Житомирський апеляційний суд
Справа №278/5937/23 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Номер провадження №33/4805/1077/24
Категорія ст. 124 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисників Шпонарського Є.В., Шмата Р.П.; осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності (вони ж потерпілі) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 26 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 124 КУпАП, із закриттям провадження в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення та закрито провадження за цією статтею відносно ОСОБА_2 за відсутністю складу адміністративного правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 26 червня 2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності (він же потерпілий) ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та постановити нову, якою визнати винним водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження відносно нього ( ОСОБА_1 ) закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не дав належної і об`єктивної оцінки фактичним обставинам справи та наявним доказам, внаслідок чого ухвалив постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує, що судом безпідставно не враховано його заперечення відносно суперечностей між схемою місця ДТП та фото з його місця щодо місця розташування уламків, між поясненнями свідків та відеозаписом щодо кольору світлофора, відсутності на відеозапису безпосередньо зіткнення транспортних засобів, тощо. Одночасно ОСОБА_1 просить призначити у справі автотехнічну експертизу обставин та механізму ДТП, експертизу відеозапису.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Шпонарський Є.В. апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її захисник адвокат Шмат Р.П. доводи апеляційної скарги вважали необґрунтованими та в її задоволенні просили відмовити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга та клопотання не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 392020 від 21.11.2023, ОСОБА_2 21листопада 2023 року о 10 год. 20 хв. на 5 км автодороги Р-18 в Житомирській обл., Житомирському р-ні, с. Станишівка керувала транспортним засобом «Peugeot 308» д.н.з. НОМЕР_1 та здійснила рух на заборонний червоний сигнал світлофора, де рух регулюється сигналами світлофора, у результаті чого сталося зіткнення з транспортним засобом «Dacia» д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Водій ОСОБА_2 порушила вимоги п.п. 8.7.3е ПДР України, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 694981 від 21.11.2023 ОСОБА_1 21листопада 2023 року о 10 год. 20 хв. на 5 км автодороги Р-18 в Житомирській обл., Житомирському р-ні, с. Станишівка керував транспортним засобом «Dacia» д.н.з. НОМЕР_2 не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» в результаті чого відбулося зіткнення з транспортним засобом «Peugeout 308» д.н.з. НОМЕР_1 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 16.11 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

В своїх поясненнях у суді водій ОСОБА_2 пояснила, що 21.11.2023 здійснювала рух своїм транспортним засобом по головній дорозі на зелений сигнал світлофора, як раптом на її смугу для руху виїхав з прилеглої території автомобіль «Dacia» в результаті чого вона не встигла загальмувати і сталося зіткнення. Вважає, що саме через не дотримання водієм ОСОБА_1 ПДР України сталася ДТП.

Інший учасник ДТП ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що 21.11.2023 при виїзді з прилеглої території, переконався в безпечності маневру, оскільки транспортні засоби, які здійснювали рух по зустрічній смузі руху ОСОБА_2 зупинилися, а тому почав виконувати маневр виїзду на головну дорогу. Потім раптом відчув удар у ліву сторону власного транспортного засобу. Вважає, що ОСОБА_2 проїхала на заборонний червоний сигнал світлофора, а тому він не міг порушити вимоги знаку «Дай дорогу» та вважає, що порушення ОСОБА_2 ПДР України стало причиною виникнення ДТП.

В матеріалах справи містяться: письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , схема місця ДТП, фототаблиці із місця пригоди, на яких зафіксовано розташування транспортних засобів, сліди зіткнення на проїзній частині та пошкодження транспортних засобів, відеозапис з місця пригоди.

Проаналізувавши вищевказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в діях водія ОСОБА_2 та наявність такого складу в діях водія ОСОБА_1 .

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду було дотримано у достатньому обсязі і висновок суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду, ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Також ґрунтовними є висновки суду першої інстанції щодо недоведення вини ОСОБА_2 у порушенні п. 8.7.3 е) ПДР України, яке інкримінується останній, як підставу притягнення до відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Так, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Зазначена норма є бланкетною і при встановленні винуватості особи необхідно встановити пункт ПДР України, який порушено водієм і який, окрім того, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із останнім.

Характеризуючою ознакою дорожньо-транспортної пригоди є те, що при зіткненні двох або більше транспортних засобів, порушення ПДР України може бути допущено усіма його учасниками, але у причинно-наслідковому зв`язку із пригодою можуть бути порушення одного із водіїв.

