ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/9862/23 Головуючий суддя І інстанції Пілюгіна О. М.
Провадження № 33/818/162/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Гуржій І.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а також потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2023 року, стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця м. Харкова,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Разом з цим, з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 26 липня 2023 року о 13:30 год. поблизу будинку 64 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Високий, проспект Науковий, керуючи транспортним засобом «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з мотоциклом «Ліфан», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого вищевказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив судову постанову скасувати та закрити провадження у цій справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а суть цього протоколу викладена незрозуміло. Вказував, що був свідок ДТП, однак працівники поліції його не опитали та дозволили покинути місце пригоди, а суд першої інстанції не залучив цього свідка до розгляду справи. Також вважав, що потерпілий надавав неправдиві пояснення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а також пояснення ОСОБА_2 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та вважав постанову суду законною та обґрунтованою, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції посилався на відомості, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, відомості схеми місця ДТП, рапорті працівника поліції, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем не був уважний, не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, здійснив зіткнення з іншим транспортним засобом мотоциклом «Ліфан», отримані механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.

З матеріалів протоколу вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом цього протоколу, про що свідчить його особистий підпис в графі «… підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані правильні).

Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не звертався із позовом до суду в порядку КАС України на дії працівників поліції, а також не звертався із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції під час складення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто ОСОБА_1 не скористався своїм правом оскаржити дії працівників поліції під час складення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу стосовно нього, а також відсутність будь-яких рішень уповноважених органів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в цьому протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 5) вбачається, що 26.07.2023 року знаходячись на місці несення служби СП «Високий» екіпажу 1812 на службовий планшет надійшов виклик «ДТП з потерпілими» за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Високий, перехрестя вул. А. Ощепкова та Науковий проспект. Прибувши на місце виклику було виявлено транспортний засіб «Рено» під керуванням ОСОБА_1 та мотоцикла «Ліфан» під керуванням ОСОБА_2 . На місці події було з`ясовано, що це «ДТП без потерпілих», так як водій ОСОБА_2 відмовився від госпіталізації. На місці події від водіїв було відібрано пояснення та складено схему ДТП.

Відповідно до відомостей схеми місця ДТП (арк. 2) вбачається, що місцем зіткнення є перехрестя проспекту наукового та вул. Ощенкова біля осьової смуги.

Відповідно до відомостей письмових пояснень ОСОБА_2 (арк. 4) вбачається, що «он ехал на мотоцикле со стороны Мерефы в сторону Харькова. В районе остановки автобуса «Хутор Отдыха» примерно за 150 метров он перестроился в крайний левый ряд заблаговременно включил левый поворот и начал сбавлять скорость готовясь повернуть налево в переулок. Дорога в этом месте разделена сплошной белой полосой и когда до разрыва полосы оставалось где-то 10 15 метров его с левой стороны подрезал легковой автомобиль «Рено». В результате столкновения он вместе с мотоциклом упал. Скорость в этот момент составляла не более 5 км/час. Автомобиль Рено обогнал его с левой стороны и затормозил на встречной полосе на перекрестке».

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 надавав аналогічні пояснення.

Такі пояснення ОСОБА_3 узгоджуються з відомостями, які зафіксовані у схемі місця ДТП.

В своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 (арк. 3) зазначав, що « … в момент движения водитель мотоцикла с крайнего правого ряда начал поворачивать на лево, не убедившись в безопасности маневра. Во избежание столкновения ему пришлось вытормаживаться и уходить в лево на встречную полосу. Столкновения избежать не удалось. Произошло ДТП».

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснював, що екстренного гальмування не застосовував, оскільки його автомобіль оснащений системою «ABS».

Оцінюючи такі пояснення суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вони є суперечливими та не узгоджуються між собою, а з відомостей схеми місця ДТП (арк. 2), поза розумним сумнівом вбачається, що гальмівний шлях автомобіля під керуванням ОСОБА_1 відсутній, що свідчить про невідповідність та суперечність таких тверджень ОСОБА_1 , а тому суд апеляційної інстанції ставиться до них критично.

Поряд з цим в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснював, що бачив, як ОСОБА_2 рухався попереду нього у правій смузі руху, а потім почав перестроюватися у ліву смугу.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно ж вимог п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відпоавідно до п.2.3(б) ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до вимог п. 12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Тобто ОСОБА_1 об`єктивно бачив водія ОСОБА_2 , який рухався попереду нього не порушуючи правил дорожнього руху та розраховуючи, що інші учасники дорожнього руху виконують ПДР. Отже ОСОБА_1 повинен був відповідно зреагувати на таку обстановку та безпечно для себе та оточуючих керувати своїм автомобілем, однак він цього не зробив.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.п.2.3(б), 12.1 Правил дорожнього руху та притягнуто за ст. 124 КУпАП до відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Харківського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков