Сарненський районний суд
________________________________________________
Справа № 572/5306/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2024 року м. Сарни

Суддя Сарненського районного суду Рівненської області Довгий І.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови судді Сарненського районного суду Рівненської області від 02.02.2024 у справі №572/5306/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.172-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови судді Сарненського районного суду Рівненської області від 02.02.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.172-2 КУпАП.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали дійшов до наступних висновків.

Постановою судді Сарненського районного суду Рівненської області від 02.02.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень з конфіскацією отриманого доходу від підприємницької діяльності в розмірі 176400 гривень. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Постановою судді Рівненського апеляційного суду від 22.03.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 02.02.2024 року залишено без змін.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначені відповідним процесуальним законом, а у справах про адміністративні правопорушення КУпАП, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Згідно із ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Таким чином зазначена постанова судді Сарненського районного суду Рівненської області від 02.02.2024 року набрала законної сили 22.03.2024 року, рішення є остаточним і оскарженню не підлягає.

Главою 24-1 КУпАП передбачений перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом. Проте, навіть у цьому випадку, згідно з положеннями ст. 297-4 КУпАП, заява про перегляд такої постанови подається до Верховного Суду.

Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення (в тому числі за нововиявленими обставинами) чинним законодавством не передбачено.

Отже, КУпАП чітко врегульовано питання підстав та порядку перегляду постанови судді у справах про адміністративні правопорушення. При цьому законодавством не передбачено можливості перегляду постанови судді що набрала законної сили за нововиявленими обставинами. Відповідно суддя місцевого загального суду не наділений повноваженнями переглядати зазначені постанови.

З урахуванням викладених обставин, посилання заявника на норми КПК України, як правову підставу для перегляду постанови судді у справі про адміністративне правопорушення за нововиявленими обставинами, за аналогією закону, є неспроможним.

Статтею 459 КПК України, на яку посилається ОСОБА_1 , дійсно передбачено перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами, але це стосується лише вироків та ухвал, які ухвалені або постановлені у кримінальних провадженнях, а діюча норма КПК України не розповсюджується на судові рішення, ухвалені в порядку КУпАП. Застосування аналогії права в даному випадку є неприйнятним, оскільки це порушувало б загальні принципи судочинства, зокрема принцип правової визначеності.

Аналогія закону допускається виключно з метою ефективного захисту прав, свободи та інтересів осіб за умови відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини. Незважаючи на те, що правовідносини між державою та особою у рамках проваджень щодо кримінальних та адміністративних правопорушень за своєю природою є тотожними, недопустимим є механічне перенесення для застосування всіх норм КПК України без винятку у справах про адміністративні правопорушення. Ефективний захист в межах суспільства у справах про вчинення адміністративних правопорушень достатньо повно забезпечується можливістю апеляційного оскарження у передбачених законом випадках і розширеному тлумаченню не підлягає.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року (№ 3236/03) у справі «Пономарьов проти України» жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язково рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 на норми КПК України, як на підставу перегляду постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 02.02.2024 року, суд не приймає, як належне та вважає таке посилання безпідставним, оскільки ОСОБА_1 було реалізовано право на апеляційне оскарження постанови та він мав можливість наводити там будь - які докази на підтвердження своєї позиції. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилався на те, що в протоколі міститься посилання на роз`яснення НАЗК від 05.12.2022р. № 14 «Щодо застосування положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно дотримання обмежень щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності в умовах воєнного стану. Вказане Роз`яснення від 05.12.2022р. № 14 втратило чинність 12.01.2024р. На військовослужбовців, які є суб`єктами, зазначеними у п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, заборона займатись підприємницькою діяльністю не поширюється за сукупної наявності певних умов. Роз`яснення НАЗК від 12.01.2024р. містить чітку відповідь, що на військовослужбовців, які призвані на військову службу за призовом по мобілізації і які були зареєстровані, як підприємці до призову на військову службу, не поширюється обмеження щодо суміщення військової служби з підприємницькою діяльністю навіть у випадку, якщо такі військовослужбовці є військовими посадовими особами. Обставина, на яку посилається заявник як на нововиявлену була предметом розгляду судді апеляційного суду.

За таких обставин підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами із застосуванням аналогії закону чи аналогії права не вбачається, тому заява про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 283 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови судді Сарненського районного суду Рівненської області від 02.02.2024 у справі №572/5306/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.172-2 КУпАП повернути заявнику.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя: