздруківці приладу «Драгер».

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом спростовується наявним у матеріалах справи відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції з якого вбачається, що працівники поліції вказали ОСОБА_1 , що він не увімкнув лівій покажчик повороту, що зафіксовано на відеореєстарорі службового автомобіля, після цього ОСОБА_1 перестав заперечувати факт керування автомобілем. У подальшому працівники поліції виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, пред`явили вимогу про проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», ОСОБА_1 погодився, результат 1,72%о. Незгоди з результатом огляду ОСОБА_1 не висловлював. Також ОСОБА_1 було роз`яснено право проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та його права, передбачені ст. 268 КУпАП і ОСОБА_1 повідомив, що йому все зрозуміло.

Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 05 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк