ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 629/5925/23 Головуючий 1 інстанції: Ткаченко О.А.
Провадження №: 33/818/1002/24 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві ОСОБА_1 , без участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , без участі її захисника ОСОБА_3 , за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові, справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника на постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 05 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, не працюючу, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №010322 від 15.09.2023, складеного поліцейським ВРПП Давидченко О.О., який надійшов до суду 10.10.2023, вбачається, що 15.09.2023 о 21-26 год. ОСОБА_2 керувала автомобілем «Mazda 6» реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул.Супруна, м.Лозова, Харківської області, у стані алкогольного сп`яніння, огляд зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» (тест №893 від 15.09.2023 із результатом 2,03‰), чим порушила вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_2 та її представник - адвокат Остапенко С.Ю. у судове засідання суду першої інстанції не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

На думку суду першої інстанції вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

- тестом №893 газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», до протоколу ААД №010322 від 15.09.2023 згідно якого 15.09.2023 о 21-35 год. було проведено тест поліцейським водія ОСОБА_2 , результат тесту 2,03‰;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 15.09.2023 з зазначенням результату тесту ОСОБА_2 та направленням ОСОБА_2 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з зазначенням результату тесту та відмовою від проходження від 15.09.2023

- відеозаписом з місця події від 15.09.2024 (копія якого міститься в автоматизованій системі документообігу суду (справа №629/5925/23 провадження 3/629/3/24), згідно якого 15.09.2023 працівниками Лозівського РВП ГУНП в Харківській області була зупинена водій ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем «Mazda 6» реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул.Супруна, м.Лозова, Харківської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), якій в подальшому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу, з використанням спеціальних технічних засобів - газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», результат якого склав 2,03‰ (тест №893 від 15.09.2023). З вказаним результатом водій ОСОБА_2 погодилася, не заперечувала факт перебування у стані алкогольного сп`яніння і не наполягала на проведенні огляду у медичному закладі.

Таким чином, суд визнав ОСОБА_2 винною в порушенні вимоги п.2.9А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції захисник правопорушника ОСОБА_2 адвокат Остапенко С.Ю. подала апеляційну скаргу разом із запереченнями, яка містить прохання про скасування постанови Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 05 2024 року та закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги апелянт вказує, що рішення суду першої інстанції є необ`єктивним, необґрунтованим та несправедливим, не відповідає матеріалам справи та фактичним обставинам справи.

Додатково зазначає, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував обставини справи, а відеозапис, що наявний у матеріалах справи, є неналежним та недопустимим доказом.

Крім того, судом першої інстанції не досліджено факт вручення водію ОСОБА_2 копії протоколу про адміністративне правопорушення, а також чи був складений акт огляну на стан сп`яніння та направлення для огляду в медичний заклад при водію ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає постанову незаконною та просить її скасувати.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та її захисник Остапенко С.Ю. не з`явилися, будучи належним чином повідомлені.

11 09 2024 року до канцелярії Харківського апеляційного суду від захисника Остапенко С.Ю. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю останньої у інших судових засіданнях та неможливості взяти участь у розгляді справи ОСОБА_2 за станом здоров`я.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суд апеляційної вважає за необхідне залишити без задоволення клопотання захисника ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи зважаючи на наступне.

Захисник Остапенко С.Ю. подавала аналогічні клопотання про перенесення розгляду справи та розгляд справи переносився вже протягом 7 разів, що свідчить про затягування судового розгляду та бажання уникнути ОСОБА_2 відповідальності за вчинене правопорушення.

Крім того, захисник Остапенко С.Ю. посилається на медичний висновок від 03 09 2024 року про тимчасову непрацездатність водія ОСОБА_2 , що свідчить, на думку захисника, про неможливість взяти участь у розгляді справи. Але до суду жодних підтверджуючих доказів щодо тяжкої хвороби або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням при умові неможливості тимчасово залишити цей заклад до суду не надано.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням пункту 1 статті 6 даної Конвенції.

Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У відповідності до ч.6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у провадженні не є перешкодою для розгляду справи. Враховуючи, що дана справа надто тривалий час перебуває у провадженні Харківського апеляційного суду, чергові заяви про відкладення розгляду справи свідчать про намір уникнення правопорушника від відповідальності. Виходячи з цього судом апеляційної інстанції прийнято рішення про розгляд справи за відсутності правопорушника та його захисника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП. Процедура проведення поліцейським огляду водія на стан алкогольного сп`яніння відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Відповідно до положень п.2 розділу І зазначеної інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №010322 від 15.09.2023, вбачається, що 15.09.2023 о 21-26 год. ОСОБА_2 керувала автомобілем «Mazda 6» реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул.Супруна, м.Лозова, Харківської області, у стані алкогольного сп`яніння, огляд зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» (тест №893 від 15.09.2023 із результатом 2,03‰), чим порушила вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху України.

На думку суду апеляційної інстанції вина водія ОСОБА_2 підтверджується:

- тестом №893 газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», до протоколу ААД №010322 від 15.09.2023, результат тесту 2,03‰ (а.с.3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 15.09.2023 з зазначенням результату тесту ОСОБА_2 (а.с.24);

- направленням ОСОБА_2 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.25);

- відеозаписом з місця події, що долучений до матеріалів справи.

При дослідженні відеозаписів суд апеляційної інстанції вбачає наявність факту керування транспортним засобом «Mazda 6» реєстраційний номер НОМЕР_2 водієм ОСОБА_2 та наявність факту законної зупинки працівниками поліції, а саме керування транспортним засобом у темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар.

Крім того із відеозапису вбачається на фрагменті відео на 21 год. 27 хв. 40 сек. підтвердження ОСОБА_2 , що вона вживала спирті напої.

Відповідно до п.12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 Розділу І цієї інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 7,12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.

Додатково на відеозаписі наявний факт проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Драгер, результат відповідно до тесту 2,03‰.

Як вбачається із матеріалів справи та протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 була ознайомлена із часом та місцем розгляду справи, про що свідчить її підпис у відповідному протоколі. Жодних заперечень та додаткових пояснень ОСОБА_2 не подала, жодних дій працівників поліції не оскаржувала.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_2 та законності проведення огляду останньої на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим, апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_2 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені.

У рішенні ЄСПЛ № 980_360 по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» від 21 01 1999 вказується, що у рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різною залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

З вище зазначеного випливає, що інші доводи та пояснення апелянта в апеляційній скарзі є безпідставними та не обґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 05 2024 року по справі щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М.Курило