Справа № 487/6996/23 Головуючий у першій інстанції Сухаревич З.М.
Провадження № 33/812/220/24 Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В.
Категорія: ст.124 КУпАП

П О С Т А Н О В А

іменем України

24 квітня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Лівінського І.В.,

з секретарем судового засідання Ковальським Є.В.,

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Сабанова В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

захисника ОСОБА_2

на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 січня 2024 року, за якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Грузії, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП; провадження у справі закрито, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 070466 від 02 серпня 2023 року, того ж дня о 22 годині 50 хвилин у м. Миколаєві по вул. Генерала Карпенка, біля будинку № 53, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Rover 75», державний номерний знак НОМЕР_1 , був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, виїжджаючи з АЗС «ОККО» не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України (далі ПДР), здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху, перетнувши дорожню розмітку 1.1 та допустив зіткнення з транспортним засобом «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, чим водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.3 б, 10.2, 8.4 б, 8.5.1 ПДР, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а провадження у адміністративній справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, 09 квітня 2024 року захисник ОСОБА_1 адвокат Сабанов В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану постанову скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що постанова є необґрунтованою та незаконною, такою, що прийнята з порушенням процесуального та матеріального законів.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом і не був зупинений поліцейськими під час керування транспортним засобом. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Про факт складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення обізнаний не був, копію протоколу не отримував.

Захисник вказує, що ОСОБА_1 на час подій перебував за межами України, про що свідчать відповідні відмітки в його паспорті громадянина Грузії № НОМЕР_3 , виданого Міністерством Юстиції Грузії 16 березня 2018 року. Зокрема, на сторінці 47 паспорту містяться штампи прикордонної служби, відповідно до яких ОСОБА_1 перетнув кордон у напрямку виїзду з України 14 березня 2023 року та повернувся у зворотному напрямку 25 вересня 2023 року.

Апелянт зазначає, що відповідно 02 серпня 2023 року ОСОБА_1 не був у м. Миколаєві під час складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. За такого у даній справі ОСОБА_1 не є суб`єктом можливого правопорушення, що вказує на відсутність складу правопорушення.

Посилається на те, що письмові пояснення свідка у справі є неналежним доказом.

Про розгляд справи ОСОБА_1 повідомлений не був, у матеріалах справи не міститься жодного підтвердження про повідомлення ОСОБА_1 про судовий розгляд, чим порушене його право на захист.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 070466 від 02 серпня 2023 року, того ж дня о 22 годині 50 хвилин у м. Миколаєві по вул. Генерала Карпенка, біля будинку № 53, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Rover 75, державний номерний знак НОМЕР_1 , був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, виїжджаючи з АЗС «ОККО» не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» ПДР, здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху, перетнувши дорожню розмітку 1.1 та допустив зіткнення з транспортним засобом Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, чим водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.3 б, 10.2, 8.4 б, 8.5.1 ПДР, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.

До протоколу додані письмові пояснення свідка ОСОБА_3 та схема місця ДТП.

Від надання письмових пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення водій відмовився. Ознайомитися зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та отримати його копію водій також відмовився.

З письмових пояснень водія ОСОБА_3 наданих 02 серпня 2023 року, вбачається, що 02 серпня 2023 року приблизно 22 години 50 хвилин він їхав по вул. Генерала Карпенка зі сторони проспекту Центральний в сторону вул. Морехідна. Біля АЗС «ОККО» почав виїжджати автомобіль «Rover 75», державний номерний знак НОМЕР_1 , виїхав на зустрічну смугу, по якій рухався ОСОБА_3 , зачепив його автомобіль та поїхав з місця ДТП. Він вибіг з автомобіля. Автомобіль, який проїжджав повз, почав наздоганяти автомобіль «Rover 75». ОСОБА_3 зупинив автомобіль патрульної поліції, який проїжджав пізніше, та повідомив поліцейським дану ситуацію, після чого поліцейські поїхали до транспортного засобу «Rover 75».

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Ухвалюючи судове рішення про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, суд дійшов переконання, що ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.3б, 10.2, 8.4б, 8.5.1 ПДР, його дії знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням ДТП, що підтверджується складеним протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 070466 від 02 серпня 2023 року, схемою місця ДТП, поясненням ОСОБА_3 .

Однак апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП може бути будь-яка особа, яка безпосередньо бере участь у процесі руху на дорозі, як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин.

В даному випадку суб`єкт це водій транспортного засобу.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Оскаржуючи постанову суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 адвокат Сабанов В.М. вказував, що на час подій 02 серпня 2023 року ОСОБА_1 перебував за межами України.

Так, в матеріалах справи містяться відомості, з яких вбачається, що громадянин Грузії ОСОБА_1 перетинав державний кордон України 14 березня 2023 року (виїзд) та 25 вересня 2023 року (в`їзд), а також 21 жовтня 2023 року (виїзд) та 29 березня 2024 року (в`їзд), що підтверджується листами Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України та Управління міграційної поліції ГУ НП в Миколаївський області, а також копією паспорту ОСОБА_1 .

Отже, під час складення працівниками поліції відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Грузії, протоколу серії ААД № 070466 від 02 серпня 2023 року про порушення ним правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП, громадянин ОСОБА_1 перебував за межами державного кордону України.

Відповідно протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 070466 від 02 серпня 2023 року був складений відносно іншої людини, особа якої працівниками поліції не була установлена.

Відповідно до вимог статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статті 17 Закону України "Про міжнародні договори", міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до частини 2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування пункту 2 статті 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - "кримінальне обвинувачення" і "суперечки про громадянські права". У справі "Кадубец проти Словаччини", представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

Відповідно до статті 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях, а усі припущення мають тлумачитись на користь такої особи.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі "Надточій проти України" (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки під "кримінальним обвинуваченням" у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02).

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

При цьому спрощений підхід до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до адміністративної відповідальності, як і потерпілих, є неприпустимим (пункт 24 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року).

За висновком Верховного суду, викладеним у постанові від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17 (провадження № 51-2568км19), який є релевантним для даної справи, при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом… Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Як визначено статтею 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, що свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, зазначеного у протоколі серії ААД №070466 від 02 серпня 2023 року, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Однак, в порушення вищезазначених вимог закону, місцевий суд належним чином не з`ясував обставини щодо вчинення нібито ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, оскільки, викладені в постанові суду висновки об`єктивно не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є необґрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження у справі про визнання винним у вчиненні правопорушення, передбаченого за статтею 124 КУпАП закриттю, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Керуючись статтями 245, 280, 283, 294 КУпАП суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП; провадження у справі закрито, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду І.В. Лівінський