Житомирський апеляційний суд
Справа №289/99/24 Головуючий у 1-й інст. Мельник О. В.
Номер провадження №33/4805/776/24
Категорія ст. 173 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 16 квітня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 16 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та провадження в справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 02 січня 2024 року близько 01-45 год ОСОБА_1 за адресою м. Радомишль по вул. Соборний майдан виражався нецензурною лайкою в сторону гр. ОСОБА_2 , погрожував фізичною розправою, внаслідок чого порушував громадський порядок і спокій громадян. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, за що передбачена відповідальність ст. 173 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати, провадження в справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Послався на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Зазначив, що правопорушення не вчиняв, усі свідки, пояснення яких долучені до матеріалів справи, були працівниками поліції, висновок про результати медичного огляду з метою виявлення алкогольного сп`яніння датований 01 січня 2024 року, складений дружиною учасника подій ОСОБА_3 ОСОБА_4 . Покази свідків щодо нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не підтверджені доказами, на визначення стану алкогольного сп`яніння вони не направлялись. Крім того, скаржник вважає, що закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення за закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, не передбачає встановлення вини особи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

Відповідно до усталеної судової практики Європейського суду з прав людини, згідно якої право на доступ до суду, закріплене у § 1 ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Умови застосування статті 6 Конвенції щодо оцінки поведінки особи та її вплив на тривалість розгляду справи стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ). При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою, особиста присутність підсудного під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Також, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»).

Оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з чим участь цієї особи в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 та його захисник Бойко Б.В. знають про наявність відповідного провадження в суді апеляційної інстанції, повідомлялись про розгляд апеляційної скарги в установленому законом порядку, втретє в судове засідання не з`явились, враховуючи що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника не є обов`язковою під час розгляду справи в апеляційній інстанції, а причини їх неявки не можна вважати поважними, апеляційний суд приходить до висновку про розгляд даної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника.

Згідно положень ч. 7 ст. 294 КУпАП справа апеляційним судом переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, при наведених у постанові обставинах, відповідає матеріалам справи, ґрунтується на наявних у ній доказах.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 280 КУпАП).

Судом першої інстанції вимоги зазначених норм Кодексу України про адміністративні правопорушення дотримані.

Відповідно до диспозиції ст. 173 КУпАП дрібним хуліганством визнається нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

З суб`єктивної сторони хуліганські дії правопорушника характеризуються умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 02.01.2024 серії ВАД №088322, ОСОБА_1 02 січня 2024 року за адресою м. Радомишль по вул. Соборний майдан, близько 01 год. 45 хв., виражався нецензурною лайкою в сторону гр. ОСОБА_2 , погрожував фізичною розправою, внаслідок чого порушував громадський порядок і спокій громадян. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП (а.с. 3).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення від 02 січня 2024 року серії ВАД №088322; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , згідно яких у ніч з 01 на 02 січня 2024 року ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння зайшов до палатки Пункту незламності та погрожував оточуючим фізичною розправою, виражався нецензурною лайкою, на зауваження не реагував до проїзду поліції, свої покази підтвердили і в судовому засіданні у суді першої інстанції (а.с. 4-6); письмовими поясненнями ОСОБА_1 , згідно яких у пункті обігріву на нього скоєно напад ОСОБА_11 та підпорядкованими йому особами, які його душили та обмежували у русі та подряпали ліву руку (а.с. 7); висновком КНП «Радомишльська лікарня» РМР від 01 січня 2024 року, яким встановлено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 8).

Давши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до ст. 252 КУпАП, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Зважаючи на закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, районний суд закрив провадження по справі за ст. 173 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи під час вказаних подій у стані алкогольного сп`яніння, умисно порушив громадський порядок, а тому в його діях наявний склад правопорушення, передбачений ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство.

За таких обставин, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги, що у діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Судом першої інстанції правильно встановлені обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення і висновок суду про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП ґрунтується на наявних в матеріалах справи доказах.

Аргумент скаржника щодо розбіжностей у часі у висновку медичного закладу про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння суд вважає необґрунтованими, ним не спростованим та таким, що на кваліфікацію дій не впливає.

Посилання скаржника на умисне нанесення свідками йому тілесних ушкоджень за вказівкою ОСОБА_11 є голослівними, не підтверджуються матеріалами справи та не впливають на висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні. Крім того, матеріали справи не містять інформації з ЄРДР щодо порушення кримінального провадження за фактом фальсифікації матеріалів цієї справи або неправомірних дій інших осіб, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими та суб`єктивними.

Враховуючи вказане, безпідставними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом неповно встановлені необхідні для вирішення справи обставини та що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність у суду повноважень на встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи в його вчиненні в разі закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП є помилковими, оскільки аналіз положень ст. 38 та п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП дає підстави стверджувати, що наслідком закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення. Закриття справи із підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Отже, закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що вказує на необхідність встановлення вини.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду у суді першої інстанції, який надав їм об`єктивну та неупереджену оцінку, вони не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 16 квітня 2024 року без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь