ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1487/24 Справа № 243/2809/24 Суддя у 1-й інстанції - Дюміна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Круподеря Д. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О., за участю секретаря Васюти О.О., захисника Ан І.М., апеляційну скаргу захисника Ан І.М. на постанову судді Слов`янського міськрайнного суду Донецької області від 25 квітня 2024 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено судом першої інстанції, 31 березня 2024 року о 23 годині 07 хвилин в м. Слов`янськ, по вул. Університетській, біля буд. 30, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan X-Trail, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу Alсotest Drager 6820. Результат: 1,72 проміле. Тест № 386. Від керування транспортного засобу відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Слов`янського міськрайнного суду Донецької області від 25 квітня 2024 року, ОСОБА_1 визнанно винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судові витрати.

З таким судовим рішенням не погодився захисник ОСОБА_2 та оскаржила в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати, постановити нову, якою визнати ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладення штрафу в розмірі 17 000 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами. На обґрунтування своїх вимог вказує, що у КУпАП відсутня норма, яка б передбачала застосування більш м`якого стягнення ніж передбачено санкцією відповідної статті, проте чинний КК України таку норму має, отже виходячи з юридичного змісту Конституції України та міжнародних договорів, в даному випадку необхідно застосувати аналогію права та застосувати до ОСОБА_1 стягнення нижче ніж передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, судом не прийнято до уваги, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та з першого дня повномасштабного вторгнення захищав свою Батьківщину та є учасником бойових дій.

Звертає увагу, що позбавлення права керування ОСОБА_1 позбавить його можливості вести нормальний спосіб життя, а також джерел для існування та можливості виконувати бойові завдання.

Крім того зазначає, що дії ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам, крім того, обставин, які б обтяжували відповідальність не встановлено. Вказане правопорушення ОСОБА_1 вчинив вперше.

Захисником подано клопотання про зупинення апеляційного провадження у зв`язку із проходженням ОСОБА_1 військової служби.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, думку учасників судового розгляду, доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 277 КУпАП, строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

Тобто, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено право чи обов`язку суду (судді) зупиняти провадження у справах про адміністративні правопорушення, які пов`язані із забезпеченням безпеки дорожнього руху, зокрема, за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості зупинення строків накладення адміністративного стягнення, а сплив такого строку навіть за наявності вини особи у вчиненні кримінального правопорушення є безумовною підставою для закриття провадження у справі.

При цьому, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не позбавлена можливості подавати письмові пояснення щодо обставин справи, подавати докази та залучити захисника для представництва та захисту її інтересів підчас розгляду справи в суді.

Нормами діючого КУпАП передбачено можливість зупинення строків розгляду справ про адміністративні правопорушення лише пов`язаних з корупцією, якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

За таких обставин та оскільки у Кодексі України про адміністративні правопорушення міститься норма, яка регулює питання щодо зупинення провадження у окремій категорії справ, вважаю, що в даному випадку до застосування аналогія закону із ст.335КПК України, яка регулює зупинення судового провадження, не підлягає.

Відповідно до статті 6 ЄКПЛ кожна особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення. Тому, розгляд даної справи без невиправданої затримки не буде відповідати інтересам особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Враховуючи наведене, доходжу висновку, що у задоволенні клопотання захисника особи, яка притягається до відповідальності про зупинення провадження у справі слід відмовити.

Апеляційний суд зауважує, що відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» учасникам судового процесу на підставі судового рішення забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому законом

Отже, ОСОБА_1 , мав можливість письмово висловити свою позицію щодо розгляду справи, приймати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак вказаним правом не скористався, крім того, зупинення провадження, не зупиняє перебігу строків передбачених ст. 38 КУпАП, а тому може призвести до закінчення строків накладення адміністративного стягнення, що призведе до уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення та відповідно від адміністративного стягнення, що суперечить загальним засадам КУпАП.

Крім того, захист прав та інтересів ОСОБА_1 здійснює професійний адвокат, здійснюючи належний захист із висловленням відповідної позиції щодо обставин справи.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_2 ставиться питання лише про накладення адміністративного стягнення без оспорювання фактичних обставин та кваліфікації дій ОСОБА_1

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Стаття 33 КУпАП визначає, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Так, у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року ЄСПЛ у складі його Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тобто, є безальтернативним видом стягнення, тому в даному випадку суд позбавлений права вибору у застосуванні стягнення, передбаченого санкцією цієї статті, оскільки санкцією не передбачено альтернативного застосування стягнення, тому суд першої інстанції, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 130, ст.ст. 33 - 35 КУпАП, обґрунтовано застосував щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк.

В даному випадку апеляційний суд позбавлений можливості задовольнити апеляційні вимоги щодо застосування стягнення тільки у виді штрафу, без позбавленням права керування транспортними засобами.

З огляду на наведене, підстави для зміни або скасування постанови суду першої інстанції, відсутні, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника Ан І.М. про зупинення провадження, відмовити.

Апеляційну захисника Ан І.М. залишити без задоволення.

Постанову Слов`янського міськрайнного суду Донецької області від 25 квітня 2024 року, щодо ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя