КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №759/390/24 Суддя І інстанції - Ясельський А.М.
Провадження № 33/824/1469/2024 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Нерсесян А.С. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 25.01.2024, щодо,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 25.01.2024 провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 12.12.2023 приблизно о 06.57 годин, в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство стосовно свого тестя ОСОБА_1 , а саме дії психологічного характеру, що виразилося в словесних образах та принижені честі та гідності, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Закриваючи провадження у справі, суд послався на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено за вчинення психологічного насильства в сім`ї, разом з тим, потерпілий ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 вчинив щодо нього насильство у виді застосування фізичної сили.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, представник потерпілого ОСОБА_1 - адвокат Нерсесян А.С., подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на не повноту та не всебічність з`ясування обставини справи, ігнорування вимог закону, що призвело до порушення прав та інтересів потерпілого ОСОБА_1 , просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 25.01.2024.

Крім того просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 25.01.2024, як такий, що пропущений із поважних причин.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що постанова суду була винесена 25 січня 2024 року, однак повний текст рішення був виданий потерпілому лише 31 січня 2024 р., а його представнику повний текст постанови був виданий вже після закінчення строків на апеляційне оскарження.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що на ранок 25 січня у судді Ясельского на 9-00 було призначено декілька засідань. Він, як представник потерпілого затримався через пробки, але в 09-14 вже був в Святошинському суді, що може бути підтверджено випискою з журналу реєстрації відвідувачів. У вказаний проміжок часу судом дана справа була вже розглянута, причому, саме засідання тривало менше семи хвилин. З поміж іншого - це підтверджує недотримання судом принципу недопущення спрощеного розгляду справ про адміністративні правопорушення. Під час розгляду судом першої інстанції було порушено також принцип неупередженості та об`єктивності - адже, коли захисник адвокат Мироненко О. вимагав максимально швидкого розгляду справи, мотивуючи це необхідністю їхати на таксі в інше засідання - суд йому повірив, хоча жодного доказу такого іншого засідання захисником подано не було. Апелянт зазначає, що йому відомо з минулого дружнього спілкування з даним колегою, що він є постійним користувачем власного автомобіля, відтак необхідності у спектаклі перед судом із викликом таксі не було. Дані обставини свідчать про істотні процесуальні та процедурні порушення, допущені при складанні та затвердженні протоколів, що в свою чергу свідчить про істотні порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та з огляду на істотність наслідків притягнення до відповідальності для вказаної особи, вимагає недопущення спрощеного підходу в застосуванні зазначених вище норм КУпАП.

Крім того, апелянт зазначає, що жодний із нібито проаналізованих судом доказів у оскаржуваній постанові не вказаний, а висновок зроблено виключно із суперечності між протоколом і твердженнями сторін. Однак, суд першої інстанції зобов`язаний розкрити всі обставини справи та захистити інтереси іншим можливим способом, ніж той, що вказано у договорі. Також суд зобов?язаний з?ясувати характер спірних правовідносин, наявність/відсутність порушеного права чи інтересу. Відтак, твердження потерпілого ОСОБА_1 про фізичне насильство з боку ОСОБА_3 підлягало перевірці належними доказами і у разі підтвердження - відображене у змісті постанови, чого судом зроблено не було.

Апелянт вказує, що у матеріалах справи містяться відеозаписи інциденту, що став підставою для звернення ОСОБА_1 до поліції, але вказані відеозаписи судом проаналізовані не були. Також, судом першої інстанції не було опитано свідків інциденту - якими є дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , та колишня дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_5 - що разом проживають у даній квартирі АДРЕСА_2 .

