Справа № 740/1366/24
Провадження № 3/740/741/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 березня 2024 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі Пулинець Ю.О.,

розглянувши матеріали, які надійшли із Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 26 лютого 2024 року за ч.3 ст.126 КУпАП ОСОБА_1 26 лютого 2024 року в 20-10 год в м.Ніжині, вул.Незалежності, 44, керував автомобілем Geely MR, номерний знак НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування ДВС, постанова №14555585 від 09 червня 2020 року.

ОСОБА_1 згідно заяви від 12 березня 2024 року просить розгляд справи проводити без його участі, вину не визнає, вказує, що не був обізнаний про постанову ДВС, з 2020 року займається грузоперевезенням, жодного разу йому не повідомляли про обмеження права керування.

Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків.

Відповідно до КУпАП суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення і не повноважний виходити за його межі.

Адміністративна відповідальність за ч.3 ст.126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно з даними протоколу ОСОБА_1 керував автомобілем при встановленому тимчасовому обмеженні у праві керування транспортними засобами, останній факт вчинення правопорушення заперечує з посиланням на необізнаність щодо наявності постанови державного виконавця про встановлення даного обмеження, що зазначено ним в заяві до суду.

До протоколу працівником поліції додано постанову начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Срібнянському та Талалаївському районах Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 09 червня 2020 року у ВП №14555585 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як боржнику по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 22 січня 2004 року і до досягненням сином повноліття, в подальшому до досягнення дочкою повноліття,-у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості на виконання виконавчого листа №2-51, виданого 05 березня 2004 року. Дана постанова не має реквізитів щодо віднесення її до оригіналу чи копії, не містить підпису відповідної особи.

Також у протоколі зазначено про відеофіксацію з бодікамери 14505 77, однак до матеріалів справи диск не доданий.

При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, характеризується прямим умислом.

Працівниками поліції не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 був обізнаний про встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, і в подальшому 26 лютого 2024 року протиправно керував автомобілем в м.Ніжині, усвідомлюючи характер своїх дій, а від так не спростовані твердження ОСОБА_1 про те, що йому нічого не було відомо про таке рішення державного виконавця, що дає достатні підстави стверджувати про відсутність вини у формі умислу, оскільки останній не усвідомлював протиправний характер своїх дій та не бажав про настання будь-яких наслідків.

За змістом ст.ст.251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення, що є складовою презумції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Протокол про адміністративне правопорушення за встановлених судом обставин не є визначальним при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з недоведеністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Керуючись ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

постановив:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП-закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Олійник.