Справа №468/1159/24
Провадження № 33/812/451/24
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 вересня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Ядловського І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисника адвоката Ядловського Івана Михайловича на постанову, яку ухвалив суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Муругова В.В. у приміщенні цього суду 15 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №582713 від 10 червня 2024 р. водій ОСОБА_1 09 червня 2024 р. о 23 год. 15 хв. в с. Інгулка по вул. Інгульська, 6, керував транспортним засобом «АЗЛК 2140», державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки ТЗ пройшов медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу DRAGER «ALKOTEST» №6810, результат якого встановив 2,47 проміле, тест №1288. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9-А Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Вказаний протокол разом з іншими документами був скерований органами поліції на розгляд до Баштанського районного суду Миколаївської області.

В судове засідання в суд першої інстанції ОСОБА_1 не з`явився.

Його захисник адвокат Ядловський І.М. вважав, що є підстави для закриття провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 заперечує вживання алкогольних напоїв, натомість оскільки він злякався погроз працівників поліції про те, що вони викличуть ВСП, то він з усім погодився та підписав складені поліцейським документи. Також вказав на відмінність в часі між зафіксованими на відеозаписі діями та між складеними письмовими документами. Крім того матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Постановою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 15 серпня 2024 р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Також стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погоджуючись із постановою суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник подали апеляційну скаргу, в якій просять постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням норм закону, оскільки працівниками поліції не було роз`яснено права ОСОБА_1 , на що суд, переглядаючи відеозапис, не надав оцінки. ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці, про що сказав поліцейському, але йому не надали направлення до медичного закладу, чим порушено вимоги Порядку огляду на стан сп`яніння, а поліцейський лише погрожував йому, що це буде мати для апелянта погані наслідки, а саме - виклик до закладу Військової служби правопорядку, фактично змусивши останнього відмовитись від проходження такого огляду. Окрім цього, як передбачено вищезазначеними підзаконними актами, провівши огляд на стан сп`яніння водія на місці зупинки за допомогою технічних засобів інспектор зобов`язаний скласти відповідний акт огляду. Долучений до протоколу інспектором акт, не відповідає вимогам, відповідно до яких цей акт буде являтись документом, зокрема в ньому не вказано, коли і де проводився огляд на стан сп`яніння, а головне, інспектором не вказано взагалі дати складання цього документу, а тому апелянти вважають вказаний акт неналежно складеним документом. До того ж, інспектором не долучено до матеріалів копії документів щодо проведення повірки технічного засобу, з допомогою якого вони проводять перевірки перебування водіїв під дією алкогольних напоїв. Крім того, чек проведеного огляду на стан сп`яніння має дату і час 10 червня 2024 р. в 00:28 год. в той час як відповідно до часу, зазначеному при відеозйомці, огляд на стан сп`яніння і роздрукування результату з Драгера мало місце в період часу, приблизно, між 23:40 - 23:58 09 червня 2024 р., проте суд у своїй постанові відхилив ці зауваження, з чим апелянт не погоджується, оскільки в матеріалах справи інспектор не вважав за потрібне долучити ніякого документу, довідки, роз`яснення, тощо щодо зазначеної судом неузгодженості, відповідно суд взяв на себе функції сторони обвинувачення, що суперечить як вимогам законодавства, зокрема, так і практиці ЄСПЛ. Тому, на думку апелянтів, інспектором не зібрано і не долучено до протоколу достатніх, допустимих доказів, які в повному обсязі та поза всяким сумнівом доводять його вину в скоєні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому всі сумніви, які підтверджують відео і документи свідчать на його користь, відповідно підстав для притягнення його до такого виду достатньо суворої відповідальності було недостатньо. До того ж, за наявності таких порушень з боку патрульного інспектора суд першої інстанції мав всі підстави не погодитись з доведеністю скоєння вказаного правопорушення, зважити на вищезазначені порушення та врахувати те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, наразі виконує свою бойову задачу, виконання якої пов`язано з необхідністю керування транспортними засобами, будучи і по військовій спеціальності водій-сапер в/ч НОМЕР_3 .

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Ядловського І.М., який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Згідно пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно частини 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно частин 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Порядок огляду особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, врегульований також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Так, відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Висновок суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, підтверджений сукупністю проаналізованих судом першої інстанції зібраних органом поліції доказів, які є взаємопов`язаними та узгоджуються між собою:

- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №582713 від 10 червня 2024 р., в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 09 червня 2024 р. о 23 год. 15 хв., рухаючись в с. Інгулка по вул. Інгульська, 6, керував транспортним засобом «АЗЛК 2140», державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу DRAGER «ALKOTEST» №6810, результат якого встановив 2,47 проміле. Протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень та застережень;

- роздруківкою результату проходження ОСОБА_1 алкотеста на місці зупинки транспортного засобу, який проведений поліцейським, від 10 червня 2024 р. за допомогою газоаналізатору ALCOTEST 6810, який показав 2,47 ‰;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 , де зафіксований його результат, що становить 2,47 ‰;

- поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у чиїй присутності ОСОБА_1 пройшов огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатору ALCOTEST 6810, результат якого становив 2,47 ‰;

- змістом копії постанови серії ББА №570238 від 10 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 як водія транспортного засобу «АЗЛК 2140», державний номерний знак НОМЕР_2 , до відповідальності за ч. 1 статті 126 КУпАП;

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовані обставини приїзду за викликом громадян наряду поліції через те, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 здійснив наїзд на ворота приватного будинку. Відеозапис починається з того, як ОСОБА_1 тримає під руку громадянин, який затримав його на місці ДТП та викликав поліцію. За фактом ДТП поліцейськими була винесена постанова серія ББА № 570238 від 10 червня 2024 р. Також після виявлення у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місця зупинки транспортного засобу він погодився, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатору DRAGER «ALKOTEST» №6810, результат якого становив 2,47 ‰. Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 спочатку запропонував «передути», після роз`яснення поліцейським про те, що повторне проходження огляду можливо в медзакладі, висловив бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, але після того, як поліцейський роз`яснив порядок такого огляд зокрема, необхідність виклику ВСП, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, відмовився від огляду у лікарні, погодився із результатами огляду. Крім того, на відеозаписі зафіксовані пояснення особи, що затримала ОСОБА_1 ОСОБА_2 про те, як водій ОСОБА_1 вчинив ДТП, в`їхавши в паркан.

