ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/933/24 Суддя доповідач Гєрцик Р.В.
Категорія: ч.2 ст.172-7 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Соснової А.Є.

за участю прокурора Кубаха М.А.

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Мирося С.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу захисника Мирося С.В. на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 26 квітня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, щодо ОСОБА_1

УСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 перебуваючи на посаді тимчасово виконувача обов`язків директора КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації Безлюдівської селищної ради», являючись згідно з п. п. а п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, визначила на власний розсуд собі премію у розмірі (4 000,00 грн), відповідно до наказу№22-К від 27.06.2023 року та не повідомила у встановленому цим порядку безпосереднього керівника, а саме: Безлюдівську селищну раду, Безлюдівського селищного голову, про наявність у неї реального конфлікту інтересів, чим вчинила адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Також, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді тимчасово виконувача обов`язків директора КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації Безлюдівської селищної ради», усупереч службовим повноваженням, маючи приватний інтерес, в умовах реального конфлікту інтересів 27.06.2023 року вчинила дії та прийняла рішення, а саме: на власний розсуд визначила собі особисто розмір премії (4000 грн), підписала та видала наказ від 27.06.2023 №22-К, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 26.04.2024 року ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч. 2 ст.172-7КУпАП та накладено адміністративне стягнення на підставі ст.36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5 100 гривень та стягнуто на користь держави суму судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник просить постанову судді скасувати та винести нову постанову, якою провадження у справі закрити з підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що матеріали справи не містять доказів про те, що протоколи про адміністративні провадження були складені уповноваженою на те особою.

Вказує, що всі необхідні документи, в тому числі, які були додані до протоколів про адміністративні правопорушення в якості доказів, були в розпорядженні ДСР НП України ще з 12.10.2023 року, а тому посилання суду першої інстанції на те, що датою виявлення адміністративного правопорушення є 28.11.2023 року, а саме дата складання протоколів, є такими, що не відповідають матеріалам справи.

Зазначає, що питання преміювання установи врегульовано Колективним договором та «Положенням про преміювання». При цьому, право на премію, за наявності певних показників має кожен працівник, незалежно від посади, а також матеріали справи та оскаржувана постанова не містить доказів про протиріччя між приватним та службовим інтересом ОСОБА_1 .

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, заслухавши доводи ОСОБА_1 та її захисника на підтримання вимог апеляційної скарги, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення вимог апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Визнаючи винною та накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, що підтверджено матеріалами справи доказами.

Апеляційний суд з такими висновками не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є: посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, члени Ради Національного банку України (крім Голови Національного банку України), особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать держав.

Відповідно до примітки до статті 172-6 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до підпункту «а» пункту 2, частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини 1 цієї статті, віднесені до суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону.

Статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції», крім іншого, встановлено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона зобов`язана звернутися за роз`ясненнями до територіального органу Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Положеннями ч.1 ст.172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Положеннями ч.2 ст.172-7 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції".

У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Згідно з п. 1.1 Статуту Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації Безлюдівської селищної ради»(далі Статут підприємства) - Комунальне підприємство «Харківське районне бюро технічної інвентаризації Безлюдівської селищної ради» (далі Підприємство) є комунальним підприємством і підпорядковане Безлюдівській селищній раді відповідно до рішення XIX сесії VIII скликання Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області від 23.02.2022 року.

Вказане підприємство є юридичною особою публічного права.

Відповідно до розпорядження Безлюдівського селищного голови № 228-к від 15.12.2022 року (т.1 а.с.19) ОСОБА_1 призначено на посаду тимчасово виконувача обов`язків директора Підприємства з 16.12.2022 року.

Пунктом 3.2 Статуту передбачено, що Підприємство має самостійний баланс, розрахунковий, поточний, валютний та інші рахунки в установах банків.

Так, п.3.6 Статуту підприємство самостійно визначає напрямки використання чистого прибутку, що залишається у розпорядженні Підприємства після сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, відповідно до чинного Законодавства.

Відповідно до пункту 5.1.1. Статуту підприємства засновник призначає на посаду та звільняє з посади на умовах контракту Директора Підприємства у порядку, передбаченому відповідним положенням та чинним законодавством України.

Згідно пункту 5.1.3 Статуту підприємства засновник затверджує фінансовий план Підприємства, здійснює фінансовий контроль за діяльністю підприємства.

Разом з цим, пунктом 5.4 Статуту підприємства Директор підприємства у межах своїх повноважень видає накази та інші акти з питань, пов`язаних з діяльністю Підприємства та відповідно до умов колективного договору застосовує заходи заохочення, накладає дисциплінарні стягнення.

Також, п.6.5, розділу 6 Статуту Підприємства рішення по соціально-економічним питанням, які стосуються діяльністю підприємства розробляються та приймаються за участю трудового колективу, шляхом укладення колективного договору.

Відповідно до Розділу 7 Статуту прибуток Підприємства утворюється за рахунок надходжень від господарської діяльності після покриття матеріальних і прирівняних до них видатків на оплату праці, та інших видатків, спрямованих на реалізацію статутних завдань підприємства. З валового доходу, Підприємство вносить передбачені законодавством податки та ніші платежі до бюджету, відсотки по кредитах банку. Чистий прибуток, одержаний після зазначених розрахунків за лишається у розпорядженні Підприємства і самостійно використовується ним.

Відповідно до розділу І Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом КП «ХРБТІ» від 28.08.2020 року на 2020 - 2025 роки сторони визначають цей колективний договір як основний документ, відповідно до якого здійснюється регулювання всіх соціально-економічних, виробничих і трудових відносин на підприємстві. Директор підприємства в 3-х денний строк від дня підписання колективного договору подає його на реєстрацію у районну раду і доводить його зміст до відомості всіх працівників.

Тобто, колективний договір між адміністрацією та трудовим колективом КП «ХРБТІ» від 28.08.2020 року на 2020 - 2025 роки було передано до Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області для реєстрації та ознайомлення зі змістом, в тому числі з додатками, щодо встановлених розмірів місячних окладів та можливих відсотків преміювання працівників підприємства разом з директором.

Згідно з п.5.1 Розділу V Колективного договору порядок утворення фонду оплати праці і його використання, відповідно до прийнятої даним колективним договором системою оплати праці і соціального забезпечення працівників, регулюється Положенням про оплату і стимулювання праці (Додаток №3)

Відповідно до пунктів 8, 13 розділу V Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» на 2020 - 2025 роки всі питання, що стосуються заробітної плати і преміювання узгоджуються з керівником підприємства. Преміювання членів трудового колективу здійснюється відповідно до Положення про преміювання працівників КП «ХРБТ», наведене у додатку №5.

Згідно з абзацом 1 Положення про преміювання працівників Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», що є додатком №5 до вказаного Колективного договору, з метою стимулювання підвищення ефективності праці, виконання роботи понад встановленні норми, підвищення якості послуг, за особливі умови праці в залежності від обсягу виконання роботи при наявності фінансово-економічних можливостей щомісячно адміністрації виробничому персоналу та технічним службовцям нараховується та виплачуються премія.

Крім того, пунктом 12 розділу V Колективного договору передбачено, що наказом директора підприємства адміністративно-управлінському персоналу можуть установлюватись надбавки до посадового окладу та доплати (додаток №10)

Додатком 4 до Колективного договору визначено штатний розпис працівників підприємства з визначенням місячного посадового окладу куди входить і директор бюро, а також додатком № 5 до Колективного договору визначено положення про преміювання з визначенням конкретного розміру преміювання за умови виконання індивідуального завдання.

Таким чином, відповідно до положень Статуту підприємства, затвердженого рішенням ХХV сесії VІІІ Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області від 17.02.2023 року преміювання в тому числі директора підприємства здійснюється відповідно до положень колективного договору.

Так, згідно з наказом №22-к від 27.06.2023 року, підписаним тимчасово виконуючим обов`язків директора КП «ХРБТІБСР» ОСОБА_1 , з метою підвищення ефективності праці, виконання робіт понад установлені норми, за особливі умови праці та у відповідності з пунктом 5 Колективного договору премійовано працівників Підприємства, у тому числі, т.в.о. директора Підприємства ОСОБА_1 у розмірі 4 000,00 гривень.

Згідно примітки до статті 172-7 КУпАП під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Аналогічне визначення реального конфлікту інтересів міститься у частині 1 Закону України «Про запобігання корупції», де розкривається зміст такого терміну як приватний інтерес, яким є будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Виходячи з системного аналізу вказаних термінів, для встановлення факту реального конфлікту інтересів необхідно чітко встановити, що: а) приватний інтерес наявний; б) він суперечить службовим чи представницьким повноваженням; в) така суперечність реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Частина 2 статті 35 Закону України «Про запобігання корупції» передбачає, що у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

Для встановлення наявності факту прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, у тому числі і для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно також встановити наявність обов`язкової сукупності відповідних юридичних фактів: 1) наявність факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, у чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного із зазначених фактів із цієї сукупності, реальний конфлікт інтересів не виникає, а тому встановлення таких обставин в обов`язковому порядку має бути відображено як у протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, так і у судовому рішенні.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів, за обставин викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, апеляційний суд виходить з встановлених судовим розглядом обставин та відповідних норм діючого законодавства.

