Справа №949/1777/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2024 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від ВП №1 Сарненського РВП ГУНП України в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 18 вересня 2013 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,

за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу серії ЕПР1 №127093 від 11 вересня 2024 року, ОСОБА_1 11 вересня 2024 року о 11-20 по вулиці Юрія Колесника, в м.Дубровиця Сарненського району Рівненської області, повторно протягом року, керував автомобілем марки «Ford Mondeo» з номерним знаком іноземної реєстрації НОМЕР_3 , не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1 «а» Правил дорожнього руху та ст.15 Закону України «Про дорожній рух».

При складенні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 від дачі пояснень у протоколі відмовився.

На розгляді справи в суді ОСОБА_1 пояснив, що в день складання даного протоколу, його дружині стало погано, а тому він був змушений сісти за кермо та завезти дружину в лікарню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши всебічно, повно та об`єктивно обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано перевіривши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується із ст. 245 КУпАП, за якою завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, не може бути визнаний належним доказом у справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, що б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви суду.

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 №127093 від 11 вересня 2024 року, ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.1 «а» Правил дорожнього руху, згідно якого, водій механічного транспортного засобу, повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Диспозицією ч. 2 ст. 126 КУпАП, передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідного правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

До матеріалів справи долучено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ББА №118854 від 23 липня 2024 року, згідно якої ОСОБА_1 ВП №1 (м.Буча) Бучанського РУП ГУНП в Київській області притягнуто про адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП (а.с.3).

Проте, ч.5 ст.121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 протягом року притягався до адміністративної відповідальності за вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою статті ст.126 КУпАП.

Крім того, відповідно до примітки ст.126 КУпАП положення частин першої та другої цієї статті не застосовуються до осіб, які у встановленому порядку навчаються водінню транспортного засобу.

Як встановлено судом із переглянутого в судовому засіданні відеозапису ОСОБА_1 на прохання працівників поліції надати посвідчення водія, пояснив, що посвідчення водія не має, оскільки на даний час ще навчається водінню у автошколі (а.с.5).

Так, з наданої ОСОБА_1 та дослідженої в судовому засіданні довідки №2410/1 від 24 жовтня 2024 року, виданої ТОВ «Учбовий Центр «Автошкола» встановлено, що ОСОБА_1 пройшов курс за напрямом: «Правила дорожнього, основи безпеки руху, будова та експлуатація транспортних засобів» для подальшого отримання посвідчення водія транспортних засобів категорії «В» в період з 11 грудня 2023 року до 31 січня 2024 року. Проте, він не склав теоретичний іспит, а тому не був допущений до навчання керуванню транспортними засобами категорії «В» (а.с.12).

Вказаний навчальний заклад має сертифікат про державну акредитацію серії МВС №002232 від 23 листопада 2021 року (а.с.10).

Як вбачається із довідки №31/35-5643-5-2024 від 05 листопада 2024 року, виданої Територіальним сервісним центром МВС №5643 (ТСЦ МВС №5643) Головного сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області, Волинській та Житомирській областях (філія ГСЦ МВС) Головного сервісного центру МВС, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру ТЗ МВС ОСОБА_1 , 20 лютого 2024 року складав теоретичний іспит у ТСЦ 5643 РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській області, Волинській та Житомирській областях. Результат іспиту не склав (а.с.13).

Зазначене вище свідчить про те, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки на момент вчинення адміністративного правопорушення, станом на 11 вересня 2024 року, останній проходив навчання водінню транспортних засобів категорії «В», відповідно положення ч. 2 ст. 126 КУпАП до останнього застосовані бути не могли.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У складеному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 порушив ст.15 Закону України «Про дорожній рух», яка регламентує основні положення щодо допуску до керування транспортними засобами. Проте суд наголошує, що вказана стаття містить у собі декілька частин та яку саме частину даної статті порушено у протоколі не вказано, тобто не зазначено норму закону, яка була ним порушена. При цьому, самостійне її визначення судом є неприпустимим.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України). Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Аналіз зібраних у справі доказів дає підстави стверджувати те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, уповноважена особа не дотрималась вимог закону щодо необхідності встановлення ознак складу даного адміністративного правопорушення та не зібрала доказів на підтвердження наявності в діях особи ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП. Таким чином, уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, а суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, справа на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.284, 287, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду Оборонова І.В.