Справа № 171/1889/24
Провадження № 3/177/1309/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 вересня 2024 року

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М. В.

розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 10 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області в порядку визначення підсудності за постановою Дніпровського апеляційного суду від 16.08.2024, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

паспорт громадянина України № НОМЕР_1 виданий органом 1240 10.05.2019

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

17.07.2024 о 15:10 год, по автодорозі С-040117 (в напрямку с. Гранітне) Криворізького району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом мотоциклом марки МТ Дніпро 11 без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення мови, при цьому від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що зафіксовано в телефонограмах, а також за допомогою смс-повідомлення, що успішно доставлено адресату, в судове засідання не з`явився, заяв з процесуальних питань не надав.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» Суд зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки зазначена поведінка ОСОБА_1 , на думку суду, направлена на затягування розгляду справи та нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Тим більше, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

При розгляді даної справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимогами ст. 280 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України №1306 від 10.10.2001зі змінами, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст. 130 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п. 2, 4 Розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляду та стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 3 Розділу 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

У вину ОСОБА_1 ставиться саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає вину ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні доведеною поза розумним сумнівом, та приходить до висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 673570 від 17.07.2024 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, складеним уповноваженою особою, в якому викладені обставини вчиненогого правопорушення, зокрема факт керування транспортним засобом та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, за наявності явних ознак алкогольного сп`яніння.

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно змісту якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, шо підтвердив власним підписом;

- направленням на огляд в медичному закладі, в якому зафіксовано ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 , від проведення огляду ОСОБА_1 відмовився;

- відеофайлами на диску, в ході дослідження яких судом встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та перевезення пасажира, зупинки керованого ним транспортного засобу працівниками поліції у зв`язку з порушеннями правил дорожнього руху (їзда без мотошолому). Працівниками поліції повідомлено ОСОБА_1 причини зупинки транспортного засобу, роз`яснено його процесуальні права. При спілкуванні з водієм, працівниками поліції виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах з алкоголю з порожнини рота, що озвучені ОСОБА_1 . ОСОБА_1 не заперечував наявності ознак алкогольного сп`яніння, вказав, що вживав алкоголь напередодні. ОСОБА_1 працівники поліції висловили вимогу проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора, або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився, хоча йому роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно доданої до протоколу інформації, ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами, протягом року до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП не притягувався.

Оцінивши вищевказані докази, суд приходить до висновку, про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого адміністративного правопорушення, та вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в межах санкції даної статті, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 40-1КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 25, 27, 30, 40-1, 130 ч. 1, 283, 284, 289 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення за цим законом у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 305 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу (не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження постановине пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення), постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суддя М.В. Березюк