ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/990/24 Справа № 208/9415/23 Суддя у 1-й інстанції - Ізотов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника Доронкіна Ігоря Ігоровича, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Одночасно стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн.

29 лютого 2024 року захисником, повторно, подана апеляційна скарга, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови судді місцевого суду. В обґрунтування свого клопотання заявник вказує на те, 08.01.2024 року між ним та ОСОБА_1 укладено угоду про ведення справи, після чого за допомогою електронного суду йому стало відомо, що справу було розглянуто та винесено рішення 27.11.2023 року. В Дніпровському апеляційному суді рішення про відмову в поновленні строку винесено 26.02.2024 року, а повний текст оголошено 27.02.2024 року. Разом з тим, на переконання захисника, строк на апеляційне оскарження починається з дня дізнання про існування та отримання постанови суду першої інстанції. Отже заявник вважає, що він має право на поновлення йому пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду та просить його поновити.

11 квітня 2024 року розгляд клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження було відкладено на 9.00 годину 30 квітня 2024 року за заявою захисника ОСОБА_2 через його перебування у відрядженні у м. Києві.

Однак в судове засідання апеляційної інстанції на визначену дату особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Доронкін І.І. повторно не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, про причини своєї неявки суд не повідомили, що підтверджується доповідною запискою заступника начальника відділу служби судових розпорядників Дніпровського апеляційного суду Линника О.О., а отже неявка до апеляційного суду зацікавлених осіб не перешкоджає судовому розгляду.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у клопотанні доводи захисника щодо поважності причин пропуску строку на оскарження рішення судді місцевого суду, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїй рішенням Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа №299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Як убачається з матеріалів справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , хоча і не був особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду даної справи, але три рази належним чином повідомлявся про дату та час судового розгляду справи на 09.00 годину 23 жовтня 2023 року (а.с.11), на 10.30 годину 13 листопада 2023 року (а.с.16,17), на 09.10 годину 27 листопада 2023 року (а.с.22,23), однак жодного разу до суду не з`явився та про причини своєї неявки суд не повідомив. Тому суд, приймаючи рішення у справі, обґрунтовано зазначив мотиви, за яких він дійшов до переконання про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Згідно супровідного листа від 28.11.2023 року вих.43549 (а.с.29) копія оскаржуваної постанови була направлена судом першої інстанції на адресу ОСОБА_1 вказану ним під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 безумовно був обізнаним про те, що його справа розглядається Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, а тому мав реальну можливість з`явитися до суду та надати пояснення щодо своєї версії подій, на підтвердження свої аргументів надати суду відповідні докази, а після ухвалення судом рішення особисто або через свого захисника своєчасно отримати копію судового рішення та, у разі незгоди, подати апеляційну скаргу в межах строку на апеляційне оскарження, який спливав 07 грудня 2023 року.

Натомість апеляційна скарга була сформована та подана захисником ОСОБА_2 лише 29 лютого 2024 року (а.с.53-54).

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 або його захисник Доронкін І.І. зверталися до місцевого суду із заявою про отримання копії оскаржуваного рішення.

Більше того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся за отриманням правничої (правової) допомоги до адвоката Доронкіна І.І. лише 08 січня 2024 року (а.с.40), тобто через значний проміжок часу після постановлення оскаржуваного рішення та звернення його до примусового виконання (а.с.34, 35).

Таким чином вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 безумовно був обізнаний про перебіг судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, а отже мав можливість своєчасно з`явитися до суду для розгляду справи, протягом строку на апеляційне оскарження своєчасно отримати копію судового рішення та подати апеляційну скаргу, але не проявив зацікавленості у результатах судового розгляду справи та не скористався своїм правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у визначений законом строк.

З огляду на викладене не можна погодитися з наведеними у клопотанні захисника ОСОБА_2 доводами щодо поважності причин пропуску ним строків на апеляційне оскарження постанови судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року та апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки ОСОБА_1 , маючи можливість своєчасно дізнатися про результати прийнятого судом рішення, своєчасно отримати копію постанови суду та скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом строк самостійно або через захисника, не скористався наданим йому законом процесуальним правом з причин, які не можна вважати поважними.

При цьому твердження апелянта про те, що строк на апеляційне оскарження постанови судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року слід рахувати з дати коли він дізнався про її винесення з 08 січня 2024 року, є хибними, оскільки суперечать положенням ч.2 ст.294 КУпАП, які обраховують початок строку на апеляційну оскарження з дня винесення місцевим судом постанови.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до постанови Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року питання щодо поновлення захиснику Доронкіну І.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , строку апеляційного оскарження постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року вже було предметом розгляду судом апеляційної інстанції, за наслідками якого адвокату відмовлено у задоволенні цього клопотання. Отже, вищезазначена постанова суду першої інстанції є такою, що набрала законної сили.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання захисника Доронкіна І.І. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 рокупо справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 є безпідставним та задоволенню не підлягає, а тому подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, разом з доданими до неї документами.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити захиснику Доронкіну Ігорю Ігоровичуу задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року щодо ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130КУпАП.

Апеляційну скаргу повернути особі, що її подала, разом з доданими до неї документами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО