КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №759/3824/24
Провадження № 33/824/2004/2024
Суддя І інстанції - Дячук С.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року суддя Київського апеляційного суду

Немировська О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за участю ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 лютого 2024 року про визнання ОСОБА_1 , яка народилася: ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 лютого 2024 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн без конфіскації собаки, стягнуто судовий збір на користь держави.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 20 лютого 2024 року близько 18:20 год перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 22-б, вигулювала собаку небезпечної породи «аргентинський дог» без намордника, внаслідок чого остання вкусила іншу собаку, яку доглядають у гаражному кооперативі (власник ОСОБА_2 ), чим заподіяла шкоди її здоров`ю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді місцевого суду про визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, та закрити провадження за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки рішення було ухвалене без повного з`ясування всіх обставин справи.

Відповідно до чч. 4-6 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дня до початку судового розгляду. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 245 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом. Суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог закону, повно і всебічно не з`ясував обставини справи та не надав належну оцінку наявним доказам у справі.

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як видно з матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 20 лютого 2024 року було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 154 КУпАП. Відповідно до протоколу серії ВАБ №920373, 20 лютого 2024 року о 18:20 по вул. Жмеринська, 22б, м. Київ, ОСОБА_1 вигулювала собаку породи «аргентинський дог» без намордника, в результаті чого дана собака вкусила собаку, яку доглядають у гаражному кооперативі, чим заподіяла шкоди.

Постанова суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам, оскільки суд не дав належної оцінки наявним у справі доказам, не оцінив їх відповідність вимогам законодавства та всупереч наведеним вимогам КУпАП прийняв необґрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення.

Так, виходячи з диспозиції ч. 3 ст. 154 КУпАП об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у триманні собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без поводків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених ч. 1 цієї статті.

Отже ч. 3 ст. 154 КУпАП є бланкетною нормою, яка відсилає до відповідних нормативно-правових актів, що стосуються правил утримання собак та котів, які затверджуються відповідним рішенням органу місцевого самоврядування.

Проте в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які посилання на такі правила, а саме який пункт (розділ) цих правил був порушений і в чому це порушення проявилось, тобто в протоколі не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 278 КУпАП України орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Розглядаючи справу, суддя не звернув увагу на зміст протоколу про адміністративне правопорушення та відповідність суті адміністративного правопорушення, вказаного у протоколі, положенням диспозиції ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №920373 від 20 лютого 2024 року, складеному у відношенні ОСОБА_1 , не було зазначено, кому саме було заподіяно шкоди.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вигулюванні без намордника небезпечної собаки, внаслідок чого було заподіяно шкоди здоров`ю іншої собаки, суд вийшов за межі змісту та суті адміністративного правопорушення, вказаного у протоколі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinу. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися виключно від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично самим судом.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , вона ввечері 20 лютого 2024 року вигулювала належну їй собаку породи «аргентинський дог» у наморднику. Коли вони проходили повз гаражний кооператив за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 22-б, з воріт кооперативу вибігли три собаки, після чого сталася сутичка між собаками. Вона була змушена зняти намордник з собаки, оскільки розняти собак було неможливо.

Відповідно до ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом. Тварини, занесені до Червоної книги України, можуть бути предметом цивільного обороту лише у випадках та порядку, встановлених законом.

Рішенням Київської міської ради №1079/3912 від 27 жовтня 2007 року затвердженні «Правила утримання собак та котів в м. Києві».

Згідно з п. 3.4, 3.10 при утриманні собак і котів їх власникам необхідно запобігати прояву небезпечних дій з боку тварин, які утримуються, по відношенню до людей, інших тварин або майна; забезпечити дотримання санітарно-гігієнічних норм та громадського порядку; упереджувати можливість безконтрольного виходу тварини поза межі місця її утримання; при використанні собаки для охорони території повинні бути встановлені попереджувальні надписи про небезпеку. Поряд з цим, зазначеними правилами передбачено, що утримувати їх (тварин) на території і/або приміщенні, що не належать власнику тварини на правах власності за умови письмової згоди власника території і/або приміщення; на територіях об`єктів будівництва , підприємств, установ, організацій за умов наявності обладнаних приміщень та попереджувальної таблички про існування тварин.

Отже, собака, яку вкусив належний ОСОБА_1 собака, є безпритульною. Наявні у справі пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не свідчать про те, що безпритульний собака їм належить. Тому відсутні підстави вважати, що вказаним особам заподіяно шкоду.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Таким чином, під час перегляду справи апеляційним судом встановлено, що суть адміністративного правопорушення, вказана у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає положенням диспозиції ст.154 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 154 КУпАП не доводиться сукупністю наявних у справі доказів, які не є переконливими, достатньо вагомими і узгодженими між собою.

При вирішенні апеляційної скарги відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Так згідно ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин апеляційний суд прийшов до висновку, що суддя першої інстанції не звернув увагу на зміст протоколу про адміністративне правопорушення та відповідність суті адміністративного правопорушення, вказаного у протоколі, положенням диспозиції ст. 154 КУпАП , дав неналежну оцінку наявним у справі доказам, не звернув увагу на наявні порушення, що призвело до помилкового висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 154 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно неї за ч. 3 ст. 154 КУпАП підлягає закриттю за відсутності в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 280, 283 КУпАП, суддя

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 лютого 2024 року про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Немировська О.В.