Єдиний унікальний номер 755/875/24
Апеляційне провадження № 33/824/2361/2024
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 07 лютого 2024 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

За ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 27 грудня 2023 року о 20.05 год. у м. Києві по вул. Дніпровська Набережна, 1, керував автомобілем «Volkswagen Golf» номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд особи на стан сп`яніння проводився за згодою водія на місці зупинки за допомогою приладу «DRAGER ALKOTEST» (результат огляду - 1,47 проміле). Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою суду, 01 березня 2024 року ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 07 лютого 2024 року, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати оскаржувану постанову.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 березня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року в справі щодо ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП; апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

04.04.2024 року до Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 07 лютого 2024 року, в якій апелянт просив поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати оскаржувану постанову.

Дослідивши матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , надіслана на адресу апеляційного суду 01 березня 2024 року, є ідентичною тій, яка надійшла на адресу суду 04.04.2024 року.

Апеляційний суд вважає, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала, разом з доданими до неї матеріалами з огляду на наступне:

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вже звертався до суду із апеляційною скаргою в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження та зазначав причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 березня 2024 року було відмовлено ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року.

Апеляційний суд вважає, що неодноразове повторне звернення ОСОБА_1 із ідентичною апеляційною скаргою на одну і ту ж саму постанову суду першої інстанції може бути розцінене лише як зловживання процесуальними правами, що є неприпустимим.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосереднього, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі № 36655/02 «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі № 30979/96 «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France)). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Зловживання процесуальними правами - це процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників судового процесу (їх представників), що призводять до порушення процесуальних прав інших учасників процесу, з метою перешкоджання судочинству, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом). Зловживання процесуальними правами зводиться до того, що особа реалізує свої процесуальні права і вчиняє передбачені процесуальним законодавством процесуальні дії, але робить це на шкоду іншим особам з метою, яка не співпадає із завданням судового процесу.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що заборона зловживання процесуальними правами є загально правовим принципом і поширюється на всі види судочинства (ухвала від 07.02.2022 у справі № 266/108/22, від 07.11.2022 у справі № 757/9655/22-к та ін.).

В даному випадку у зв`язку із тим, що процесуальні заходи для запобігання зловживанню процесуальними правами нормами діючого КУпАП не врегульовані, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону, застосувавши положення ч.3 ст.45 КАС України, які регламентують дії суду у разі визнання зловживанням процесуальними правами. Вказана норма передбачає, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ч.3 ст.45 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 07 лютого 2024 року разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба