Справа № 154/2423/24 Провадження №33/802/542/24 Головуючий у 1 інстанції:Пустовойт Т. В.
Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Таровської А.А., захисника Сокаля І.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Сокаля І.М. на постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , командира 1 стрілецького батальйону В/Ч НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходу громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, військовою службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, проходячи службу на посаді т.в.о. командира 1 стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_2 , відповідно вимог ст. ст. З, 4, 5, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України (зокрема - положень ст. 3 про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю) та законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів начальників, беззастережно, неухильно, точно та у встановлений строк виконувати їх накази, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, бути взірцем належної поведінки, виконуючи службові обов`язки.

Статтею 16 статуту ВС ЗС України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 58 Статуту ВС ЗС України, командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до статті 59 Статуту ВС ЗС України командир (начальник) зобов`язаний: негайно доповідати старшому командиру (начальнику) про кримінальне чи адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, вчинене підлеглим військовослужбовцем, а командир (начальник) військової частини (установи) - негайно повідомляти про це відповідному прокурору, а в разі вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією військовослужбовцем Збройних Сил України - начальнику відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань; встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України: показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності; проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові);

Таким чином ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, т.в.о. командира 1стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_2 , перебуваючи на території ВЧ НОМЕР_2 , яка розташована в АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст.19 Конституції України, ст.ст.17,65 Конституції України, ст.ст.1,2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", положень Військової присяги ст.ст.11,16,101,102Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.5,45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту 4 Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві Оборони України, Збройних силах України та державній спеціальній службі транспорту, маючи реальну можливість виконувати належним чином свої службові обов`язки, з 26.05.2024 по даний час не вжив заходи для повідомлення органу досудового розслідування про факт вчинення підлеглим солдатом ОСОБА_2 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, внаслідок чого останній уникнув кримінальної відповідальності .

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-16 КУпАП, тобто не направлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, в умовах особливого періоду.

Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції захисник подав апеляційну скаргу, в якій вказує на її незаконність, необґрунтованість, вважає її такою, що не базується на всебічному і повному дослідженні доказів та матеріалів у справі, прийнята з допущенням істотних порушень процесуального закону. Зазначає, що розгляд справи відбувся у невстановлений судом час та без участі ОСОБА_1 . Вказує, що в матеріалах справи відсутні посадові обов`язки ОСОБА_1 та його пояснення, свідків, солдата ОСОБА_2 . Наполягає, що ОСОБА_1 під час інкримінованих подій не було відомо, що він виконує обов`язки командира 1 стрілецького батальйону В/Ч НОМЕР_2 , відсутні такі дані і в матеріалах справи. Апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Сокаля І.М., які, кожен зокрема, просили апеляційну скаргу задовольнити з викладених у ній підстав, суддя доходить наступного висновку.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Так, диспозиція ч. 2 ст. 172-16 є бланкетною, нею передбачено відповідальність за бездіяльність військової влади, а саме за умисне невжиття заходів щодо припинення злочину, що вчиняється підлеглим, або не направлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, а також інше умисне невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків, вчинене в умовах особливого періоду.

Перш за доводи апеляційної скарги щодо порушення права на захист ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи у його відсутності, з огляду на заяви останнього, в яких він зазначив, що просить розглядати справу у його відсутності, вину визнає в повному обсязі, щиро кається, просить суворо не карати (а.с.52, 56) не ґрунтуються на матеріалах справи.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП, доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема: протоколом про військове адміністративне правопорушення, витягами з наказу командира, актом службового розслідування, рішенням командира ВЧ НОМЕР_2 рапортом начальника відділення персоналу ВЧ НОМЕР_2 , доповіддю про встановлення факту відсутності ОСОБА_2 , службовою характеристикою, поясненнями ОСОБА_1 .

Більш того підставою допуску ОСОБА_1 до т.в.о. обов`язків командира ВЧ НОМЕР_2 став його рапорт від 08.05.2024, що спростовує доводи апеляційної скарги щодо необізнаності останнього з займаною посадою.

Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

Враховуючи вищенаведені докази, які в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи і узгоджуються між собою та відтворюють картину вчиненого правопорушення, суддя знаходить доводи захисника про те, що в діях ОСОБА_1 відсутні склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП, безпідставними.

Звертає суд увагу і на ту обставину, що в апеляційному суді скаржник будь-яких додаткових обставин, окрім викладених в скарзі, не повідомив, жодних клопотань чи доказів не подавав.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Суддя суду першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП врахував характер правопорушення, дані про особу винного, які наявні в матеріалах справи, інші обставини справи, а тому призначив порушнику адміністративне стягнення саме у виді штрафу, з чим повністю погоджується і апеляційний суд, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника Сокаля І.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 липня 2024 року щодо останнього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Волинського апеляційного суду О.М.Клок