Справа № 639/6649/24
Провадження № 3/639/2306/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Харків

Суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Мілов Д. В., розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 138186 від 27.09.2024 водій ОСОБА_1 27.09.2024 о 20-29 год. у м. Харків, на вул. Катаєва, 2, керував транспортним засобом мопедом Honda Dio, з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6820 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ відмовився в установленому законом порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 адвокат Герасименя О. Ю. у судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_1 через зайнятість по роботі не має можливості особисто прибути в судове засідання та просив долучити його письмові пояснення.

Вони не заперечують проти того, що 27.09.2024 ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема, у відповідному медичному закладі, однак разом із цим просять урахувати, що ОСОБА_1 перебував у стані крайньої необхідності, оскільки існувала реальна загроза залишати мопед у нічний час серед вулиці без нагляду, а працівники поліції не надали ОСОБА_1 можливості викликати його знайомих, щоб ті забрали цей мопед.

Згідно з долученими у судовому засіданні адвокатом Герасименею О. Ю. письмовими поясненнями ОСОБА_1 27.09.2024 приблизно о 20 год 30 хв. він їхав додому на мопеді Honda Dio, який не потребує державної реєстрації та належить його сусіду ОСОБА_2 . В цей час його зупинили працівники поліції через те, що він був без шолома, а мопед без номерних знаків. Одразу після цього працівник поліції запитав чи вживав ОСОБА_1 алкоголь та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер. ОСОБА_1 алкоголь не виживав і повідомив про це працівника поліції, однак той наполягав, щоб він пройшов такий огляд на місці зупинки. Все відбувалось за лічені секунди і йому здалось, що працівник поліції такою швидкістю та напором тисне на мене та виявляє до мене упереджене ставлення. Через це я відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки.

Після цього працівник поліції запропонував ОСОБА_1 проїхати з ним до медичного закладу і пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння там. ОСОБА_1 не був проти проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та запитав у працівника поліції що робити з мопедом, на що той відповів, що мопед слід залишити на місці зупинки.

ОСОБА_1 не міг залишити мопед без нагляду посеред вулиці, оскільки вже було темно, місцевість була йому малознайома і малолюдна, а мопед маленький та легкий і будь-хто міг його забрати. Крім того, мопед на якому їхав ОСОБА_1 належав не йому, про що він також повідомляв працівника поліції. ОСОБА_1 дістав телефон щоб когось попросити приїхати за мопедом, однак працівник поліції сказав, щоб він телефонував пізніше і слухав його. Працівник поліції прочитав ОСОБА_1 його права, і не запитавши чи вони йому зрозумілі, сказав, щоб ОСОБА_1 його очікував і пішов до свого службового автомобіля складати протокол.

Також ОСОБА_1 просить урахувати, що з моменту його зупинки за керування мопедом без шолома до того, як працівник поліції пішов складати щодо нього протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння пройшло менше 3-х хвилин.

Інспектор УПП в Харківській області старший лейтенант поліції Водоп`янов К. О., який складав протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 138186 від 27.09.2024 щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у судовому засіданні пояснив, що 27.09.2024 ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції через те, що він керував мопедом без шолома і без номерних знаків. У ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер Алкотест, однак ОСОБА_1 відмовився. Після цього ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 також відмовився. ОСОБА_1 проживав неподалік від місця його зупинки, мав можливість відвести мопед додому або залишити біля працівників поліції. Крім цього, ОСОБА_1 з кимось спілкувався по телефону та консультувався.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та долучені матеріали, суд дійшов таких висновків.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно пункту 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Разом з тим, відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини (Постанова Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного суду від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17).

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Суд дослідив матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 138186 від 27.09.2024; довідку з облікової бази НАІС ДДАІ України щодо отримання ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорії В; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.09.2024; рапорт інспектора УПП в Харківській області Водоп`янова К. від 27.09.2024 та відеозаписи з нагрудної камери працівника поліції з місця події від 27.09.2024.

В ході дослідження в якості доказу відеозапису з нагрудної камери працівника поліції з місця події від 27.09.2024 вбачається, що ОСОБА_1 рухався за кермом мопеда та о 20:33:40 год. був зупинений працівниками поліції через те, що він був без шолома, а мопед без номерних знаків.

О 20:34:10 год. на запитання працівника поліції ОСОБА_1 відповідає, що не вживав алкогольні напої. Працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер Алкотест, на що ОСОБА_1 відмовляється.

О 20:34:35 год. працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. ОСОБА_1 запитує: «що робити з мопедом?». Працівник поліції відповів, що мопед слід залишити на місці зупинки.

О 20:35:45 год. ОСОБА_1 дістає мобільний телефон, а працівник поліції каже, щоб ОСОБА_1 телефонував пізніше, і ОСОБА_1 прибирає телефон. Після цього працівник поліції зачитує ОСОБА_1 його права (при цьому не з`ясовує чи перелічені права зрозумілі ОСОБА_1 і чи бажає він ними скористатись), каже ОСОБА_1 , щоб той його очікував і о 20:36:25 год. йде до службового автомобіля, де складає протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, суд вважає, що долучені у судовому засіданні адвокатом Герасименею О. Ю. письмові пояснення ОСОБА_1 повністю узгоджуються з долученими до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 138186 від 27.09.2024 матеріалами, зокрема з відеозаписами нагрудної камери працівника поліції з місця події від 27.09.2024, а тому доводи про те, що власності ОСОБА_1 (транспортному засобу, яким він керував, а саме мопеду Honda Dio) загрожувала дійсна, реальна, а не уявна загроза, і він не мав часу та можливості для захисту його конституційних прав, ніж залишатись на місці події, суд вважає обґрунтованими.

Аналізуючи наведені обставини, суд виходить з того, що згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

За законом, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення.

В ході розгляду справи, суд має дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було вчинено дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте на нього не може бути накладене адміністративне стягнення, оскільки правопорушення було вчинено в стані крайньої необхідності, тобто своїми діями він відвертав настання більшої можливої шкоди його майну, аніж суспільна небезпека від порушення Правил дорожнього руху України, а саме відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з підстав визначених п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 130, 245, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити згідно п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП за обставин вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова в Харківський апеляційний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Д. В. Мілов