Підстав для сумнівів у достовірності зазначених доказів судом не встановлено.

Істотних порушень вимог закону в діях поліцейських, що можуть мати наслідком недопустимість зібраних доказів, судом також не встановлено.

Так, огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння здійснений за його згодою поліцейським з використанням спеціального технічного засобу - газоаналізатору DRAGER «ALKOTEST» №6810, роздруківка результату огляду та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння підписані ОСОБА_1 , який погодився з показниками приладу огляду. Під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими застосовано технічні засоби відеозапису, а також були присутні два свідка, що відповідає вимогам частини 2 ст. 266 КУпАП.

Як протокол про адміністративне правопорушення, так і роздруківка результатів проходження ОСОБА_1 алкотеста на місці зупинки від 10 червня 2024 р. за допомогою газоаналізатору ALCOTEST 6810 ОСОБА_1 підписані із зазначенням про згоду із результатами.

В сукупності перелічені докази свідчать, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, проаналізованими та належним чином оціненими в їх сукупності та взаємозв`язку судом першої інстанції доказами підтверджено, що ОСОБА_1 було порушено п. 2.9 «а» Правил, тобто скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються апеляційним судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, а також, поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року).

Суд першої інстанції правильно оцінив та відхилив заперечення захисника ОСОБА_1 проти звинувачення останнього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а апеляційний суд не приймає аргументи апеляційної скарги як безпідставні з таких міркувань.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці, про що сказав поліцейському, але в подальшому вимушений був відмовитися від огляду у медзакладі через погрози поліцейського викликати Військову службу правопорядку. З дослідженого судами обох інстанції відеозапису вбачається, що після проходження огляду за допомогою спеціального приладу на місці зупинки, ОСОБА_1 пропонує, «продути» прилад ще раз, на що поліцейський пояснює можливість повторного огляду у медзакладі, з викликом ВСП, після чого ОСОБА_1 погоджується з результатом тесту та підписує усі документи без заперчень.

Апеляційний суд погоджується із оцінкою суду першої інстанції про те, що роз`яснення поліцейським порядку проходження огляду у закладі охорони здоров`я не можна вважати тиском на ОСОБА_1 з метою відмовитись від результатів огляду та вимагати проведення подальшої процедури огляду, оскільки, по-перше, як одразу, так і пізніше до підписання відповідних документів ОСОБА_1 мав змогу заявити свою незгоду з результатом тестування.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до діючого законодавства водій самостійно вирішує, чи погоджується він з результатом, який отримано при проведенні огляду щодо стану сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного приладу, або не погоджується з отриманим результатом.

У тому разі, якщо водій не погоджується з результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, то огляд на стан сп`яніння повинен бути проведений у закладі охорони здоров`я (частина 3 ст. 266 КУпАП, п. 7 Розділу І Інструкції № 1452/735).

Разом з тим, підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності (пункт 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103).

Тобто згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу також свідчить про відсутність правових підстав для подальшого доведення цього факту у встановленому законом порядку, а саме для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Щодо аргументів апелянтів про невідповідності часу, який зафіксований на відеозапису, та часу, який зафіксований в протоколі про адміністративне правопорушення, то таке не свідчить про невчинення ОСОБА_1 , який не спростовує справжність долученого до матеріалів справи відеозапису, правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не тягне за собою недійсність огляду на стан сп`яніння та його результати.

Долучений до протоколу інспектором акт, на думку апелянта, не є належним документом, оскільки в ньому не вказано, коли і де проводився огляд на стан сп`яніння, не зазначено дати складання цього документу.

Такий аргумент не приймається апеляційним судом, оскільки долучений до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №582713 від 10 червня 2024 р. акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 повністю відповідає формі акту, який є додатком № 2 до Інструкції № 1452/735 (пункт 10 розділу ІІ).

Відхиляється також довід апелянта про те, що інспектором не долучено до матеріалів справи копії документів щодо проведення повірки технічного засобу, за допомогою якого проводився огляд.

Так, відповідно до пункту розділу ІІ Інструкції № 1452/735 на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, поліцейський надає цій особі сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Апеляційний суд зауважує, що ні до проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, ні після отримання його результатів ОСОБА_1 не вимагав надання йому документів щодо приладу вимірювальної техніки, не ставив під сумнів його відповідність встановленим нормам та не висував вимог щодо незгоди із результатами тестування, тому у поліцейського не було підстав для пред`явлення цих документів, долучення яких до протоколу про адміністративне правопорушення не передбачено нормативним документами, які визначають порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння.

Щодо посилань на те, що поліцейським не було роз`яснено ОСОБА_1 його права, таке спростовується його власноручним підписом про роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

З огляду на положення вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП відсутні підстави при вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП для врахування факту проходження ним військової служби та його військової спеціальності.

Тобто належними та допустимими доказами доведено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №582713.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. Між тим, у справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджений правомірно проведеним оглядом на стан сп`яніння, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ядловського Івана Михайловича залишити без задоволення, а постанову судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 15 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна