Справа № 484/1815/24 Головуючий у першій інстанції Маржина Т.В.
Провадження № 33/812/411/24 Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В.
Категорія: ст.122-4 КУпАП

П О С Т А Н О В А

іменем України

04 вересня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Лівінського І.В.,

з секретарем судового засідання Колосовою О.М.,

за участю захисниці Єрмоленко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисниці ОСОБА_1 на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 червня 2024 року, якою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 гривень,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 582503, 30 березня 2024 року о 15 годині в м. Первомайськ по вул. Київській 54 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Ford, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи учасником дорожньої транспортної пригоди, залишив місце події та перебував по вул. Корабельна ,16 м. Первомайськ, чим порушив вимоги пункту 2.10 А Правил дорожнього руху України (далі ПДР), за що відповідальність передбачена статтею 122-4 КУпАП.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 червня 2024 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 гривень.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, захисниця Єрмоленко А.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить вказану постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що постанова є незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що зміст протоколу серії ААД №582479 від 30 березня 2023 року є нечитабельним, оскільки дані в протоколі написано нерозбірливим почерком.

Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено учасників ДТП, статус особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за статтею 122-4 КУпАП, не зазначений час, коли відбулась ДТП, до матеріалів справи не додано доказів на підтвердження того, що була вичинена ДТП.

На думку апелянта, судом першої інстанції грубо порушені вимоги статті 268 КУпАП та статті 59 Конституції України щодо права ОСОБА_3 на захист, на присутність при розгляді справи, наданні пояснень, клопотань та інше, що є недопустимим.

Так, ОСОБА_2 та його захисниця не мали змоги приймати участь у справі з особистих на те підстав, у зв`язку з чим просили суд відкласти розгляд справи, але, на думку захисника, через упередження ставлення до них суд виніс оскаржувану постанову без проведення судового засідання та без присутності сторін. Також захисниця звертає увагу на те, що через відключення електричної енергії, яке відбувалося 06 червня 2024 року за адресою суду з 12 години по 16 годину судове засідання не могло відбутися навіть за умови явки ОСОБА_2 . Крім того, зазначає, що захисниця просила відкласти розгляд справи не чотири рази, як це зазначає суд, а два рази і по дуже поважних причинах.

Захисниця вказує, що встановлюючи вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, суд першої інстанції посилався на постанову від 06 червня 2024 року у справі № 484/1816/24, якою ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, яке відбулось 30 березня 2024 року, однак зазначена постанова не набрала законної сили.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення. Жодного порушення ПДР та жодного ДТП ОСОБА_2 30 березня 2024 року не здійснював.

Апелянт посилається на порушення процедури розгляду справи та притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 122-4 КУпАП, що є самостійною та достатньою підставою для скасування рішення, прийнятого за результатами здійснення відповідної процедури.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2.10 «а» ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 582503, 30 березня 2024 року о 15 годині в м. Первомайськ по вул. Київській 54 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Ford, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи учасником дорожньої транспортної пригоди, залишив місце події та перебував по вул. Корабельна ,16 м. Первомайськ, чим порушив вимоги пункту 2.10 А ПДР, за що відповідальність передбачена статтею 122-4 КУпАП.

Вказаний протокол складений за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених статтею 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року № 1395.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення є нечитабельним, а тому неможливо зазначити що в ньому вказано, не можуть бути достатньою підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки почерк працівника поліції хоча не є еталонним, однак є достатньо читабельним та зрозумілим.

Адміністративним порушенням відповідно до статті 122-4 КУпАП визначається залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, знайшла своє підтвердження у постанові Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 червня 2024 року, залишеної без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року, винесеної за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №582479 від 30 березня 2024 року.

Так, постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 червня 2024 року у справі №484/1816/24 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 грн.

Згідно з частиною 3 статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Із сайту Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Миколаївського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року (провадження № 33/812/410/24) вказану постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 червня 2024 року у справі №484/1816/24 залишено без змін.

