Номер провадження: 33/813/805/24
Номер справи місцевого суду: 503/1758/23
Головуючий у першій інстанції Вороненко Д. В.
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді - Стахової Н.В.,

за участю секретаря

судового засідання Булацевської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кодимського районного суду Одеської області від 26 грудня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною1 статті 204-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кодимського районного суду Одеської області від 26 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, та призначено покарання у розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 536,80 грн.

У постанові суду зазначено, що 22 грудня 2023 року о 20.00 годині прикордонним нарядом «Супровід транспортних засобів» з працівниками ПОРВ (з м.д.м. Кодима) в м. Кодима Подільського району Одеської області, на залізничній станції «Кодима», на відстані до 10000 м від лінії державного кордону України, було виявлено ОСОБА_1 , який намагався незаконно перетнути державний кордон України на вихід з України в пішому порядку з документами, що посвідчують його особу, в районі проміжного знаку № 0280 в напрямку м. Кодима (Україна) с. Плоть (Республіка Молдова) поза пунктами пропуску через державний кордон України, у зв`язку з чим своїми діями порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року № 1777-XII та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджуючись із вказаною постановою суду подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що справу розглянуто за відсутності скаржника, який належним чином не повідомлявся про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції. Зазначає, що матеріали справи не містять схеми правопорушення, на якій зафіксовані позначки місця вчинення правопорушення, маршрут руху порушника та лінію державного кордону, відсутні свідки, а також фото та відео фіксація факту вчинення правопорушення. Також зазначає, що особи, які складали протокол про адміністративне правопорушення не запропонували надати письмові пояснення, а пояснення, які згадуються в оскаржуваному рішенні ОСОБА_1 не належать.

В апеляційній скарзі скаржник також ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, посилаючись на те, що жодних судових повісток про виклик до суду він не отримував, участі в судовому засіданні в суді першої інстанції не брав, копію постанови не отримував. Про наявність оскаржуваного рішення дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень лише 22.01.2024 року, коли звернувся за професійною правничою допомогою.

Апеляційний суд вважає, що клопотання слід задовольнити, зважаючи на наступне.

Згідно із ст. 294 КУпАП, скарга на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлений.

Відповідно до ст.285 ч.1, 2 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

З матеріалів справи вбачається, що у судовому засіданні під час винесення постанови ОСОБА_1 участі не брав. Доказів направлення йому оскаржуваної постанови матеріали справи не містять. Апеляційну скаргу подано 29 січня 2024 року засобами поштового зв`язку, про що свідчить інформація з накладної поштового конверта (а.с. 29-30).

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе визнати причину пропуску строку на апеляційне оскарження поважною та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду від 26 грудня 2023року.

В судове засідання до апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився. Надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 204-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Диспозиція статті має бланкетний характер, у зв`язку з чим встановлення складу адміністративного правопорушення регулюється спеціальним нормативним актом, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».

За змістом ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положення про пункти пропуску через державний кордон України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Згідно з абзацу першому п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3)службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан.

Окрім того, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків віком 18-60 років за кордон.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку, що наявними матеріалами справи встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Такі висновки суду відповідають матеріалам справи та ґрунтуються на нормах закону.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, повністю доведена та підтверджується такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №290258 від 22 грудня 2023 року (а.с. 2), з якого вбачається, що 22 грудня 2023 року о 20.00 годині прикордонним нарядом «Супровід транспортних засобів» з працівниками ПОРВ (з м.д.м. Кодима) в м. Кодима, Подільського району Одеської області, на залізничній станції «Кодима», на відстані до 10000 м від лінії державного кордону України, було виявлено громадянина України - ОСОБА_1 , який намагався незаконно перетнути державний кордон України на вихід з України в пішому порядку з документами, що посвідчують його особу, в районі проміжного знаку № 0280 на напрямку м. Кодима (Україна) с. Плоть (Республіка Молдова) поза пунктами пропуску через державний кордон України, у зв`язку з чим своїми діями порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

- рапортом, в якому інспектором прикордоної служби першої категорії відділення моніторингу обстановки відділу прикордоної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - сержантом ОСОБА_2 викладені обставини виявлення ОСОБА_1 , який намагався перетнути державний кордон України (а.с. 3);

- заявою від 22 грудня 2024 року (а.с. 4), з якої вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлений з матеріали справи про адміністративне правопорушення ПдРУ №290258, щодо спроби незаконного перетину державного кордону України в Республіку Молдови, з обставинами, які викладені в матеріалах справи повністю згоден, провинну визнав, претензій не має. Про судове засідання, яке відбудеться в приміщенні Кодимського районного суду Одеської області 26 грудня 2023 року о 11:00 годині повідомлений, зазначив, що справу можна розлянути без його участі. Заяву власноручно підписав.

- схемою затримання ОСОБА_1 під час спроби незаконного перетинання державного кордону України в Республіку Молдови (а.с. 6), на якій позначено місце виявлення правопорушника, напрямок руху правопорушника, линію Державного кордону України. На схемі затримання також зазначена пояснювальна записка, особи, яка скаладала протокол ПдРУ №290258, а на зворотній частині документа є ще фото з місця затримання правопорушника.

- поясненнями ОСОБА_1 від 22 грудня 2023 року, згідно яких, останній зазначив, що з метою перетнути державний кордон України, через телеграм канал спілкувався з невідомою особою, яка дала пропозицію з приводу незаконного перетину, а саме: цього ж дня прибув в м. Одеса, купив квиток до м. Кодиму з метою незаконного перетину, близько о 20:00 зізнався прикордонникам та був затриманий, свою винну визнав, претензій не має. Пояснення власноручно написані та підписані ОСОБА_1 .

Докази, наведені вище, які апеляційний суд визнає належними й допустимими, і зібраними відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять схеми правопорушення, на якій зафіксовані позначки місця вчинення правопорушення, маршрут руху порушника та лінію державного кордону, відсутні свідки, а також фото та відео фіксація факту вчинення правопорушення, апеляційний суд відхиляє, оскільки схема затримання ОСОБА_3 від 22 грудня 2023 року, містить чіткі умовні позначення, а саме: місце виявлення правопорушника, напрямок руху правопорушника, лінію Державного кордону України.

В схемі зазначена пояснювальна записка особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, а зворотня частина документа містить фото з місця затримання правопорушника. Крім того схема затримання, як і всі інші документи про справі підписані скаржником без будь-яких зауважень, щодо факту незаконного перетину не заперечував, винну у вчиненні правопорушення визнав з викладенням детальних обставин.

Крім того, КУпАП України та інші нормативно-правові акти не передбачають в даної категорії справ обов`язкову відео-фіксацію факту вчинення адміністративного правопорушення або показання свідків, а відтак діють загальні положення передбачені 251, 252 КУпАП.

Апеляційний суд не приймає доводи скаржника, що особи, які складали протокол про адміністративне правопорушення не запропонували надати письмові пояснення, а пояснення, які згадуються в оскаржуваному рішенні ОСОБА_1 не належать, адже матеріали справи містять як заяву ОСОБА_1 (а.с. 4), яка особиста підписана ним, так і його письмові пояснення (а.с. 7), в яких останній детально виклав обставини щодо спроби незаконного перетину державного кордону, а також мотив правопорушення, які викладені останнім власноручно з його особистим підписом. У апеляційного суду відсутні сумніви щодо достовірності цих документів, так як вони складені уповноваженими особами прикордонної служби України, а дії останніх в установленому законом порядку не оскаржувались.

Доводи скаржника, про те, що судом першої інстанції він належним чином не повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення ПдРУ №290258 зазначене місце та дата проведення судового засідання, копію якого ОСОБА_1 отримав та з протоколом ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис.

Крім того, в заяві ОСОБА_1 зазначив, що з матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно події викладеного в протоколі ПдРУ №290258 ознайомлений, про дату судового засідання, яке відбудеться в приміщенні Кодимського районного суду Одеської області 26 грудня 2023 року о 11:00 годині повідомлений, зазначив, що справу можна розглянути без його участі. Заяву власноручно підписав.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Позиція та процесуальна поведінка скаржника, яка викладена ним в апеляційній скарзі пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, районним судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Кодимського районного суду Одеської області від 26 грудня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кодимського районного суду Одеської області від 26 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Н.В. Стахова