печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9605/24-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2024 року м. Київ

Суддя Печерського районного суду м. Києва Гречана С.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

Учасники судового провадження:

представник ОСОБА_1 - адвокат Сіренко М.Ю.,

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 529947 вбачається, що 12.02.2024 о 20 год. 54 хв. у м. Києві Залізничне шосе, 4, водій керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку, на місці зупинки транспортного засобу відмовився. Відмову зафіксовано на бодікамери інспекторів патрульної поліції № 474393, № 473844. Вказаними діями порушив вимоги п. 2.5Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Сіренко М.Ю. у судовому засіданні подав письмове клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 транспортним засобом не керував та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Сіренка М.Ю., дослідивши матеріали додані до адміністративного протоколу, переглянувши відеозапис з місця події, доходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП України.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ «Коробов проти України» №39598/0з від 21.07.2011), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), як і у кримінальному провадженні, суд в справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Дане формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у вчиненні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з положеннями ч.ч. 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Разом із цим, згідно з п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП. Водночас, за змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

За змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП України, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого прядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (п. 2.5 ПДР України).

При цьому п. 2.5 ПДР України забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, найголовнішою умовою виникнення обов`язку водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння є не лише наявність достатності підстав вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння чи в нього маються ознаки такого стану, а й та обставина, що він у такому стані чи з такими ознаками керував транспортним засобом.

Окрім цього, відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху (постанова КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15.11.2018).

Відповідно до правил, визначених п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.

Судом досліджено відеозаписи з боді-камер інспекторів патрульної поліції з місця події за участю ОСОБА_1 на яких зафіксовано наступне.

Відеозапис розпочинається з моменту, коли поліцейський підходить до чоловіка, який знаходиться біля автомобіля «KIA Sportage» д.н.з. НОМЕР_2 , де увімкнена попереджувальна аварійна світлова сигналізація.

У зв`язку із виникненням у поліцейського підозри в причетності зазначеного транспортного засобу до дорожньо-транспортної події, у чоловіка, що стояв поряд із цим автомобілем було перевірено документи та встановлено його особу, яким виявився ОСОБА_1 .

Далі, патрульний поліцейський зазначив про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та про наявність підстав вважати, що останній керував цим транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер або у закладі охорони здоров`я.

На що, ОСОБА_1 , неодноразово категорично заперечував керування транспортним засобом, у зв`язку із чим вказував на відсутність підстав для проходження такого огляду, оскільки його транспортним засобом керував драйвер, який поїхав до прибуття поліцейських.

З дослідженого судом відеозапису не встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та не зафіксовано факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що ставить під сумнів належність та допустимість відомостей, які містяться на відеозаписі в якості доказу винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення патрульним поліцейським не зазначається що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом «KIA Sportage» д.н.з. НОМЕР_2 , а зазначається лише, що «водій керував транспортним засобом», без персоніфікації даних про особу водія та транспортний засіб, що не відповідає порушенню вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а відтак у тому числі не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Об`єктивних доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 не містить і направлення на огляд на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я.

За такого, матеріали даної справи не містять доказів того, що працівники патрульної поліції зупинили ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом або перебування його за кермом автомобіля в стані алкогольного сп`яніння чи з явними ознаками такого, так як автомобіль стояв припаркований.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п. 27 постанови Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП суб`єктом адміністративного правопорушення, що полягає у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є особа, яка керує транспортним засобом.

За змістом ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Таким чином, належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення, особою, яка його склала, всупереч обов`язку, визначеному ч. 2 ст. 251 КУпАП, не зібрано.

За такого, ОСОБА_1 не був зобов`язаний в силу п. 2.5 ПДР України проходити огляд на стан будь-якого сп`яніння, а тому як вбачається з відеозапису вимагав у патрульних поліцейських роз`яснити йому правові підстави необхідності проведення такого огляду, оскільки його транспортним засобом керував драйвер, що безпідставно було розцінено поліцейськими, як метод ухилення від адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене та оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вище викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 130, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Світлана ГРЕЧАНА