ПОСТАНОВА

Іменем України

06.03.2024 Справа №607/3678/24 Провадження №3/607/2133/2024

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , працюючого лікарем-стоматологом, у якого на утриманні перебуває малолітня дитина,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИЛА:

19.02.2024 на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 709724 від 11.02.2024 зазначено, що 11.02.2024 о 08 год. 51 хв. на перехресті доріг вул. Галицька проспект Злуки у м. Тернополі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Honda», державний номерний знак НОМЕР_2 , по другорядній дорозі при повороті праворуч не надав дорогу транспортному засобу марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі, та змусив водія різко гальмувати, змінити напрямок руху та подати звуковий сигнал, щоб уникнути зіткнення, чим створив аварійну ситуацію. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою органу Національної поліції кваліфіковані за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винуватим себе у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав. Пояснив, що дійсно виїжджав з другорядної дороги на головну та ліворуч на головній дорозі був припаркований вантажний автомобіль, унаслідок чого оглядовість у цю сторону для ОСОБА_1 була обмежена. Не заперечував, що коли він здійснив поворот праворуч, то позаду на головній дорозі рухався поліцейський службовий автомобіль. Зазначив, що унаслідок його маневру такий автомобіль не змінював напрямок руху та не здійснював екстрене гальмування, а тому відсутні підстави вважати, що він створив аварійну ситуацію. Зауважив, що у подальшому патрульні поліцейські агресивно та неввічливо з ним спілкувались.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Нюня О.І. зазначив, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що з відеозаписів не вбачається наявність обставин, зазначених у протоколі працівниками поліції, а саме не вбачається зміна напрямку руху автомобіля чи різкого гальмування.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Так, п. 16.11 Правил дорожнього руху визначає, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, полягає у порушеннях, передбачених частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, полягає у порушенні правил проїзду перехресть.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 709724 від 11.02.2024 вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується те, що 11.02.2024 о 08 год. 51 хв. на перехресті доріг вул. Галицька проспект Злуки у м. Тернополі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Honda», державний номерний знак НОМЕР_2 , по другорядній дорозі при повороті праворуч не надав дорогу транспортному засобу марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі, та змусив водія різко гальмувати, змінити напрямок руху та подати звуковий сигнал, щоб уникнути зіткнення, чим створив аварійну ситуацію.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, до адміністративних матеріалів долучено: рапорт т.в.о. командира взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Бліщука С. від 11.02.2024; довідку Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції від 13.02.2024 про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_4 ; відеозаписи з нагрудної камери працівника поліції № 472365 (назва файлу «export-13g40») та з автомобільного реєстратора службового автомобіля поліції (назва файлів «IMG_5027», «IMG_5026»).

Так, кваліфікуючою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, є таке порушення правил дорожнього руху, що призвело до створення аварійної обстановки.

З наданих суду відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом та виїжджаючи з другорядної дороги на головну дорогу, дійсно порушив правила проїзду перехресть та не у повній мірі надав перевагу у русі службовому автомобілю поліції марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі.

При цьому суд відхиляє доводи ОСОБА_1 , що таке порушення було вчинене у зв`язку з обмеженою оглядовістю. Суд зауважує, що водій повинен вживати усіх заходів для недопущення порушення Правил дорожнього руху та нестворення небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. Натомість з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 мав можливість зупинити керований ним транспортний засіб для того, щоб впевнитись, що на головній дорозі не рухаються інші транспортні засоби та щоб не створювати загрози для інших водіїв. Однак такі дії ОСОБА_1 не вчинив та одразу ж здійснив поворот праворуч при виїзді на головну дорогу.

Разом з тим з відеозапису з автомобільного реєстратора службового автомобіля поліції (назва файлу «IMG_5026») також вбачається, що водій даного автомобіля унаслідок дій ОСОБА_1 не змінював напрямок руху та не здійснював екстрене гальмування, а продовжував рух транспортного засобу у тому ж напрямку та з тією ж швидкістю, що й до виїзду керованого ОСОБА_1 транспортного засобу на головну дорогу.

Докази того, що порушення ОСОБА_1 правил проїзду перехрестя примусило інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, суду не надані.

Відтак суд вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122 КУпАП є невірною та суду не надані докази наявності у діях ОСОБА_1 складу саме цього адміністративного правопорушення.

При цьому, аналізуючи положення КУпАП, слід визначити, що він є кодексом, який містить норми матеріального права і одночасно з цим є процесуальним кодексом. Однак КУпАП як процесуальний кодекс не передбачає для суду можливості перекваліфіковувувати дії правопорушника з одного адміністративного правопорушення на інше.

Так, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суд наголошує, що у разі самостійного визначення кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, за змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так само Європейський суд з прав людини неодноразово, зокрема, у справах «Кобець проти України» (рішення від 14.02.2008), «Берктай проти Туреччини» (рішення від 08.02.2001), «Леванте проти Латвії» (рішення від 07.11.2002) вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При цьому судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягується до відповідальності, і лише в межах зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, на підставі зібраних посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, доказів. Суд не має збирати з власної ініціативи докази, позаяк в протилежному випадку суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути визнаний безстороннім.

З урахуванням викладеного суд встановив, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого. 5 ст. 122 КУпАП, та наявність у його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких підстав суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом матеріалами справи, у зв`язку із чим провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

При цьому суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи зі змісту норм ч. 2 ст. 284, ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_1 судового збору за розгляд цієї справи.

Керуючись ст. 7, 9, 10, 40-1, 122 ч. 5, 245, 251-252, 283-285, 287, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Cуддя І. В. Марциновська