Причинно-наслідковий зв`язок між пригодою та порушенням ПДР України встановлюється у кожному конкретному випадку на підставі повного і всебічного дослідження доказів зібраних працівниками поліції та наданих учасниками.

Для кваліфікації дій особи за нормою ст. 124 КУпАП України слід виходити не лише з висновків експертів, які визначають наявність причинного зв`язку між порушенням водієм ПДР та наслідками, що настали, а й із сукупності всіх обставин, що належать до предмета доказування з огляду на особливості складу правопорушення, передбаченого зазначеною статтею. Зокрема, оцінюванню підлягає наявність у водія технічної спроможності уникнути наслідків злочину та, відповідно, джерела створення аварійної ситуації.

Тобто тільки ті порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків, а отже перебувають із ними у причинному зв`язку.

Свій висновок суд належним чином обґрунтував порушенням водієм ОСОБА_1 вимог п. 16.11 ПДР України, що знаходиться у причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки та стало причиною виникнення даної ДТП з посиланням на схему місця ДТП, фото та відеоматеріали, з аналізу яких дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 щодо фактичних обставин та проїзд перехрестя водієм ОСОБА_5 на червоний сигнал світлофора.

Так, із пояснень обох водіїв вбачається, що ОСОБА_1 на автомобілі «Dacia» д.н.з. НОМЕР_2 виїжджав з другорядної дороги позначеної дорожнім знаком 2.1 «Дати дорогу» на головну автодорогу Р-18 в с. Станишівка Житомирського району, а ОСОБА_5 на автомобілі «Peugeot 308» д.н.з. НОМЕР_1 рухалася по лівій смузі останньої зі сторони м. Житомира, під час чого відбулося зіткнення даних транспортних засобів, а саме передніми частинами. Вказані пояснення збігаються з фототаблицею та зі схемою місця ДТП, описом пошкоджень ТЗ, які підписані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без зауважень.

Перед судом стояло питання встановити наявність порушень пунктів ПДР України в діях водіїв, які зазначені у протоколах про адміністративне правопорушення, та причинний зв`язок між таким порушенням із даною дорожньо-транспортною пригодою. Для з`ясування вказаних обставин судом могла бути призначена експертиза, якщо для їх встановлення необхідні спеціальні знання.

Органом поліції наявність в діях водіїв складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, пов`язувалася із порушенням:

ОСОБА_5 п. 8.7.3 е) ПДР України (червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух),

ОСОБА_1 п. 16.11 ПДР України (на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху).

Аналіз зазначених норм ПДР України свідчить про те, що недотримання водієм ОСОБА_5 п. 8.7.3 е) ПДР України могло б виключати відповідальність за ст. 124 КУпАП в діях іншого водія.

Як правильно встановлено судом першої інстанції з відеозапису, долученому до матеріалів справи за клопотанням ОСОБА_5 , який є безперервним і не надає сумнівів у його достовірності, водій ОСОБА_5 проїжджала перехрестя по головній дорозі на зелене (миготливе) світло, яке згідно п. 8.7.3 в) ПДР України дозволяє рух транспортних засобів, оскільки, незважаючи на відсутність запису самого відео зіткнення, на ньому зафіксовано рух автора відеозапису (автомобіля, на якому встановлено прилад запису) у зустрічному напрямку руху автомобіля «Peugeot 308» д.н.з. НОМЕР_1 , а також очікування для виїзду із другорядної дороги автомобіля схожого на автомобіль «Dacia», зелене світло світлофора по головній дорозі, а також рух по останній через перехрестя інших ТЗ. Надалі, автор відео з`їжджає праворуч і в цей час назустріч йому виїжджає автомобіль «Peugeot 308» д.н.з. НОМЕР_1 з пошкодженням у передній частині та зупиняється.

При цьому, на світлофорі по головній дорозі Р-18 продовжує горіти зелене (миготливе) світло світлофора та продовжується рух автомобілів.

ОСОБА_1 посилається на письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких, останні перебували в автомобілі (марка та номерний знак не зазначено), який зупинився у правій смузі на головній дорозі Р-18 перед червоним світлом світлофора, і бачили, як автомобіль «Dacia» д.н.з. НОМЕР_2 почав виїжджати з другорядної дороги і в цей час повз них на червоне світло світлофора на перехрестя по лівій попутній смузі виїхав автомобіль «Peugeot 308» д.н.з. НОМЕР_1 та здійснив зіткнення з автомобілем «Dacia».

В той же час, зазначені пояснення вказаних осіб не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки суперечать відеозапису, на якому зафіксовано зелений сигнал світлофора до моменту ДТП та миготливий зелений з послідуючим перемиканням на жовтий та червоний після контакту ТЗ.

Також письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є сумнівними і з огляду на те, що під час руху автора відеозапису у напрямку світлофора перед з`їздом з дороги та наступної фіксації руху перехрестя після пригоди на відеозапису не зафіксовано жодного транспортного засобу, який би перебував у нерухомому стані перед світлофором у правій смузі. Видимість перехрестя з моменту зеленого світла світлофора до вмикання миготливого відсутня усього 10 сек., що виключає загоряння в цей час червоного сигналу світлофора, оскільки червоне світло вмикається на 30 сек., що також зафіксовано на відеозаписі.

Обставини, що зафіксовані на відеозаписі, повністю узгоджуються із схемою ДТП, щодо місця пригоди та розташування після нього автомобіля «Peugeot 308» д.н.з. НОМЕР_1 , наявних на ньому пошкоджень та уламків на проїзній частині дороги, водія останнього, що виключає сумніви у його автентичності та безперервності.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання належним і достовірним доказом відеозапису з місця пригоди та відхилення письмових пояснень свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Не спростовують висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 16.11 ПДР України і посилання на не відображення на схемі місця ДТП усіх уламків ТЗ, які перебувають на зустрічній смузі руху автомобіля «Peugeot 308» д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки, як вбачається зі схеми ДТП та фототаблиць, місцем зіткнення ТЗ є місце розташування автомобіля «Dacia» д.н.з. НОМЕР_2 , на місці якого здійснився витік охолоджуючої рідини, а подальший розсип уламків ТЗ перебуває у напрямку руху автомобіля «Peugeot 308» д.н.з. НОМЕР_1 після зіткнення та має значну відстань, що спростовує доводи скарги про зіткнення ТЗ не на смузі руху автомобіля «Peugeot 308» д.н.з. НОМЕР_1 , а на зустрічній.

В апеляційній скарзі та судовому засіданні апелянтом заявлено клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи та експертизи відеозапису щодо можливої фальсифікації такого відеозапису та на розгляд експертів поставити низку питань з цього приводу. Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши заявлені клопотання, суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи містять достатню кількість відомостей щодо події, внаслідок якої було складено протоколи про адміністративне правопорушення, і на час апеляційного розгляду не вбачається необхідності залучення експерта, який володіє спеціальними знаннями, у відповідності до вимог ст. 273 КУпАП, тобто за наслідками поданої апеляційної скарги належить вирішити суто правові питання про винуватість або не винуватість особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Питання, що ставляться апелянтом експерту в заявленому клопотанні взагалі охоплюються апеляційними доводами щодо незгоди з судовим рішенням та межують з вирішенням правових питань щодо винуватості особи, які належить вирішувати тільки суду. Наявний відеозапис не має ознак монтування, містить фіксацію обставин, які мають значення для справи та відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, а тому є належним і допустимим. Крім того, стороною захисту не надано жодних даних, які б об`єктивно свідчили про можливі зловживання з цього приводу з боку працівників патрульної поліції або інших осіб.

Оскільки судом правильно та повно встановлено фактичні обставини справи і необхідність у використанні спеціальних знань відсутня, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення цих клопотань.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції, на підставі досліджених доказів, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність вини водія ОСОБА_5 у вчиненні ДТП, яке б було пов`язано із порушенням п. 8.7.3 е) ПДР України, тобто причинно-наслідковому зв`язку із її діями та дорожньо-транспортною пригодою, а також правильно вважав, що недотримання водієм ОСОБА_1 вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та порушення ним п. 16.11 ПДР України перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із даною пригодою.

Додаткових об`єктивних доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції або свідчили б про порушення норм КУпАП при прийнятті рішення суддею, а також відповідних додаткових доказів в апеляційній скарзі не наведено і до апеляційного суду не надано. Досліджені судом докази є достатніми для висновку про невинність ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та винуватість у вчиненні останнього ОСОБА_1 .

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотань ОСОБА_1 про призначення експертизи відеозапису та автотехнічної експертизи відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Житомирського районного суду Житомирської області від 26 червня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь