Єдиний унікальний номер №943/1437/24
Провадження №3/943/659/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., за участі секретаря судового засідання Дутки С.І., за участі ОСОБА_1 та його адвоката Василишина І.Й., розглянувши в приміщенні суду матеріали, які надійшли від начальника Відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №798414 від 28.05.2024, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що 28 травня 2024 року о 22 год. 11 хв. на вулиці Незалежності, 10 у місті Буську Золочівського району Львівської області він керував транспортним засобом марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), а від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку з використанням технічного засобу «Драгер» відмовився на місці зупинки та в медичному закладі під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у скоєному адміністративному правопорушенні не визнав. Суду повідомив, що 28.05.2024 року близько 22 години він дійсно керував вищевказаним транспортним засобом у м. Буську, де його зупинили працівники поліції через те, що не горіли задні габаритні вогні транспортного засобу, однак після виходу його з автомобіля встановлено, що все світиться в автомобілі. Проте, відразу після цього поліцейський пред`явив йому претензію про запах алкоголю з рота, на що ОСОБА_1 категорично заперечив, оскільки взагалі не вживає алкогольних напоїв, після чого вони доставили його в лікарню м. Буська, де він у лікаря ОСОБА_2 пройшов різні тести на визначення стану алкогольного сп`яніння, котрі показали його тверезість, а також лікар спростувала припущення поліцейського, зауваживши, що не чує від ОСОБА_1 запаху алкоголю. Крім того, він продував алкотестер, який не показав результату, про що вбачається з відеозапису події, який показує різні вправи на прохання лікаря, продуває трубку, однак на відеозаписі відсутній звук. Також ОСОБА_1 наступного дня зранку повторно пройшов медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога КНП «Буської ЦРЛ» ОСОБА_3 , що повтрно підтвердив його тверезість. Відтак, просить суд закрити провадження за відсутністю його вини.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Василишин І.Й. у судовому засіданні винуватість свого підзахисного категрично заперечив та просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки зазначені в адміністративному протоколі обставини не відповідають дійсності, не можуть служити підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки відеозапис події містить численні та істотні порушення поліцейським процедури освідування ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та оформлення відносно нього адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зокрема, як слідує із відеозапису події, що після зупинки транспортного засобу його довірителя відразу відвезли до КНП «Буська ЦРЛ», де він був освідуваний лікарем ОСОБА_2 , яка шляхом проведення освідування підзахисного на стан алкогольного сп`яніння проводила різні тести, за результатами яких встановила те, що ОСОБА_1 є клінічно тверезим, а також його підзахисний продував алкотестер, який не показав результатів та він жодного разу не відмовлявся від проходження відповідного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також у медичному акті огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння від 28.05.2024, лікар ОСОБА_2 зазначила про відсутність запаху алкоголю з рота у ОСОБА_1 , чим спростовано підстави направлення його підзахисного для огляду в медичний заклад поліцейським ОСОБА_4 . При цьому, відеозапис події чітко підтверджує вищенаведені обставини, однак не містить звуку. Зважаючи на це, стороною захисту заявлялось клопотання про виклик у якості свідка поліцейського ОСОБА_4 , який неодноразово викликався судом для допиту в судовому засіданні, проте не з`явився. Крім того, у відповідному направленні, як підставу огляду, поліцейським зазначено: різкий запах алкоголю з порожнини рота, що спростовується лікарем ОСОБА_2 , яка зазначила про те, що такого запаху від ОСОБА_1 не чутно. Відтак, правових підстав для огляду його довірителя на стан алкогольного сп`яніння згідно Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року не було. Після того, як алкотестер не показав результати огляду на стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , останній висловив бажання пройти такий огляд за відібранням у нього біологічних зразків крові або сечі, в чому йому було відмовлено. При цьому, як вбачається із відеозапису події, що ОСОБА_1 фактично пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря вищевказаного медичного закладу, виконуючи відповідні вправи, тести, пальценосову пробу тощо. Також лікар ОСОБА_2 на відеозаписі не виявляла ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , зазначивши в акті огляду №99 від 28.05.2024 року про відсутність запаху алкоголю у нього з рота. Крім того, захисник ОСОБА_5 звертав увагу на те, що з відповіді КНП «Буська ЦРЛ» на його адвокатський запит вбачається, що лікар ОСОБА_2 , яка проводила освідування ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`янівння у медичному закладі 28.05.2024, працює у лікарні на 0,25 ставки та не проходила тематичного навчання за програмою проведення оглядів на стан сп`яніння. Також остання, будучи допитана в судовому засіданні в якості свідка, підтвердила те, що вона проводила огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, від якого вона не чула запаху алкоголю, а за результатами проходження ним усіх тестів, прав і проб у нього не виявлено стану сп`яніння, а також те, що дійсно вона не проходила такого навчання. Оскільки факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння та його відмови від огляду на стан такого сп`яніння не є підтвердженим у встановленому законом порядку та спростовується вищенаведеним, а вина останнього поза розумним сумнівом не доведена, відтак захисник просив закрити провадження в справі за відсутністю в діях його підзахисного події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та доводи його захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно положення п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною третьою статті 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Пунктом 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 передбачено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Відповідно до пункту 8 Постанови КМУ №1103 від 17.12.2008, - у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в рисутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Крім того, процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду регулює «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена спільним наказом МВС і МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.

Відповідно до пункту 2 Розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Зокрема, відповідно до пункту 3 Розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці).

Тобто, в силу приписів пункту 2 Розділу ІІ Інструкції №1452/735 від 09.11.2015, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів лише за наявності ознак, передбачених пунктами 3, 4 розділу І цієї Інструкції.

При цьому, як убачається із долученого до справи письмового направлення поліцейського ОСОБА_4 від 28.05.2024 року до КНП «Буська ЦРЛ» для визначення стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , що підставою такого огляду була виключно одна ознака алкогольного сп`яніння, зокрема: різкий запах алкоголю з порожнини рота, а в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №798414 від 28.05.2024, ознаками алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 поліцейським зазначені дві такі ознаки, зокрема: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода.

Однак, зазначені поліцейським вищевказані ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , як підстави для направлення його на огляд в медичний заклад, спростовуються актом огляду №99 від 28.05.2024, де лікар ОСОБА_2 за результатами огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння встановила, що запах алкоголю з рота відсутній, поведінка адекватна, мовна здатність не порушена; хода стійка; поза Ромберга стійка; точні рухи (пальце-носова проба) виконує.

Аналогічні пояснення лікар ОСОБА_2 надала в судовому засіданні, будучи допитана у якості свідка, зокрема показала, що вона чергувала в КНП «Буська ЦРЛ» того вечора, коли поліцейські доставили їй на огляд ОСОБА_1 , у якого був підвищений артеріальний тиск. Він спробував продути алкотестер Алкофор, проте неефективно. Разом із тим, у ОСОБА_1 клінічних ознак алкогольного сп`яніння не виявлено. Він виконав усі необхідні тести, позу Ромберга та пальце-носову пробу, які вказували на те, що був клінічно тверезим. Також лікар підтвердила, що запаху алкоголю у ОСОБА_1 не було; хода в нього була стійка (нехитка), що клінічно вказувало на відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння.

Також вищевказі фактичні обставини щодо проходження ОСОБА_1 огляду лікарем КНП «Буська ЦРЛ» (тести, проби, продування алкотестера) візуально вбачаються із відеозапису події від 28.05.2024, однак указаний відеозапис є «німим», тобто на ньому відсутній звук.

Для з`ясування вищенаведених обставин та усунення наведених стороною захисту сумнівів у винуватості ОСОБА_1 , судом неодноразово викликався для допиту в якості свідка поліцейський ОСОБА_4 , про що у матеріалах справи наявні судові повістки про виклики до суду, однак у судове засідання не з`явився.

Отже, здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен зазначити ознаки алкогольного чи іншого сп`яніння перед направленням водія на відповідний огляд у медичний заклад.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Київського апеляційного суду від 12.10.2023 року в справі №755/6355/23, де Суд виснував, що здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, поліцейський повинен не лише формально зазначити ознаки наркотичного сп`яніння водія у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, зафіксувавши їх за допомогою відеозапису події.

Згідно частини п`ятої статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У рішенні ЄСПЛ «Матанович проти Хорватії» зазначено, що буде порушенням Конвенції використання одних доказів з ігноруванням інших.

Згідно статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України, Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом» Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, ЄСПЛ вказав, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Окрім того, у рішенні ЄСПЛ в справі «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За таких обставин, суд вважає, що залишився недоведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним вимог пункту 2.5 ПДР України за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №798414 від 28.05.2024, враховуючи істотне порушення процедури такого огляду, відсутність передбачених пунктом 4 розділу І Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року ознак для такого огляду, а також відсутність у матеріалах справи будь-яких даних щодо ухилення ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі №536/1703/17 (провадження № К/9901/3839/17).

Відтак, із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7, 9, 130, 245, 247, 266, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, у разі оскарження - після залишення скарги без задоволення.

Повний текст постанови складено 21.11.2024 року.

Суддя І. Б. Кос