Справа № 345/1413/24
Провадження № 23-з/4808/26/24
Категорія ч.1 ст.163-4 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р.В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

29 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П. , розглянувши заяву захисника Волосянка Р.О. , який діє в інтересах ОСОБА_5 про відвід судді Малєєва А.Ю. по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову судді Калуського міськрайонного суду від 12.03.2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Калуського міськрайонного суду від 12.03.2024 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 грн.

На вказану постанову ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючим суддю Малєєва А.Ю.

29.04.2024 року захисник адвокат Волосянко Р.О. , який діє в інтересах ОСОБА_5 , подав заяву про відвід судді Малєєва А.Ю . В обґрунтування відводу покликається на те, що на розгляді Івано-Франківського апеляційного суду перебувають дві справи щодо ОСОБА_5 про вчинення ним адміністративних правопорушень за ч.1 ст.163-4КУпАП та за ч.1 ст.163-1 КУпАП, у зв`язку з чим в судовому засіданні 26 квітня 2024 року ним було заявлено клопотання про об`єднання справ в одне провадження на підставі ч.2 ст.36 КУпАП. Посилається на те, що суддя Малєєв А.Ю , без виходу до нарадчої кімнати та без постановлення відповідного процесуального рішення, відмовив у задоволенні його клопотання. При цьому пояснивши, що суд першої інстанції розглянув ці справи окремо, а КУпАП не містить норми,які передбачає об`єднання справ на стадії апеляційного розгляду.

Вивчивши матеріали справи щодо ОСОБА_5 , та перевіривши мотиви заявленого відводу судді Малєєва А.Ю. , апеляційний суд дійшов висновку, що заява про відвід задоволенню не підлягає.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, враховуючи положення ст. 245 КУпАП, якою передбачено, що одним із завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є об`єктивне з`ясування обставин справи, з метою недопущення в учасників процесу будь-яких сумнівів щодо упередженості та необ`єктивності розгляду даної справи суддею.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають правові підстави для відводу судді та порядок розгляду заяви про відвід судді.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та який не містить правових норм, які регулюють порядок відводу(самовідводу) суддів.

Апеляційний суд неодноразово вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності, у зв`язку з чим у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (Пуллар проти Сполученого Королівства (Pullar v. United Kingdom). При цьому, стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland).

Разом з тим, несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (Кастільо Альгар проти Іспанії (Castillo Algar v. Spain).

Відповідно до доктрини усталеної судової практики низка раніше прийнятих та узгоджених судових рішень розглядається як переконливий доказ правильного тлумачення правової норми.

Усталеність судової практики передбачає однакове застосування закону при вирішенні ідентичних правових питань у зв`язку з чим наявність послідовної правової позиції окремого судді щодо застосування правових норм не свідчить про його упередженість і не може бути підставою для його відводу.

Апеляційний суд вважає, що наведені у заяві захисника про відвід судді обставини не є такими, що викликають сумнів в упередженості судді Малєєва А.Ю. та не можуть бути правовою підставою для відводу судді, оскільки не свідчать про неможливість судді здійснювати правосуддя по справі, всебічно та повного з`ясувати обставини справи і прийняття законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

Апеляційний суд вважає, що доводи викладені у заяві про відвід судді є необґрунтованими, а у задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 7, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в :

Заяву захисника адвоката Волосянка Р.О. , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про відвід судді Івано-Франківського апеляційного суду Малєєва А.Ю. у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.03.2024 року залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Васильєв О.П.