Судами встановлено, що водій ОСОБА_2 30 березня 2024 року о 15.00 годині у м. Первомайськ Миколаївської області по вул. Київська в районі будинку 54, керуючи транспортним засобом Ford, державний номерний знак НОМЕР_1 , в крайній правій смузі руху по дорозі, яка має дві смуги руху в одному напрямку, під час здійснення випередження автомобіля Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в крайній лівій смузі попутного напрямку, не дотримався інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з вищевказаним транспортним засобом. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки.

Ці ж обставини підтверджені письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 30 березня 2024 року, який після зіткнення автомобілів переслідував автомобіль «Ford» білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки не зважаючи на те, що водій автомобіля «Ford» був учасником ДТП, не зупинився та продовжував подальший рух на великій швидкості в напрямку вул. Корабельна, до зупинки біля будинку № 16 по вул. Корабельній, і підтвердив що з водійської сторони вийшов водій, в подальшому було встановлено, що цією особою є ОСОБА_2 , який відмовився від надання пояснень та від підписів.

В даному випадку вказані постанови судів у справі №484/1816/24 апеляційний суд приймає до уваги, оскільки цими постановами встановлені обставини за статтею 124 КУпАП, які мають значення для вирішення цієї справи.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, яке виразилося у залишенні місця дорожньо - транспортної пригоди, є доведеною поза розумним сумнівом.

Твердження захисниці Єрмоленко А.В. про те, що ОСОБА_2 жодного порушення ПДР та жодного ДТП не здійснював, матеріали справи не містять доказів, які б доводили вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, не містять відео- та фото доказів здійсненої ДТП, пошкоджень транспортних засобів, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони спростовуються судовими рішення у справі №484/1816/24, а саме постановами Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 червня 2024 року та Миколаївського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року, з яких вбачається, що ОСОБА_2 30 березня 2024 року порушив вимоги пункту 13.1 та пункту 13.3 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.

Отже, у даній справі обставини вчинення ОСОБА_2 ДТП 30 березня 2024 року підтверджуються судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП)

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 582503 та додані до нього матеріали складені відповідно до вимог статті 256 КУпАП.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі щодо ОСОБА_2 .

Таким чином, сукупність досліджених в матеріалах справи доказів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 582503, пояснення ОСОБА_4 , постанов Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 червня 2024 року та Миколаївського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року у справі № 484/1816/24, свідчить про доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 122-4 КУпАП.

Щодо посилань апелянта на порушення судом першої інстанції прав ОСОБА_2 на захист, на присутність при розгляді справи, наданні пояснень, клопотань та інше, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно з частиною 1 статті 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122-4 КУпАП.

Водночас, суд вважає за необхідне наголосити, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, за відсутності можливості брати участь у судовому засіданні безпосередньо, не позбавлена можливості реалізувати свої процесуальні права, визначені у статті 268 КУпАП, в тому числі, подавати свої письмові пояснення щодо обставин справи, користуватися юридичною допомогою, мати захисника, надавати докази, тощо, і, відповідно, не позбавлена можливості забезпечити належним чином свій судовий захист під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що, на переконання суду, свідчить про наявність у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, достатнього рівня можливостей для здійснення ефективного судового захисту, а суду прийти до законного та обґрунтованого висновку, на підставі наявних в провадженні доказів, зібраних та скерованих сторонами до суду для ухвалення остаточне рішення у справі.

ОСОБА_2 уклав договір про надання правничої допомоги із захисником ОСОБА_1 , яка висловлювала спільну із її підзахисним позицію стосовно протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 122-4 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області справа неодноразово призначалась до розгляду, зокрема: на 01 травня 2024 року, про що ОСОБА_2 був повідомлений повісткою, яка вручена йому особисто в суді під розписку (а.с. 14), а також повідомленням, яке було доставлено йому у додаток «Viber»; на 24 травня 2024 року, про що він також був повідомлений повісткою особисто в суді під розписку (а.с. 18), а також повідомленням, яке було доставлене йому у додаток «Viber»; на 03 червня 2024 року, повідомлення було доставлене його захисниці ОСОБА_1 в її електронний кабінет (а.с.28), та на 06 червня 2024 року, про що ОСОБА_2 був повідомлений через додаток «Viber» (а.с. 33) .

