Номер провадження: 33/813/2016/24
Головуючий у першій інстанції Сувертак І.В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря Триколіч І.Б.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 11 липня 2024 року, якою на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 17000 гривень 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп.,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення ААД №534172 від 14.08.2024 вбачається, що 07 серпня 2023 року о 22.15 год. в м. Одеса, по вул. Луцька, 2А, ОСОБА_1 керував автомобілем СУБАРУ, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння згідно висновку 001731 від 14.08.2023р. о 00.05 год. КНП «ООМЦПЗ» позитивний результат. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 11 липня 2024 року на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 17000 гривень 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді та провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що:

1) було порушено право на захист ОСОБА_1 через відмову у клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням на лікарняному адвоката Тонкошкура І.П.;

2) судом першої інстанції не було повно та всебічно досліджені обставини та матеріали справи.

Про судове засідання, призначене на 09 вересня 2024 року, ОСОБА_1 був належним чином сповіщений про дату, час та місце слухання справи шляхом ознайомлення з датою розгляду справи в попередньому судовому засіданні, яке відбулось 19 серпня 2024 року, однак у судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань не подавав.

Проте, 09 вересня 204 року від адвоката Тонкошкура І.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява про розгляд справи без його участі, у зв`язку з перебування на лікарняному.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 статті 268 КУпАП визначено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Згідно з ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Таким чином, враховуючи положення ст. 268 та ст. 277-2 КУпАП у разі належного повідомлення про дату, час та місце слухання справи, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не є обов`язковою, тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його представника.

Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.9 а, 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі пунктів 2, 3 Розділу 1 Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/753 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також, бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.2.9 а, 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимоги ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Порядок оформлення та вимоги до оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення за ст.130 КУпАП врегульовано Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція № 1452/735).

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункт 7 розділу І Інструкції).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №534172 від 14 серпня 2024 року (а.с. 2);

- висновком огляду на стан наркотичного сп`яніння №001731 від 14.08.2023 року (а.с. 3);

- цифровими носіями відеозапису події порушення (а.с. 5) .

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, обставини правопорушення й вина правопорушника підтверджуються також зібраними в порядку ст. 251 КпАП України доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.

Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення правильно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде штраф з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що було порушено право на захист ОСОБА_1 через відмову у клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням на лікарняному адвоката Тонкошкура І.П., то апеляційний суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 10 липня 2024 року адвокатом Тонкошкуром І.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з перебування на лікарняному (а.с. 82-84).

Під час розгляду даного клопотання судом першої інстанції було зазначено, що не вбачається підстав для подальшого відкладення розгляду справи, оскільки матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності надійшли на адресу суду ще 23 серпня 2023 року та подальше безпідставне відкладення розгляду справи призведе до закінчення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, тобто можливості уникнення відповідальності

Крім того, як ОСОБА_1 , так і його захисник - адвокат Тонкошкур І. В. надавали пояснення по суті справи та більше їх нерозглянутих клопотань матеріали справи не містили. Саме за клопотанням адвоката Тонкошкур І.В. призначалась судово-медична експертиза та витребувались для проведення цієї експертизи необхідні документи, відповдно до ухвал від 14 лютого 2024 року (а.с.57-63).

Враховуючи вищевикладене, в судовому засіданні від 11 липня 2024 року клопотання адвоката та безпосередньо ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи залишено без задоволення.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд першої інстанції ніяким чином не обмежив учасників справи, оскільки останні скористались своїм правом на заявлення клопотань, скористались правом на захист, у встановленому законом порядку своєчасно повідомлялись про час і місце розгляду справи та надавали пояснення щодо справи.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд першої інстанції вважав можливим розглянути справу про адміністративне правопорушення за відсутності адвоката, на підставі пояснень, що були надані в попередніх судових засіданнях та надано до суду, а також доказів, які містяться в матеріалах справи, оскільки наявних у справі матеріалів було достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Враховуючи вищевикладене, в діях суду першої інстанції не вбачається порушення права ОСОБА_1 на захист, а тому вказане посилання в апеляційній скарзі судом не приймається.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було повно та всебічно досліджені обставини та матеріали справи, то суд зазначає таке.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Для того, щоб притягнути особу до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, має бути встановлено дві обставини керування транспортним засобом та перебування у стані, алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість.

Щодо обставини керування транспортним засобом, то із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, а навпаки пояснював, що зупинився на блокпосту з метою передачі особи чоловічої статті правоохоронним органам, оскільки в ОСОБА_1 виникла підозра з приводу диверсійної роботи особи чоловічої статті, що зафіксовано на 00:00:35-00:01:20 хв. (диск 1, назва файлу «00 ААД 534172 ОСОБА_1 ст. 130»).

Щодо факту перебування у стані наркотичного сп`яніння, то даний факт підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №001731 від 14 серпня 2023 року, який підтверджує, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення; огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського; кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Досліджений відеозапис з портативних відео реєстраторів працівників поліці фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість дійти висновку, що порушень вимог КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, не вбачається, атому відсутні підстави для визнання висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №001731 від 14 серпня 2023 року недійсним.

Сукупність вищевказаних обставин, дає можливість стверджувати, що в діях ОСОБА_1 наявних склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується належними та допустимими доказами, а також те, що судом першої інстанції було повно та всебічно досліджено обставини та матеріали справи.

18 серпня 2024 року в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що працівники поліції мали упереджене ставлення до правопорушника, проте апеляційним судом дане твердження відхиляється з огляду на те, що ОСОБА_1 не надано жодного доказу щодо наявності упередженого ставлення відносно нього зі сторони працівників поліції.

Також, в судовому засідання, яке відбулося 18 серпня 2024 року, ОСОБА_1 зазначив, що в працівників поліції були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу СУБАРУ, д.н.з. НОМЕР_1 , а тому ОСОБА_1 мав право не виконувати всі інші вимоги працівників поліції.

Із долученого до матеріалів відеозапису вбачається, що події, що мали місце 07 серпня 2023 року о 22:15 год. за адресою м. Одеса, по вул. Луцька, 2А, відбувались на блокпосту, що зафіксовано на 00:17:35-00:17:47 хв (диск 1, назва файлу «00 ААД 534172 ОСОБА_1 ст. 130»).

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю. (п. 2,3 ч. 1, ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до п. 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. №1456, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.

Згідно з п. 5 та 7 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: - запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування; - перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Крім того, пунктом 1.3 Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також, бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 2.5. ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто перебуваючи на території блокпосту ОСОБА_1 зобов`язаний виконувати вимоги працівників поліції без наявності факту порушень правил дорожнього руху.

Крім того, до матеріалів справи надано відповідь з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області від 14 листопада 2023 року «Про результати розгляду звернення» в якому зазначено, що за результатами перевірки фактів, які були викладені у скарзі ОСОБА_1 , встановлено, що працівники УПП в Одеській області ДПП діяли на підставі та в межах вимог чинного законодавства України, а отже на момент проведення перевірки, в діях працівників УПП в Одеській області ДПП ознак дисциплінарного проступку не виявлено, а тому підстав для проведення службового розслідування не встановлено.

Дану відповідь на звернення ОСОБА_1 не оскаржував, до вищого органу в порядку підлеглості не звертався.

Враховуючи вищевикладене, посилання скаржника на відсутність підстав для зупинки транспортного засобу та вчинення дій поза межами повноважень працівників поліції спростовуються матеріалами справи.

Посилання ОСОБА_1 про те, що він не перебуває на обліку в лікаря-нарколога, а також надані сертифікати про проходження профілактичного наркологічного огляду не спростовують факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння 07 серпня 2024 року.

Крім того, в судовому засідання 19 серпня 2024 року ОСОБА_1 просив закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, складений 14 серпня 2024 року, розгляд справи в суді першої інстанції відбувся 11 липня 2024 року.

Тобто, на час розгляду справи у суді першої інстанції, строк накладання адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, не закінчився.

Таким чином, дана обставина виключає можливість закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Також в судовому засідання 19 серпня 2024 року ОСОБА_1 зазначив, що під час заборону біологічних зразків було порушено процедуру, що унеможливлює достовірне встановлення, що саме біологічний матеріал ОСОБА_1 було використано під час проведення аналізів.

Дане посилання скаржника не приймається судом апеляційної інстанції з огляду на такі обставини.

Із доданого до матеріалів відеозапису справи вбачається, що зразки біологічних матеріалів ОСОБА_1 були закорковані та опечатані при ОСОБА_1 та працівнику поліції, жодних зауважень щодо процедури відбору та подальшого коркування правопорушник не зазначав, що зафіксовано на 00:10:55-00:11:00 хв, 00:12:20-00:15:20 хв (диск 4, назва файлу «03 ААД 534172 ОСОБА_1 ст. 130»).

Ні в судовому засідання в суді апеляційної інстанції, ні в апеляційній скарзі не було надано доказів щодо порушення процедури відбору біологічного матеріалу, жодних клопотань щодо витребування доказів ОСОБА_1 не заявляв.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 11 липня 2024 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 11 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік