ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/9198/23 Головуючий 1 інстанції: Демченко С.В.
Провадження №33/818/1176/24 Доповідач: Люшня А.І.
Категорія: ст.485 МКУ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді Люшні А.І.,

- при секретарі Кириченко А.В.,

- за участю захисника Ткаченко Ю.О.,

- представника Харківської митниці

Державної митної служби України Тупікової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові, в режимі відеоконференції, клопотання захисника Ткаченко Ю.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Харкова від 08 лютого 2024 року,-

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 434 885 гривень 02 копійки.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605, 60 грн.

На зазначену постанову суду 17 червня 2024 року захисник Ткаченко Ю.О. за допомогою поштового зв`язку подала апеляційну скаргу, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи його тим, що 08 лютого 2024 року судом першої інстанції прийняте рішення по справі не проголошувалося, з повним текстом оскаржуваної постанови ознайомилася на сайті Єдиний державний реєстр судових рішень лише 17 лютого 2024 року.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення захисника Ткаченко Ю.О., яка підтримала клопотання, думку представника Харківської митниці Державної митної служби України Тупікової О.О., яка заперечувала проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали справи, вважаю, що підстави для задоволення клопотання відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Отже, закон пов`язує строк внесення апеляції на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення не з датою отримання постанови суду, а лише з датою ухвалення судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні 08 лютого 2024 року особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не був присутнім.

Однак про розгляд справи, ОСОБА_1 та сторона захисту були обізнані, оскільки захисник Ткаченко Ю.О. була присутня у судовому засіданні 08 лютого 2024 року в режимі відеоконференції, надавала пояснення (а.с.82, 83, 84-87).

22 лютого 2024 року захисник Ткаченко Ю.О. зверталася до Харківського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати постанову суду та закрити провадження по справі.

Постановою Харківського апеляційного суду від 18 березня 2024 року апеляційну скаргу захисника Ткаченко Ю.О. на постанову Київського районного суду м.Харкова від 08 лютого 2024 року повернуто особі, яка її подала, оскільки звертаючись з апеляційною скаргою з пропуском встановленого процесуального строку, апелянт не поставила питання щодо його поновлення та не навела переконливих доводів щодо наявності у неї перешкод для реалізації права на оскарження постанови суду першої інстанції у встановлений законом строк (а.с.99).

Звернувшись 17 червня 2024 року з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Харкова від 08 лютого 2024 року, захисник ОСОБА_2 пропустила десятиденний строк на апеляційне оскарження.

Посилання в апеляційній скарзі на непроголошення судом першої інстанції прийнятого рішення та на дату ознайомлення з повним текстом оскаржуваної постанови, як на підстави вважати поважним пропуск строку на апеляційне оскарження, є необґрунтованими. Зі змістом оскаржуваної постанови на сайті Єдиний державний реєстр судових рішень захисник ОСОБА_2 ознайомилася 17 лютого 2024 року в межах строку апеляційного оскарження.Резолютивна частина постанови містить роз`яснення строку та порядку її оскарження.

Зазначене свідчить про обізнаність захисника ОСОБА_2 щодо наявності судового рішення та результату розгляду справи, сторона захисту не була позбавлена можливості звернутися з апеляційною скаргою у визначений законом строк, після чого доповнити її.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п.27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Подаючи апеляційну скаргу після пропуску строку на апеляційне оскарження, сторона справи повинна навести достатні поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які б об`єктивно перешкоджали звернутися до суду у визначений КУпАП строк, а отже вплинули на право сторони реалізувати конституційні засади, які визначають право на оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п.41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Крім того, відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, заява №23436/03).

Таким чином, твердження захисника Ткаченко Ю.О. про те, що строк на апеляційне оскарження пропущено із поважних причин, не підтверджено відповідними обставинами та належними доказами, клопотання не містить посилання на обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто такими, які не залежать від волевиявлення апелянта, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга, подана після закінчення строку апеляційного оскарження, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За вищенаведених обставин підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції відсутні, оскільки відсутні поважні причини його пропуску.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити захиснику Ткаченко Ю.О. в поновленні процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Харкова від 08 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 , а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду А.І. Люшня