ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Русєва А.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №124184 від 06.09.2024 року, ОСОБА_1 06.09.2024 року о 00:00 год. у м. Одеса, узвіз Польський, 2, керуючи транспортним засобом «Toyota», державні номерні знаки НОМЕР_1 , не вибрав та не дотримався безпечної дистанції при повороті праворуч у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Ford», державні номерні знаки НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху України.

Судовий розгляд в суді проведено за відсутністю ОСОБА_1 , який в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Про причини неявки ОСОБА_1 суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справу не подавав.

Так, з метою повідомлення особи про час і місце розгляду справи, а також дотримання строків розгляду справи, ОСОБА_1 було повідомлено шляхом смс-повідомлення, яке, відповідно до звіту про доставку, доставлено на телефонний номер останнього та на офіційному сайті Судової влади України за посиланням https://pm.od.court.gov.ua/sud1522/gromadyanam/csz/ були розміщені відомості про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 будучи повідомленим про дату та час розгляду справи в суді, не з`явився, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_1 , як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Більш того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що особа щодо якої розглядається справа виявить бажання з`явитись до суду за умови не повідомлення суду причин своєї неявки.

Суд, дослідив матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до диспозиції ст.124 КУпАП відповідальність за цією статтею настає в разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Як слідує із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №124184 від 06.09.2024 року, водію ОСОБА_1 інкримінуються порушення вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Так, п. 13.1 ПДР України передбачає, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Абзацом 6 п. 1.10 ПДР України визначено, що безпечна дистанція - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

З фабули протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 06.09.2024 року о 00:00 год. у м. Одеса, узвіз Польський, 2, керуючи транспортним засобом «Toyota», державні номерні знаки НОМЕР_1 , не вибрав та не дотримався безпечної дистанції при повороті праворуч у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Ford», державні номерні знаки НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Водночас, зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.09.2024 року, вбачається, що транспортний засіб «Toyota», розташований попереду транспортного засобу «Ford», окрім того автомобіль «Toyota» отримав механічні пошкодження заднього правого крила та задньої правої двері, а автомобіль «Ford» отримав механічні пошкодження переднього бампера та переднього лівого крила.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 06.09.2024 року, які додані до протоколу, він рухався по Карантинному узвозу, під`їжджаючи до Польського узвозу водій автомобіля «Ford» в порушення ПДР України почав рухатись заднім ходом в його сторону. Побачив, що у автомобіля «Ford» відсутнє ліве дзеркало, він зробив пару гудків сигналом. Повертаючи на Польський спуск побачив у праве дзеркало, що автомобіль «Ford» вже у крилі його авто.

Згідно з письмових пояснень іншого учасника ДТП ОСОБА_2 від 06.09.2024 року, він рухався по Карантинному узвозу на перетині Польського узвозу, зупинився щоб надати дорогу транспортному засобу, який рухався по Польському узвозу. У ліве дзеркало він побачив, що автомобіль «Toyota» хоче зробити маневр обгону, у зв`язку із чим він повністю зупинився та в цей час автомобіль «Toyota» здійснюючи обгін здійснив зіткнення з його автомобілем.

Тобто, вищезазначені обставини, зокрема місце розташування транспортних засобів, що відображено на схемі ДТП, а також отримані ними механічні пошкодження, про які ідеться в схемі, пояснення учасників ДТП, виключають можливість недотримання безпечної саме дистанції ОСОБА_1 , як то зазначено в протоколі при викладенні обставин адміністративного правопорушення.

Таким чином, обставини викладені у протоколі не підтверджуються доказами наявними в справі, а отже свідчать про відсутність складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом із тим, згідно з абз 7 п. 1.10 Правил дорожнього руху України, безпечний інтервал відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Виходячи з аналізу письмових пояснень учасників ДТП та схеми дорожньо-транспортної пригоди, в діях ОСОБА_1 вбачаються порушення правил ПДР України, зокрема недотримання ним безпечного інтервалу.

Проте, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Таким чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні належні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , у вчиненні ним адміністративного правопорушення за обставин викладених у протоколі, що дає суду підстави зробити висновок про недоведеність вчиненні ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи непростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

При цьому суд також виходить з вимог ст. 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до однозначного висновку що ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ст.124 КУпАП і, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Керуючись ст.ст.283 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

14.11.2024

Єдиний унікальний номер справи: №522/16048/24

Номер провадження №3/522/7855/24

Головуючий суддя Русєва А.С.