12.11.2024 Справа № 331/6608/24 Провадження № 3/331/2454/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 р. м.Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м.Запоріжжя Стратій Є.В.,

розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Запорізькій області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянку України, яка проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

- за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 158975 від 25.10.2024 р.: «25.10.2024 р. о 23 год. 11 хв. в м.Запоріжжя, вул.Запорізька, буд.5, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «KIA Stonic» днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння,а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законодавством порядку відмовилась. Від керування ТЗ відсторонена, про повторність попереджена, чим порушила п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП».

Для розгляду справи ОСОБА_1 не з`явилася.

Адвокат Шутак Ю.В. під час розгляду справи заявив клопотання про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП на підставі ст.247 КУпАП.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, суддя дійшла наступних висновків.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частини 1 ст.256 КУпАП: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 158975 від 25.10.2024 р. місце вчинення адміністративного правопорушення зазначено: « АДРЕСА_2 », в рапорті поліцейської зазначено, що транспортний засіб, яким керувала ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції був зупинений по АДРЕСА_3 , тобто патрульними не встановлено місце вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення розроблені та затверджені наказом МВС від 07.11.2015 за №1395 з реєстрацією в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/278853 «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», наказом МВС від 06.11.2015 за №1376 з реєстрацією в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27942 «Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», спільним наказом МВС і МОЗ від 09.11.2015 за №1452/735 з реєстрацією в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» недотримання норм яких дає підстави для висновку про недопустимість доказів на підтвердження обставин подій та доведеності вини особи у вчиненні відповідного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 р. № 1103 зі змінами та доповненнями, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування.

Відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» №1413/27858, пункт5: Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

В порушення цих вимог поліцейські не інформували ОСОБА_1 про порядок застосування технічного засобу, якого саме.

З доданого відеозапису не вбачається, що поліцейським було виконано ці вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В матеріалах справи відсутні відомості, що поліцейськими проводився огляд водія на стан алкогольного сп`яніння та складав відповідний акт з долученням його до протоколу про адмінправопорушення, що не відповідає вимогам ч.5 «Порядку направлення водіїв…». Коли був складений долучений до протоколу акт не відомо.

Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст.266 КУпАП, перш ніж проводити огляд за допомогою технічного приладу Alcotest Drager 6820, поліцейські повинні були виявити ознаки алкогольного сп`яніння.

В так званому Акті огляду, зазначено наступні ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.

Також відеозаписом не підтверджується порушення мови та координації рухів ОСОБА_1 , з огляду на що слід вважати, що співробітники поліції зазначили не фактично встановлені ознаки, а загальновідомі ознаки на свій розсуд.

З урахуванням цих обставин співробітники поліції не мали права проводити огляд на стян сп`яніння за допомогою технічного приладу Alcotest Drager 6820.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи захисника, переглянувши відеозаписи, суддя встановило, що автомобіль ОСОБА_1 був зупинений у зв`язку з порушенням п.15.9 и ПДР України, зупинка ближче 10 м. від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

ОСОБА_1 погодилась з цим, поліцейський повідомив, що необхідно сплатити штраф, на що вона дала згоду.

При цьому, під час розмови з поліцейськими, ОСОБА_1 говорила, що поспішає, бо в неї дома двоє неповнолітніх дітей (малолітня донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Більше того, в той час, існувала загроза прильоту КАБів (що підтверджується наданими стороною захисту скриншотами), відбій повітряної тривоги не об`явили, наближалась комендантська година, а відтак необхідно було йти в укриття, або в безпечне місце.

Однак, її доводи не були сприйняті поліцейським, він не виносив постанову про накладення стягнення за «зупинку ближче 10 м. від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду», а почав питати її, чи не вживала вона алкогольних напоїв, на що ОСОБА_1 категорично говорила, що не вживала, на вимогу поліцейського дихнула декілька разів. Поліцейський попросив, щоб вона виставила руки вперед, а потім повідомив її, що у нього є підозра, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, підтвердженням чого, на його думку, є тремтіння мої рук, а також порушення мови.

ОСОБА_1 заперечувала цей факт, вказуючи, що в неї немає порушення мови, що вбачається з відеозапису, просила роз`яснити, в чому це порушення полягає, однак поліцейський їй пояснив, що працівникам поліції відомо за якими ознаками слід вважати, що у людини є порушенні мови, ці ознаки у неї нібито присутні, однак ці ознаки поліцейський не вказав.

При цьому, ОСОБА_1 постійно говорила поліцейським, що не вживала алкоголю, керувала автомобілем в тверезому стані, постійно говорила, що на неї чекають діти, вона була дуже налякана, розуміючи про загрозу прильотів, і що в цей небезпечний час повинна бути поряд з дітьми в безпечному місці.

Однак, її доводи не були прийняті до уваги, при цьому, не було роз`яснено порядок проведення огляду на стан сп`яніння на місці, в закладі охорони здоров`я, підстави такого огляду, порядок проходження, в якому саме лікарському закладі.

Частиною 3 ст.266 КУпАП встановлено, що в разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

При цьому, частина 5 ст.266 КУпАП визначає, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням правопорушника до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно пам`ятки щодо дій під час повітряної тривоги, опублікованої на Урядовому порталі 28 листопада 2022 року Державною службою України з надзвичайних ситуацій, примірним алгоритмом дій населення за сигналами оповіщення цивільного захисту Увага всім, Повітряна тривога, розробленим ДСНС, згідно пам`ятки Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради, яка розміщена на офіційному сайті «Запорізька міська рада», пам`ятки розробленої розміщеної на офіційному сайті Департаменту з питань цивільного захисту населення Запорізької ОДА:

-під час повітряної тривоги перебуваючи на вулиці, потрібно швидко, без паніки пройти до захисної споруди цивільного захисту, у разі відсутності їх поблизу підземного пішохідного переходу, паркінгу або підвального приміщення.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Таким чином, поліцейські мали повідомити ОСОБА_1 про необхідність йти в укриття, чекати сигналу «Відбій повітряної тривоги», а не змушувати її діяти в стані загрози щодо життя її та її дітей.

З огляду на встановлені фактичні обставини, суддя вважає, що ОСОБА_1 не мала умислу на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а була змушена так діяти, захищаючи свої інтереси, свою безпеку, в протилежність діям співробітників поліції.

Крім того, встановлено, що фактично ОСОБА_1 не була відсторонена від керуванням транспортним засобом, що також доводить безпідставність дій співробітників поліції щодо необхідності проведення огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі«Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

У справі«Малофєєва проти Росії»(«Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

В рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі «Карелін проти Росії» набрало законної сили.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. При цьому, всі викладені в Протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате , а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи докази у справі на їх допустимість, розглядаючи їх у сукупності, наявність грубих порушень діючого законодавства при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не підтверджена наявними доказами безсумнівно, поза розумним сумнівом, наявність лише припущень співробітників поліції, відтак є всі підстави для закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.130 ч.1, 247, 283,284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення, а також прокурором у порядку, передбаченому частиною 5 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Стратій Є.В.