30 квітня 2024 року від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій він просив надати йому матеріали справи для ознайомлення та відкласти розгляд справи для підготовки позиції (а.с. 15).

24 травня 2024 року від захисниці Єрмоленко А.В. надійшло клопотання, в якому вона просила про ознайомлення із матеріалами справи та відкласти розгляд справи на іншу дату (а.с. 23).

03 червня 2024 року від захисниці Єрмоленко А.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із неможливістю ОСОБА_2 бути присутнім у судовому засіданні з причин смерті матері (а.с. 31).

06 червня 2024 року від захисниці знову надійшло клопотання, в якій вона просила відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку із хворобою ОСОБА_2 (а.с.35-38), та долучила виписку з історії хвороби ОСОБА_2 від 05 червня 2024 року, з якої вбачається, що останній проходив лікування в амбулаторно-поліклінічному закладі з 04 червня 2024 року по 10 червня 2024 року. Застережень про неможливість брати участь в судових засіданнях в цей період вказана виписка не містить.

В судове засідання 06 червня 2024 року ОСОБА_2 та його захисниця не з`явилися.

Вирішуючи питання про можливість розглянути дану справу за відсутності ОСОБА_2 та його захисника, суд першої інстанції виходив з того, що справа призначалась до розгляду неодноразово, від ОСОБА_2 та його захисника вчетверте надійшло клопотання про відкладення розгляду. Тому суд визнав такі дії спробою уникнути відповідальності, оскільки спливає тримісячний строк, який передбачає можливість накладення адміністративного стягнення, в разі визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, та вважав за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи, що ОСОБА_2 та його захисник в жодне з чотирьох призначених судових засідань не з`явились, обравши спосіб процесуальної поведінки, спрямований на затягування розгляду справи, тоді як спливав визначений статтею 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП.

До того ж розгляд справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є самостійною та достатньою підставою для скасування постанови суду, оскільки в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 було забезпечено право брати участь в розгляді справи в судовому засіданні за участі його захисника, забезпечена можливість надати свої пояснення по справі та взяти участь у дослідженні всіх доказів, які є в справі, які були оцінені у сукупності з іншими доказами по справі, і в результаті аналізу яких було встановлено, що ОСОБА_2 дійсно будучи учасником дорожньої транспортної пригоди, залишив місце події, чим порушив вимоги пункту 2.10 А Правил дорожнього руху, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122-4 КУпАП.

За такого, постанова суду першої інстанції з підстав того, що ОСОБА_2 не брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки, його відсутність в суді першої інстанції та присутність його захисника в суді апеляційної інстанції не вплинула на правильність кваліфікації дій ОСОБА_2 , а тому не є безумовною підставою для скасування постанови судді.

Щодо посилання захисника на те, що через відключення електричної енергії, яке відбувалося 06 червня 2024 року за адресою суду, судове засідання не могло відбутися навіть за умови явки ОСОБА_2 .

Згідно з долученою до апеляційної скарги відповіді АТ «Миколаївобленерго» адвокату Єрмоленко А.В. від 15 липня 2024 року, відключення електроенергії по вул. Івана Виговського, 18 в м. Первомайськ Миколаївської області 06 червня 2024 року відбувалось з 12 по 16 годину, справа була призначена до розгляду судом на 15.30 годину. Тому наведене не свідчить про неможливість суду провести судове засідання у визначений день, зокрема, шляхом оголошення перерви до початку відновлення електропостачання, що і відбулося, оскільки згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень постанова у цій справі була направлена судом до реєстру для оприлюднення 06 червня 2024 року. До того ж можливе відключення електроенергії не виключає обов`язок учасника судового провадження з`явитися до суду.

Отже, враховуючи викладене, доводи апелянта про те, що судом першої інстанції грубо порушені вимоги закону щодо права ОСОБА_3 на захист, на присутність при розгляді справи, наданні пояснень, клопотань та інше є необґрунтованими.

За такого твердження апелянта про те, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в ході розгляду провадження в суді апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови суду першої інстанції, як того просить апелянт, відсутні.

Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 червня 2024 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 гривень, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду І.В. Лівінський