Справа №443/709/24
Провадження №3/443/381/24
ПОСТАНОВА

іменем України

30 квітня 2024 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Павлів А.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , працюючого укладальником-пакувальником в ТМ «КОРМІЛ»,

за частиною 1 статті 173-2 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 14.04.2024 о 22 год 00 хв за адресою АДРЕСА_1 умисно словесно висловлював погрози фізичною розправою, образи, нецензурну лайку в сторону своєї дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає разом із ним за вказаною адресою, чим міг завдати шкоди психічному здоров`ю потерпілої, вчинивши домашнє насильство психологічного характеру, тобто адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення визнав повністю, надав суду пояснення, в яких підтвердив викладені у протоколі обставини, суду пояснив, що між ним і дружиною виник конфлікт, у ході якого він ображав її нецензурними словами та погрожував. Зрозумів неправильність своєї поведінки. Щиро шкодує через такі дії.

Потерпіла ОСОБА_2 надала суду пояснення, за змістом яких між ними дійсно відбувся конфлікт, але вони помирилися, усвідомили неправильність своїх дій та слів. Після цих подій сварок між ними більше не було.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції частини 1 статті 173-2 КУпАП адміністративним правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (7 грудня 2017 року № 2229-VIII) визначено, що домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, доведена:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №373512 від 15.04.2024, згідно з яким ОСОБА_1 14.04.2024 о 22 год 00 хв у АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини (а.с.5);

рапортом від 14.04.2024, якими повідомлено начальника правоохоронного органу про встановлення обставин, які свідчать про вчинення ОСОБА_1 дій психологічного характеру стосовно своєї дружини (а.с.3);

заявою ОСОБА_2 , якою вона повідомила про вчинення її чоловіком сімейного скандалу, у ході якого він обзивав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чинив моральний та психологічний тиск (а.с.4);

письмовими поясненнями ОСОБА_2 та поясненнями, даними нею у суді добровільно, за власної згоди, які узгоджуються між собою і матеріалами справи та підтверджують викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини (а.с.8);

письмовими поясненнями ОСОБА_1 по суті правопорушення (а.с.7) та поясненнями, даними ним у суді добровільно, за власної згоди, які узгоджуються між собою та з матеріалами справи і в яких він повністю визнав вину у вчиненому правопорушенні.

Проаналізувавши вищевказані документи, пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справах про адміністративне правопорушення, отримані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності ці докази є достатніми та повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суду не надано.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, тобто умисного вчинення ним діяння психологічного характеру (образи, погрози), внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд виходить з такого.

Згідно з положеннями статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог частини 1 та 2 статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Суд враховує характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення; ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому частиною 1 статті 173-2 КУпАП, яка доведена повністю; думку потерпілої, яка ствердила суду, що вони примирилися; обставину, яка пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення щире розкаяння винного, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Зважаючи на викладені обставини у своїй сукупності на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 статті 173-2 КУпАП у виді штрафу.

Також, з огляду на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись статтями 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, статтею 4 ЗУ «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.І. Павлів