Справа №585/4035/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Шульга В. О.
Номер провадження 33/816/300/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 квітня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., за участю секретаря судового засідання Баришевої А. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 585/4035/23 за апеляційною скаргою захисника ХАРЧУКА О. П. на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08.11.2023, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративні правопорушення:

захисника адвоката Харчука О. П.,

установив:

В поданій апеляційній скарзі захисник ХАРЧУК О. П. просить скасувати постанову судді, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, оскільки відеозапис з нагрудних боді камер працівників поліції не відтворюється, внаслідок чого неможливо встановити дотримання працівниками поліції процедури огляду його підзахисного на стан сп`яніння і наявність в його діях складу правопорушення, враховуючи пояснення ОСОБА_2 щодо незгоди з результатом проведеного огляду на місці зупинки т/з, використання при його проведенні герметично не запакованого мундштука, не вручення примірнику акту огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також вказує на відсутність доказів керування т/з його підзахисним в день і час зазначений в протоколі. Письмові пояснення свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є недопустимими доказами, оскільки вони є зацікавленими особами і безпосередньо судом першої інстанції не допитувались, мали бути залученими лише за відсутності технічної можливості використання спеціальних технічних засобів. Права ОСОБА_5 не розяснювались, від керування т/з відсторонений не був.

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08.11.2023 ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, із позбавленням права керування т/з строком на 1 рік. Стягнуто на користь держави 536,80 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_6 27.09.2023 о 21:55 в с. Овлаші а/д Н-07 керував т/з ВМW, д. н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння згідно алкотесту DRAGER 6820, принтер ARHJ 0229 результат № 924 2,17 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР.

Вислухавши захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати постанову судді, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 007978 від 27.09.2023, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що водій ОСОБА_6 керував т/з в стані алкогольного сп`яніння, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких вони 27.09.2023 чергували у складі добровольчого формування на блокпосту спільно із працівниками поліції, коли близько 21:55 під`їхав автомобіль ВМW, д. н. НОМЕР_1 , який був зупинений працівником поліції для перевірки документів. При спілкуванні у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння і був викликаний наряд СРПП, який запропонував водію пройти освідування на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер», результат тестування позитивний 2,17 проміле. Після чого працівники поліції склали протокол та відсторонили водія від керування т/з (а. с. 9-10);

- роздруківкою результатів тестування «Alkotest 6820», згідно якого показники алкоголю у ОСОБА_2 27.09.20023 о 22:20 становили 2,17 проміле, який підписаний останнім без застережень (а. с. 2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого водій ОСОБА_6 пройшов огляд на місці зупинки т/з, результат 2,17 проміле, з результатом якого погодився, що підтверджується його особистим підписом у відповідній графі акту (а. с. 4).

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП), а обов`язок щодо їх (доказів) збирання покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених законом (ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. Письмові пояснення свідків не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Доводи захисника щодо недопустимості як доказів письмових пояснень вказаних свідків через те, що вони є представниками ДФТГ, тобто є зацікавленими особами є неприйнятними, оскільки вказані обставини жодним чином не свідчать про упередженість, необ`єктивність або ж яку-небудь зацікавленість цих свідків.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім іншого, настає за керування особою т/з у стані алкогольного сп`яніння, а тому і поліцейським спочатку, і суддею суду першої інстанції у подальшому правильно установлені факт керування ОСОБА_6 т/з.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі присутнє посилання на порушення ОСОБА_6 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Незважаючи на те що, долучений до матеріалів справи працівниками поліції відеозапис не містить будь-яких записів (при його відкритті з`являється віконце, в якому вказано, що на диску зайнято 0 байт) працівниками поліції була дотримана процедура огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння, яка, окрім іншого, була проведена в присутності двох свідків, що не суперечить вимогам ч. 2 і 6 ст. 266 КУпАП, а тому доводи захисника в цій частині є необґрунтованими.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що суддя суду першої інстанції безпосередньо не допитав свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , дійшовши висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки сукупність досліджених доказів, дозволяли суду встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи та ухвалити законне рішення.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування відносно ОСОБА_2 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на підписання наявних у справі процесуальних документів: протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, роздруківки результату Драгера.

Що стосується доводів апеляційної скарги про безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , то вони також не заслуговують на увагу, оскільки правомірність дій поліцейських щодо зупинки т/з не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія т/з пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану сп`яніння, а водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси ОСОБА_2 .

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків судді суду першої інстанції. Ці аргументи не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування постанови суду.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08.11.2023 відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ХАРЧУКА О. П. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов