Справа № 747/419/24
Провадження№ 3/747/312/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2024 року селище Талалаївка

Суддя Талалаївського районного суду Чернігівської області Тіщенко Л.В. розглянула матеріали, що надійшли з Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , такого, що не працює, відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2024 року в 01 год 47 хв на вул Перемоги в селищі Талалаївка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ 21112 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння розширені зіниці очей, що не реагують на світило, виражене тремтіння пальців рук, незв`язне мовлення. На вимогу працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на приладі «Драгер» або ж проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, матеріали справи містять поштову розписку про вручення судового виклику, про причини неявки суду не повідомив, від нього не надійшла заява про розгляд справи без його участі чи про відкладення розгляду справи, тому справа підлягає розгляду в порядку ч.1 ст. 268 КУпАП без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності враховуючи належне повідомлення про час та місце розгляду справи, дотримуючись вимог ст.268 КУпАП, суддя вважає за можливе розглянути справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, під час судового розгляду кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконанні або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення судового провадження у розумні строки забезпечує суд. Крім того, згідно із вимогами ч.1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протокол про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Також суд враховує, що на офіційному сайті Талалаївського районного суду в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення даної справи до розгляду було зазначено дату, час та місце розгляду справи, однак ОСОБА_1 станом розгляду справи не цікавився.

За таких обставин, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також приймаючи до уваги, що участь особи при розгляді справ за ст. 130 КУпАП не є обов`язковою, суддя вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до положень ч. 2 ст.130 КУпАП складом адміністративного правопорушення є повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме - керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, відмова особи яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху вчинене повторно протягом року після вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП. Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Таким чином, вказаною нормою передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення адміністративного правопорушення та наявності у діянні особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу такого адміністративного правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, а також іншими документами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. При кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП обов`язковому доведенню підлягає те, що особою, щодо якою порушено провадження у справі про адміністративне правопорушення, протягом року було вчинене будь-яке з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в свою чергу вказує на те, що одним з обов`язкових доказів, який повинен бути долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення даної категорії є постанова суду, яка набрала законної сили, про притягнення протягом року особи до адміністративної відповідальності за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, посадовою особою Прилуцького РВП до матеріалів протоколу відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП долучено копію постанови Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31 липня 2024 (справа № 585/3083/24, провадження № 3/585/1102/23), якою об`єднано в одне провадження справу № 585/3083/24, провадження № 3/585/1102/23 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст 130 КУпАП зі справою № 585/3085/24, провадження № 3/585/1103/23 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст 130 КУпАП і присвоєно справі № 585/3083/24, провадження № 3/585/1102/23. Будь-яке остаточне рішення суду, яке набрало законної сили, про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст 130 КУпАП до протоколу не долучено, що унеможливлює вирішення питання щодо повторності скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 протягом року. Згідно довідки начальника САП Прилуцького РВП ОСОБА_1 притягувався протягом року до адміністративної відповідальності за ст 130 КУпАП, прийняте рішення Роменським районним судом № 585/3083/24 від 31.07.2023, але в довідці не зазначено, яке саме рішення прийняте Роменським міськрайонним судом. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що судова установа, яка зазначена в довідці начальника САП Прилуцького РВП - Роменський районний суд, на даний час в системі судоустрою України відсутня. Інших джерел доказів, зокрема на підтвердження кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, які б відповідали вимогам ч. 1 ст. 251 КУпАП посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, суду не надано.

З огляду на викладене, суд констатує відсутність об`єктивної сторони правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП у діях ОСОБА_1 , що свідчить про помилковість кваліфікації посадовою особою, якою було порушено провадження у даній справі про адміністративне правопорушення дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що чинними положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено повноваження суду щодо перекваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення. При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність належних доказів та інших об`єктивних даних на підтвердження кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд приходить до висновку про відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та складу вказаного правопорушення у діях ОСОБА_1 у зв`язку з чим провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 251, 280, 283, 284, 287 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за 2 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляція в Чернігівський апеляційний суд протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: Л.В.Тіщенко