ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2131/24 Справа № 932/3206/24 Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу адвоката Тома В.П., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2024 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

адвоката ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.04.2024 року о 09 год. 45 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи тролейбусом «ЮМЗ-Т1-Р2» д/н НОМЕР_1 , знаходячись у м. Дніпро на вул. Панікахи, біля буд. 11К, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом «BMW» д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку ліворуч. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Тома В.П., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Просив визнати причини пропуску строку поважними.

Вважає рішення суду передчасним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що судом не було в повному обсязі досліджено матеріали справи.

На думку апелянта, суд першої інстанції не надав повної оцінки поясненням водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , не дослідив їх в повній мірі.

Вважає, що саме дії водія ОСОБА_3 знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП.

Вважає, що рішення суду ґрунтується на припущеннях.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представник адвокат Тома В.П. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення. Додатково захисник Тома В.П. зауважив, що інший учасник ДТП притягнутий до адміністративної відповідальності.

Потерпілий ОСОБА_3 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення місцевого суду без змін.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими/ в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Між тим, вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано з огляду на наступне.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя місцевого суду послався, як на докази, на матеріали справи, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД№692436 від 01.04.2024 року, згідно якого 01 квітня 2024 року о 09 год. 45 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи тролейбусом «ЮМЗ-Т1-Р2» д/н НОМЕР_1 , знаходячись у м. Дніпро на вул. Панікахи, біля буд. 11К, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом «BMW» д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку ліворуч. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України;

- схему місця ДТП від 01.04.2024 року, з якої вбачається, що через порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 13.1 ПДР України сталася ДТП;

- письмові пояснення ОСОБА_3 відповідно до яких, останній 01.04.2024 року о 09-45 год. керуючи автомобілем «BMW» д/н НОМЕР_2 рухався по вул. Панікахи в районі будинку 11к, зі сторони вул. К.Петрова в бік Запорізького шосе, рухався в лівій смузі, в попутному напрямку зі швидкістю до 50 км/год, водій тролейбусу №2075, який рухався в правій смузі у попутному напрямку, почав різко перестроюватись лівіше в мою смугу, ми їхали паралельно один до одного, тому щоб уникнути зіткнення я подав йому звуковий сигнал , після цього він різко повернув кермо праворуч, та задньою частиною здійснив контакт з правою частиною мого автомобіля. Одразу після здійснення ДТП, проїхавши, ще приблизно 5 метрів ми зупинились. Було повідомлено страхову компанію та викликали працівників поліції;

- письмові пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких останній 01.04.2024 року близько 09-45 годині керуючи тролейбусом №2075 рухався по вул. Панікахи з боку вул. К.Петрова в сторону Запорізького шосе в районі будинку № 11К, по вул. Паінкахи. Рухався в правій смузі, не змінюючи напрямку руху, подивившись в ліве дзеркало, побачив що наздогоняє та зупиняється автомобіль «BMW» д/н НОМЕР_2 , який рухався за мною попутно лівіше та, так як дорога з двох смуг дорога переходила в три смуги, водій автомобіля «BMW» д/н НОМЕР_2 занадто близько під`їхав до тролейбусу тримаючись другої смуги, та здійснив зіткнення з задньою частиною тролейбусу.

У суді апеляційної інстанції були допитані особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_3 , які надали пояснення аналогічні первісним поясненням.

Під час апеляційного перегляду було досліджено фотографії, на яких відображено розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди та зафіксовано механічні пошкодження.

Разом з тим, матеріали зазначеної справи не містять будь-яких доказів, які б указували на те, що ОСОБА_1 у зазначеній дорожній обстановці не виконав будь-який із обов`язків, передбачених п.2.3 «б» ПДР України. Також матеріали справи не містять зазначення того, яким чином невиконання ОСОБА_1 вимог п. 13.1 ПДР призвело до наслідків у виді зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1 Правил дорожнього руху України (далі- ПДР), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки,особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Безпечна дистанція відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дозволить водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру. Безпечний інтервал це відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення, схеми ДТП та пояснень водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , наданих в суді апеляційної інстанції, в даній дорожній обстановці саме транспортний засіб тролейбус ЮМЗ-Т1-Р2 д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 рухався попереду, а автомобіль «BMW» д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 рухався і попутному напрямку ліворуч. При цьому зіткнення автомобілів відбулось передньої частиною автомобіля «BMW» в задню ліву частину тролейбуса д/н НОМЕР_1 , що виключає наявність в діях водія ОСОБА_1 порушення вимог п. 13.1 ПДР та свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

За таких обставин суд вважає, що докази, наявні в матеріалах справи, не підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п. 13.1 (б) ПДР України та що в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 1 та ч. 1 ст. 2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Таким чином слід дійти висновків про те, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст. 280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та суд дійшов передчасного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи апеляційним судом мають бути витлумачені на користь останнього.

Апеляційний суд констатує, що у даній справі судом першої інстанції не доведено «поза будь-яким розумним сумнівом», що ОСОБА_1 керував транспортним засобом із порушенням правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Тому апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апелянта про відсутність доказів наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст. 294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2024 року скасуванню із закриттям провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Тома Віталія Пилиповича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 червня 2024 року задовольнити.

Апеляційну скаргу адвоката Тома Віталія Пилиповича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у дохід держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, - скасувати.

Постановити нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Ю. Іванченко