Заслухавши доповідь судді; пояснення потерпілого ОСОБА_1 та його представника Нерсесяна А.С., які уточнили апеляційну скаргу та проси постанову суду скасувати, постановити нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністратвине стягнення в межах санкції наведеного закону; доводи ОСОБА_2 та його адвоката Мироненка О.О., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи постанову судді законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали справи в повному обсязі, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Перш за все, з приводу клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження слід зазначити, що з огляду на доводи клопотання представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Нерсесян А.С., а також враховуючи, що виготовлення обґрунтованої апеляційної скарги потребує ознайомлення зі змістом оскарженого рішення, вважаю, що з метою забезпечення реалізації права на апеляційний перегляд судового рішення, строк апеляційного оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 25.01.2024 слід поновити.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, у відповідності з положеннями ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Проте, вказані вимоги закону суддею місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 в повному обсязі виконані не були.

Так, обґрунтовуючи відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, суддя місцевого суду, пославшись на пояснення ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_1 , дійшов висновку про те, що зібрані у справі докази не можуть бути визнані достатніми для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні саме психологічного насильства відносно ОСОБА_1 , про що зазначено в протоколі.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 920080, ОСОБА_2 12.12.2023 приблизно о 06.57 годин, в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство стосовно свого тестя ОСОБА_1 , а саме дії психологічного характеру, що виразилося в словесних образах та приниженні честі та гідності, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно із рапортом Інспектора СПДН Святошинського управління поліції ГУ НП в м. Києві ст.. лейтенанта поліції Романенко К. до Святошинського УП надійшло звернення гр. ОСОБА_1 про те, що за адресою АДРЕСА_1 його зять гр. ОСОБА_2 вчинив відносно нього домашнє насильство. По відпрацюванню виклику було встановлено, що в даному випадку вбачається фізичне та психологічне домашнє насильство зі сторони обох учасників події, відносно один одного, відповідно складено протокол щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП

З дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису місця події вбачається, що ОСОБА_2 та його дружина знаходяться у кухні, де останні постійно здійснюють відео зйомку на мобільний телефон. В подальшому на кухню заходить ОСОБА_1 , набирає собі води та йде, тоді повертається миє чашку, потім щось робить поза оглядовістю відеокамери, виходить з кухні до коридору, де п`є воду. В цей час ОСОБА_2 починає насміхатись над ОСОБА_1 в іронічній формі говорить дружині що той знімає. Після чого ОСОБА_1 повертається на кухню, з телефоном в руках і починає знімати мікрохвильову піч, вказуючи про те, що ОСОБА_7 нею користується, при цьому, жодних слів в бік ОСОБА_2 , який є його зятем та в бік дочки не висловлює. Після цього, ОСОБА_1 знімає газову плиту, коментуючи на телефон, що його дочка із зятем зняли конфорки та забрали всі прибори, а тому вони з дружиною вже п`ять днів не мають змоги готувати їжу та запитує у дочки «чи це так?». У той же час, ОСОБА_2 протягом усього періоду знаходження ОСОБА_1 на кухні продовжує в принизливій формі сміючись, коментувати, що ОСОБА_1 бігає по хаті, висловлюється в його бік нецензурно та безпосередньо ображає його нецензурними словами, голосно сміється та в подальшому вибиває з рук ОСОБА_1 телефон. Наступні події відображені на відеозаписі, стосуються подій, які виходять за межі розгляду даної справи.

В своїх поясненнях, наданих працівникам поліції ОСОБА_1 пояснив, що проживає в даній квартирі з колишньою дружиною ОСОБА_5 , донькою дружини ОСОБА_3 , її чоловіком ОСОБА_2 і їхньою дочкою ОСОБА_8 . Протягом п`яти років має погані стосунки з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , так як вони забороняють спілкуватись з ОСОБА_8 , яку він вважає своєю онукою. Постійно чіпають його речі, провокують конфлікти, з приводу чого неодноразово викликав працівників поліції.

12.12.2023 приблизно о 06 год. 57 хв. він прийшов на кухню попити води, там знаходились ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , попивши води відійшов, потім вирішив зафіксувати на мобільний телефон як ОСОБА_3 , користується мікрохвильовою піччю, так як в квартирі всі прилади та предмети розділені на дві родини. Також зафіксував, що на газовій плиті відсутні газові прилади, у зв`язку з чим він не міг вже п`ятий день приготовити собі їсти, їх забрала сім`я ОСОБА_2 .

Коли знімав, як ОСОБА_3 користується мікрохвильовою піччю, то ОСОБА_2 почав також знімати на свій телефон все. Потім ОСОБА_2 поставив свій телефон на підвіконня та підійшовши до ОСОБА_3 і намагаючись її обійняти, щоб сховати від його телефону, насміхався над ним, а в подальшому, з нецензурною лайкою повернувшись до нього обличчям різко та неочікувано наніс удар по правій руці, при цьому вибив телефон, потім схопив його за одежу на грудях та вдарив в грудну клітину. В цей час до них підійшла ОСОБА_3 та почала розбороняти. На ці крики прибігла ОСОБА_5 та теж намагалась розборонити. Після чого ОСОБА_2 відпустив його. Через деякий час він викликав поліцію. Коли приїхала поліція то склали протокол на ОСОБА_3 та на нього. Після чого він звернувся до травмпункту, так як себе почував зле, де йому поставили діагноз забій правої кисті.

Допитаний в суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_1 підтримав свої пояснення та пояснив, що сім`я ОСОБА_2 , вже протягом п`яти років знущається з його сім`ї. Щодо подій зазначених в протоколі, то зазначив, що все почалося з того, що ОСОБА_2 зняв конфорки з плити і його сім`я немала можливості приготувати собі їжу, відповідно порушився звичний ритм життя. Дійсно, цю газову плиту купувала ОСОБА_3 і вона мала право робити з нею що завгодно, однак сім`я ОСОБА_2 щодня користується усім тим, що він з дружиною придбали за все життя, в тому числі і мікрохвильовою піччю. Того дня, він зайшов на кухню, випив води і побачив, що ОСОБА_2 використовує мікрохвильову піч, він вирішив це засняти на камеру. В цей час ОСОБА_2 почав насміхатися з нього, ображати, виводити з рівноваги, завдаючи шкоди його психічному здоров`ю, потім вдарив по руці з телефоном, а враховуючи вік, стан здоров`я, порушений ритм життя, відслідковування його дій (камера на підвіконні), він не стримався і дав відсіч. Вважає, що діяв для захисту своєї честі та гідності, захищаючись. Також, потерпілий додав і те, що вони не мають можливості продати частку квартири, яку він колись отримав, а потім приватизував в тому числі і на доньку ОСОБА_3 , оскільки остання сховала документи на квартиру. Більш того, ОСОБА_1 вказав, що в суді першоїі інстанції він надавав такі ж показання, проте, суд їх невірно виклав в оскаржувній постанові.

Так, показання ОСОБА_1 є логічними, послідовними, повністю узгоджуються між собою та відеозаписом подій, а також з іншими матеріалами справи, а тому будь-яких підстав не довіряти їм у апеляційного суду немає.

В своїх поясненнях, наданих працівникам поліції ОСОБА_2 пояснив, що 12.12.2023 з 7 до 7-30 год. ОСОБА_1 вчинив відносно нього психологічне та фізичне насильство, завдав численних ударів, виривав волосся з бороди, втручався в його з дружиною побутові справи, ліз до дружини з увімкненим на запис телефоном прямо до обличчя.

Після цього, до сварки приєдналась гр. ОСОБА_5 , завдала ОСОБА_4 та йому удари в тому числі в коридорі, перед відчиненими дверми кімнати і очевидцем цих подій стала малолітня ОСОБА_8 , яка голосно кричала - «ОСОБА_1 перестань», плакала, верещала, просила щоб вони залишились в кімнаті, що вони з дружиною і зробили. Просив скласти протокол щодо ОСОБА_1 за вчинення насильства стосовно нього та його доньки.

Допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що в той день знаходився на кухні з дружиною, де готували сніданок дочці. В цей час на кухню зайшов ОСОБА_1 , який випив води та пішов, потім почув звук мікрохвильовки та повернувся і почав знімати на телефон, коментуючи, що вони протиправно користуються його микрохвильовкою, потім почав знімати плиту і його дружину, а саме направляючи камеру на обличчя дружини, задавав їй питання, внаслідок чого він почав захищати дружину. ОСОБА_2 пояснив, що сварку із ОСОБА_1 не вчиняв, нецензурно не виражався, вважає сказані ним слова нормальними, літературними словами. Вказав, що його розібрав нервовий сміх саме поведінка ОСОБА_1 . Вважає, що саме ОСОБА_1 втручається в їхні з дружиною сімейні відносити і своєю поведінкою чинить психологічний тиск. Зазначив, що ОСОБА_1 сам зняв конфорки з газової плити, а до того ще знімав столешню, при цьому, на столі писав що проводиться ремонт.

ОСОБА_2 вказав, що ввімкнув на телефоні відеокамеру та поставив телефон на підвіконня, виключно для того, щоб зняти відео з дочкою, коли вона вийде на кухню та буде в присутності мами та батька снідати, адже, він намагається знімати на відео якомога більше таких душевних моментів спілкування з дитиною.

Однак, до таких показань ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції ставиться критично, оскільки вони повністю спростовуються даними дослідженого відеозапису місця події, який є об`єктивним доказом у справі та не залежить від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи.

Так, з відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_2 висловлює словесні образи в бік ОСОБА_1 , насміхаючись над ним, коментує його дії, нецензурно висловлюється та словесно ображає, при цьому, усвідомлюючи, що в квартирі проживає декілька сімей, члени яких після пробудження прийдуть на кухню, ОСОБА_2 з метою психологічного тиску вмикає камеру на телефоні та встановлює його на підвіконні, і під час знаходження Кирпача на кухні, починає провокувати останнього, використовуючи його майно (мікрохвильову піч), а в подальшому сміється та в принизливій формі коментує реакцію ОСОБА_1 , і такі дії ОСОБА_2 , які полягають у словесних образах, приниженні, стеженні, прагненні керувати життям ОСОБА_1 з урахуванням віку останнього, у своїй сукупності, на переконання апеляційного суду є ознаками психологічного насильства, аби викликати у ОСОБА_1 емоційну реакцію та завдати шкоду йогопсихічному здоров`ю.

При цьому, твердження про те, що телефон з ввімкненою камерою на підвіконні був встановлений для фіксації моментів життя дитини є непереконливими, оскільки дитина ОСОБА_2 була відсутня на кухні і протягом усього часу конфлікту, так і не з`явилась.

Що стосується постійних посилань в своїх поясненнях ОСОБА_2 та його захисника на наявність дитини в квартирі та її емоцій, то дана обставина жодним чином не спростовує вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Окрім того, як слідує з відеозапису після того, як дитина, яка була в іншій кімнаті прокинулась та почала плакати, ОСОБА_2 не залишився з нею, а вийшов у коридор та продовжив нецензурно ображати ОСОБА_1 , якому після зазначених подій стало зле і він був вимушений звернутись до лікаря, що підтверджується копією довідки №13597 від 12.12.2023.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому, постанова суду підлягає скасуванню з постановленням нової постанови про визнання винуватим ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 -2 КУпАП.

Згідно ст. 33 КУпАП, обираючи вид стягнення, суд враховує особу правопорушника, характер вчиненого адміністративного правопорушення, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи вище викладене, особу правопорушника, характер вчиненого адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 необхідно піддати адміністративному стягненню, виходячи з вимог ч.1 ст. 173-2 КУпАП, у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Нерсесяна А.С. задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 25.01.2024.

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Нерсесяна А.С. задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 25.01.2024, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення - скасувати.

Постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173 -2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал