Номер провадження: 33/813/1967/24
Номер справи місцевого суду: 514/938/24
Головуючий у першій інстанції Кравченко П.А.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 514/938/24

Номер провадження: 33/813/1967/24

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участю секретаря судового засідання - Губара Д.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Китаєвої Ольги Антонівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 03 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 172-18 КУпАП,

встановив:

Постановою Тарутинського районного суду Одеської області від 03 липня 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі - 17 000 грн. в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі - 605,60 грн..

Відповідно до змісту постанови суду, 03.04.2024 року о 09 год. 35 хв. прикордонною поліцією Республіки Молдова, на напрямку Українка (РМ) - Єлизаветівка (УКР), на відстані 500 м. від державного кордону України, в районі прикордонного знаку 0680, було затримано чотирьох громадян України, які незаконно перетнули державний кордон (на вихід з України в Республіку Молдова). На даному напрямку ніс службу прикордонний наряд у складі ОСОБА_1 , який не виконав покладені на нього завдання. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 6 Гл. 2 Р. 2, абз. 12, 13, п. 7, Гл.2, Р. 2 «Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ» затвердженої наказом МВС України № 1261 від 19.10.2015 року, враховуючи дію особливого періоду, вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-18 КУпАП..

Адвокат Китаєва Ольга Антонівна, діюча в інтересах ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Захисник зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням діючого законодавства. Судом першої інстанції не було повно та всебічно досліджено матеріали справи.

Посилається на те, що справу розглянуто за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Протокол складений неуповноваженою особою, зазначені у протоколі відомості не відповідають дійсності. У протоколі зазначається час - 09:35, разом з тим зміна наряду відбулася о - 08:30. Тобто, ділянку кордону охороняв інший наряд. До протоколу надані документи, які складені російською мовою без перекладу на державну мову. Суд першої інстанції не взяв до уваги надані захистом заперечення, які підтверджують відсутність події та складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 .. Суд першої інстанції не врахував практику ЄСПЛ щодо доведення вини поза розумним сумнівом.

ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Китаєва О.А. у судове засідання вдруге не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки не повідомили, заяв та клопотань не надали.

За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та її захисника.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, прийняв законне та обґрунтоване судове рішення.

За положенням ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, відповідальність настає у випадку порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого період.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади. Інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст. 2 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» та ст. 27 Закону України «Про державний кордон України», на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається: охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах з метою недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму; здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 розділу І «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» затвердженої наказом МВС України 19.10.2015 року № 1261, закріплено, що прикордонним нарядом є одна або кілька озброєних чи спеціально екіпірованих уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, які безпосередньо виконують завдання з охорони державного кордону України або здійснюють інші повноваження у випадках, передбачених ЗУ «Про Державну прикордонну службу України». Окрім того, відповідно до положень вказаної Інструкції, також покладається обов`язок щодо здійснення контролю за дотриманням режиму державного кордону, прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон та в контрольних пунктах в`їзду-виїзду і т.д..

Згідно п. 20 ч. 5 розділу ІІ Інструкції № 1261, прикордонний наряд у складі одного та більше прикордонників, який призначений для перевірки документів у осіб з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі, встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, в`їзду та перебування на визначеній території, де Державна прикордонна служба України здійснює прикордонний контроль, інші службові дії з охорони державного кордону, а також дослідження за результатами оцінки ризиків документів, що стосуються транспортних засобів, вантажів. Під час виконання завдань прикордонний наряд з перевірки документів зобов`язаний, в свою чергу, перевіряти документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон (в`їжджають/виїжджають та перебувають на визначеній території), з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі, при цьому з`ясовувати наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону (в`їзду/виїзду та перебування на визначеній територію).

За положенням п. 1 розділу ІІ Порядку проведення підрозділами органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України процедури здійснення контролю другої лінії іноземці та осіб без громадянства під час в`їзду в Україну затвердженого наказом МВС від 14.05.2018 року № 392, процедура контролю другої лінії проводиться за результатами аналізу та оцінки ризиків під час виконання процедури контролю першої лінії, якщо у службової особи виникли сумніви щодо виконання іноземцем або особою без громадянства умов в`їзду і Україну в разі: спрацювання визначених індикаторів ризиків відповідно до Інструкції з проведення аналізу ризиків у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом МВС від 11.12.2017 року № 1007; наявності письмової інформації уповноважених державних органів - правоохоронних, розвідувальних органів або Державної/ міграційної служби України про виконання термінового доручення, передбаченого Порядком надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, затвердженим постановою КМУ від 17.04.2013 року № 280; наявності в паспортному документі іноземця скасованих українських віз, відмоток «заборонено в`їзд в Україну терміном на …» або «відмовлено у в`їзді в Україну».

Під час апеляційного розгляду справи були повторно досліджені наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ № 308064 від 04 травня 2024 року (а. с. 1);

-висновок службового розслідування по факту затримання 03.04.2024 року близько 09.35 на відстані 500 м. від державного кордону Прикордонним нарядом Прикордонної поліції Республіка Молдова 4 громадян України, які незаконно перетнули державний кордон в районі прикордонного знаку № 0683 на напрямку Українка (РМ) - Єлизаветівка (УКР) навпроти ділянки відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) (а. с. 7-13);

-письмові пояснення особи, яка притягаються до адміністративної відповідальності (а. с. 5);

-письмові пояснення ОСОБА_2 (а. с. 6);

-витяги з книг прикордонної служби (а. с. 13, 14);

-протокол прикордонно-представницької зустрічі (а. с. 15 - 17);

-світлини (а. с. 18 - 20).

Вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення був власноруч підписаний ОСОБА_1 із зазначенням, що пояснення будуть надані окремо.

У письмових поясненнях ОСОБА_3 зазначає, що в період з 19:00 02.04.2024 року по 7:30 03.04.2024 спільно з солдатом ОСОБА_4 та солдатом Батьковцем виконували Наказ на охорону державного кордону, вид прикордонного наряду «ПП» з завданням охорони визначеної ділянки відповідальності в межах п/зн № 0638-0682/03 зі зміною на місці. Службу організовували шляхом патрулювання визначеної ділянки по ДК в межах п/зн 0638-0682/03.

Згідно висновку службового розслідування по факту затримання 03.04.2024 року, прикордонний наряд у складі старшого сержанта ОСОБА_3 , солдата ОСОБА_4 та солдатом ОСОБА_6 виконували Наказ на охорону державного кордону, вид прикордонного наряду «ПП» з завданням охорони визначеної ділянки відповідальності в межах п/зн № 0638-0682/03 у період з 19:00 02.04.2024 року по 8:30 03.04.2024.

У протоколі прикордонно-представницької зустрічі зазначається, що порушення державного кордону групою осіб в районі прикордонного знаку № 0638 відбулося 03.04.2024 р. приблизно о 07:00 - 08:00. У подальшому група осіб направилася у глибину території Р. Молдова, де була затримана нарядом пограничної поліції Р.Молдова.

Час несення служби прикордонним нарядом, його склад, підтверджується також витягами з книг прикордонної служби.

Апеляційний суд зазначає, що наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом. Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що протокол не відповідає вимогам ст. 254, 255, 256 КУпАП України.

Диспозиція ст.172-18 КУпАП є бланкетною та передбачає, що порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду тягнуть за собою адміністративну відповідальність.

Проаналізувавши вищевказані нормативно-правові акти, надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП, яке було вчинено в умовах особливого періоду.

Апеляційний суд погоджується з твердженням апелянта про те, що судом першої інстанції справу розглянуто за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.Разом з тим, під час апеляційного розгляду, з наявних матеріалів справи беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 винен у вчиненні наведеного адміністративного правопорушення, а отже підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. Вказаний довід апеляційної скарги не спростовує вищевказані висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані в справі докази відображають обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що ОСОБА_1 винен у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 178-18 КУпАП.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП, в межах санкції ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, що зроблені в постанові суду першої інстанції, оскільки зведені лише до незгоди з висновками суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 178-18 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 178-18 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд дійшов до висновку про те, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Китаєвої Ольги Антонівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 03 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін