Справа № 306/458/24 Провадження № 3/450/1054/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Кукса Д. А., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1

за ч. 3 ст. 126 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 034250 від 16.02.2024 року, встановлено, що 16.02.2024 року о 15 год. 46 хв. на автодорозі Київ-Чоп 745 км. с Неліпино водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом на підставі постанови від 15.06.2022 року, ВП № 63711926, винесеною Пустомитівським ВДВС ЗМУ МЮ (м. Львів), чим порушив вимоги ст. 15 Закону України "Про дорожній рух" та скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини неявки. Судовий розгляд справи проводиться без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при цьому, суддя вважає, що останній у визначеному законом порядку повідомлений про день та час розгляду справи.

Відповідно до правової позиції, яка міститься у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України», будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю, виходячи з таких підстав.

Стаття 7 КУпАП України вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно ч. 3 ст. 126 КУпАП, відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП, надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 034250 від 16.02.2024 року; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом від 24.05.2021 року у виконавчому проваджені № 63711926; відеозаписом.

Факт керування транспортним засобом підтверджений матеріалами провадження.

Складом адміністративного правопорушення є передбачена нормами права сукупність ознак (елементів), за наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Таку сукупність ознак формують чотири складових елементи: об`єкт, об`єктивна сторона (характеризують зовнішню сторону правопорушення); суб`єкт та суб`єктивна сторона (характеризують внутрішню сторону правопорушення).

Наявність об`єктивної сторони правопорушення (а саме керування транспортним засобом особою, щодо якої встановлене тимчасове обмеження у праві керування) у діях особи підтверджена матеріалами доданими до протоколу.

Відповідно до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.

Тобто, для констатації наявності у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, матеріалами справи повинна бути підтверджена обізнаність особи про встановлення щодо нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, та свідоме нехтування цим обмеженням.

Однак протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять відомостей, які би вказували на наявність умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, а саме про те, що ОСОБА_1 знав про накладене на нього обмеження, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 отримував постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Отже, дослідженими доказами не підтверджується наявність у діях особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності суб`єктивної сторони, що є обов`язковім елементом складу правопорушення.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину патрульною поліцією в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 126, 247, 283-284КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в :

провадження у справі № 306/458/24 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяД. А. Кукса