Справа№751/1295/24
Провадження №3/751/1017/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2024 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Деркача О.Г.,

при секретарі Курач В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомо,

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2024 року о 23 год. 03 хв. в місті Чернігові по вул. Литовська, буд. 32, водій ОСОБА_1 керував транспортни засобом ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зінниці, що не реагують на світло, підвищена жвавість ходи та мови, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря відмовився, двічі протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, в зв`язку з чим відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 707548 від 05.02.2024 року, за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про місце та час розгляду справи повідомлявся у законом встановленому порядку, підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою "вручено особисто". (а.с.17) Заяв та клопотань до суду не надходило.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про розгляд справи в Новозаводському районному суді міста Чернігова, що підтверджується його підписом в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.9), а також рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою "вручено особисто"(а.с.17), беручи до уваги процесуальні строки розгляду справи і час перебування справи в провадженні суду, практикою ЄСПЛ в аспекті переваги публічних інтересів над приватними, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, його вина повністю доведена в судовому засіданні та підтверджується дослідженими матеріалами справи, зокрема: відомостями в протоколі про адміністративне правопорушення від 05.02.2024 року серії ААД №707548; диском з відеозаписом до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №707548 від 05.02.2024 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції від 05.02.2024 року; рапортом інспектора взводу №2 роти №1 БУПП в Чернігівській області начальнику УПП в Чернігівській області ДПП від 05.02.2024 року, які суд вважає належними та допустимими доказами по справі.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Відповідно до копії постанови Новозаводського районного суду міста Чернігова від 12.12.2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. (а.с. 1-2)

Відповідно до копії постанови Новозаводського районного суду міста Чернігова від 06.12.2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 4 ст. 121 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. (а.с. 3-6)

ОСОБА_1 повторно притягується до адміністративної відповідальності протягом поточного року за ст. 130 КУпАП, що відрізняється підвищеною суспільною небезпекою при керуванні транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника згідно зі ст. ст. 34, 35 КУпАП, суд не вбачає.

Відповідно до довідки інспектора ВАП УПП в Чернігівській області К. Самохіної від 06.02.2024 року, громадянин ОСОБА_1 , отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 02.06.2022 року.

Крім того, згідно реєстраційної картки транспортного засобу ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_1 , даний транспортний засіб належить громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За змістом ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України. Чинний КУпАП не передбачає призначення більш м`якого стягнення чи звільнення від стягнення, яке визначене в санкції статті як обов`язкове основне чи додаткове.

В п. 2.2 Рішення від 15 червня 2022 року № 4-р(II)/2022, Конституційний Суд України, розглядаючи питання притягнення осіб до адміністративної відповідальності, зазначив, що: - «адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності грунтуються на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні» (перше речення абз. 1 п.п. 4.1 п. 4 мотивувальної частини Рішення від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010);

- «суспільна користь адмінстягнень за адмінправопорушення полягає не в поповненні державного бюджету, а в забезпеченні конституційного правопорядку, безпеки суспільства та прав і свобод кожної особи» (перше речення абз. 1 п. п. 2.5 п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 21.07.2021 р. № 3-p(II)/2021).

В п. 3 цього Рішення, Конституційний Суд України вказав, що за ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 02.11.2004 р. № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності в контексті вирішення питання конституційності ст. 69 КК України у справі про призначення судом більш м`якого покарання, зазначив таке:

- «Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим. Про це свідчить п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, відповідно до якого суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину» (абз. 7 та 8 п. п. 4.2 п. 4 мотивувальної частини);

- «встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності» (абз. 6 п. 5 мотивувальної частини).

В ч. 2 п. 3.2. Рішення Конституційний Суд України зазначив, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності у процедурі притягнення особи адмінвідповідальності на підставі ст. 485 Митного кодексу України має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

В ч. 4 п. 4.2 Рішення Конституційний Суд України дійшов висновку, що посутній аналіз наведених норм МК України і КУпАП, що регулюють відносини з притягнення особи до адмінвідповідальності за порушення митних правил, свідчить про те, що загалом ці норми мають розвивати, конкретизувати та деталізувати принципи Основного Закону України, зокрема принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, визначений ч. 2 ст. 61 Конституції України.

В ч. 2 та 3 п. 4.3 Рішення Конституційний Суд України вкотре наголосив, що в законодавчому в нормуванні відносин із притягнення особи до адміністративної або кримінальної відповідальності обов`язково має бути дотриманий конституційний принцип індивідуалізації юридичної відповідальності.

Таким чином, установлення в актах публічного законодавства абсолютно визначених та (або) безальтернативних санкцій має збалансовано поєднуватись із наданням суб`єкту накладення адмінстягнення або кримінального покарання дискреції в питанні визначення виду та розміру стягнення або покарання з урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики особи, винної у вчиненні правопорушення, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ, «Кодекс України про адміністративні правопорушення» має карний кримінально-правовий характер, про що визнав Уряд» (п. 21 рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України», заява № 7460/03), а тому процесуальні норми КУпАП кореспондуються з процесуальними нормами КПК України, якими визначені підстави призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання про стягнення необхідно враховувати співрозмірність шкоди, завданої державним та суспільним інтересам, і шкоди, завданої особі. Суд повинен проаналізувати, чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні "Ісмаїлов проти Росії" від 6 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Більш того, у рішенні ЄСПЛ «Садоха проти України» від 11 липня 2019 року (справа №77508/11) Європейський суд дійшов висновку, що втручання у право власності заявника було законним, але щодо пропорційності такого втручання визнав, що застосована судом санкція закону у виді конфіскації відповідного майна, поклала на заявника надмірний тягар та була непропорційною вчиненому ним правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи службу ОСОБА_1 на захисті суверенітету та територіальної цілісності України, відданість справі захисту незалежної України в умовах правового режиму особливого періоду воєнного стану, оцінюючи всі отримані докази, суд вважає, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, тому на нього слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції частини третьої даної станні, та буде відповідати пропорційності завданої суспільно-небезпечної шкоди, у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами та без конфіскації транспортного засобу.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в сумі 605 грн. 60 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7,23,33-36,38,40-1,ч.5ст.126,245,251,252,280,283,284,289КУпАП,суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 копійок з позбавленням права керуванння транспортними засобами строком на 10 (десять) років, без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, на користь держави (Призначення платежу: отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/, 22030106; код за ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувач Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова можебути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.Г. Деркач