У протоколах про адміністративні правопорушення від 28.11.2023 року зазначено, що приватний інтерес ОСОБА_1 полягав у тому, що вона видала та підписала наказ №22-к від 27.06.2023 року про преміювання працівників, в тому числі і її самої, та не повідомила вищестоящий орган про конфлікт інтересів.

Апеляційний суд враховує, що пунктом 5 частини 1 статті 12 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.

Відповідно до Методичних рекомендацій Національного-агентства з питань запобігання корупції «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та Врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції», крім іншого, зазначено, що отримавши у визначеному законодавством порядку погодження щодо конкретного розміру власної премії, керівник державної служби, приймаючи рішення про встановлення собі стимулюючої виплати, не діятиме в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки відповідне повноваження не буде дискреційним.

Звернуто увагу, що погодження розміру стимулюючої виплати є умовою реалізації службового повноваження керівника щодо її встановлення самому собі, а не самостійним службовим повноваженням, тому вимоги частини 1 статті 28 Закону (повідомляти про конфлікт інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів) на випадки звернення за отриманням зазначеного погодження (може здійснюватися, у тому числі, шляхом підписання та направлення письмового подання чи пропозиції) не поширюються.

У зв`язку із наведеним, апеляційний суд дійшов висновку, що у ОСОБА_1 за обставин, викладених у складених щодо неї протоколах про адміністративні правопорушення за ст.172-7 КУпАП, відсутній реальний конфлікт інтересів, зумовлений особистим майновим інтересом у вигляді отримання премії, який би суперечив її службовим чи представницьким повноваженням, і що така суперечність реально впливала на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень, оскільки розмірі премії погоджувався суб`єктом призначення, що виключає у даному випадку наявність реального конфлікту інтересів, або вчинення дій в умовах такого конфлікту. Оскільки преміювання т.в.о директора підприємства ОСОБА_1 відбулось в межах її повноважень, передбачених Статутом підприємства та колективного договору.

Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду пояснила, що нарахування заробітної плати та премії здійснюється з залишку чистого прибутку підприємства, після обов`язкових виплат, а не з коштів Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області.

Зазначені обставини підтверджуються вимогами Розділу 7 Статуту Підприємства. Тобто, як було встановлено апеляційним судом, то Підприємство здійснює свою діяльність самостійно, має особовий рахунок, прибуток Підприємства утворюється за рахунок надходжень від господарської діяльності після покриття матеріальних і прирівняних до них видатків на оплату праці, та інших видатків, спрямованих на реалізацію статутних завдань підприємства. Чистий прибуток, одержаний після зазначених розрахунків залишається у розпорядженні Підприємства і самостійно використовується ним.

Таким чином, можливий конфлікт інтересів вирішено положеннями Статуту підприємства та колективним договором, які вже затверджені як Безлюдівською селищною радою Харківського району Харківської області так і КП «ХРБТІБСР».

Як убачається зі змісту наказу № 22-К від 27.06.2023 року окрім ОСОБА_1 премії були нараховані і іншим працівникам КП «ХРБТІБСР». Нарахований розмір премії не виходить за межі передбачені, у Додатку 5 до колективного договору, який, як було зазначено вище, затверджений в т.ч і Безлюдівською селищною радою Харківського району Харківської області, тобто нарахування премії не містить штучно створеного разового характеру, який би виходив за межі повноважень директора КП «ХРБТІБСР». Крім того, нарахування премій здійснюється з чистого прибутку КП «ХРБТІБСР», який отримано від підприємницької діяльності а не за рахунок коштів Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області, тобто грошові кошти громади не використовуються

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами. При цьому, вина є елементом суб`єктивної сторони правопорушення та відсутність вини свідчить про відсутність самого складу адміністративного правопорушення.

Так, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Враховуючи, що до складених щодо ОСОБА_1 протоколів про адміністративні правопорушення не надано достатніх доказів вчинення адміністративного правопорушення, зазначені порушення слід визнати істотними, які унеможливлюють встановлення у її діях складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин не підлягають розгляду інші доводи апеляційної скарги.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги захисника про невинуватість ОСОБА_1 є слушними та підлягають частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню, із закриттям провадження в справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушення, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Мирося С.В. задовольнити частково.

Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 26 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик