Справа № 304/2226/24 Провадження № 3/304/1366/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Гевці В.М.,

за участі секретаря судового засідання Гарайдич Р.А.,

розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И Л А:

27 серпня 2024 року близько 19 годин 20 хвилин ОСОБА_1 за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї доньки ОСОБА_2 , а саме ображав останню нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив.

30 жовтня 2024 року через канцелярію до суду надійшла заява потерпілої ОСОБА_2 , в якій остання повідомила про відсутність претензій до свого батька ОСОБА_1 , оскільки з таким примирилась.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшла до такого висновку.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Суддя встановила, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення стверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 245382 від 27 серпня 2024 року, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 та самого ОСОБА_1 від 27 серпня 2024 року, а також характеристикою на останнього, які не викликають в судді сумніви та узгоджуються між собою.

Відтак, дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП як вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру, що полягали у висловлюванні нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Разом з цим, дослідивши матеріали справи, суддя дійшла висновку, що ОСОБА_1 на підставі ст. 22 КУпАП слід звільнити від адміністративної відповідальності з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Справедливим є таке стягнення, яке співмірне поведінці правопорушника. Це означає не тільки те, що передбачена законом поведінка, яка являє собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, та її правові наслідки у виді адміністративного стягнення відповідатимуть один одному, а й те, що в цьому випадку повинно бути справедливе співвідношення із тяжкістю наслідків та підставами, які покладені в основу адміністративної відповідальності.

Закріплення в законі можливості звільнення особи від адміністративної відповідальності є вираженням конституційних принципів верховенства права, додержання гуманізму, справедливості й законності, що можливо і необхідно реалізувати в даній конкретній ситуації.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, ступінь його вини та майновий стан, суддя вважає, що вчинене останнім адміністративне правопорушення, з урахуванням викладених обставин, хоча формально і містить ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, однак у зв`язку із своєю малозначністю не являє собою великої суспільної небезпеки на час його вчинення, тому суддя дійшла висновку, що на підставі ст. 22 КУпАП ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження в справі закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Керуючись статтями 22, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 на підставі ст. 22 КУпАП звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого.

Оголосити ОСОБА_1 усне зауваження.

Провадження в справі закрити.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Гевці В. М.