Справа № 156/356/24
Провадження № 3/156/262/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2024 року Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Бєлоусов А.Є., з секретарем судового засідання Степанець Т.В., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Колодійчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, котрі надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП):

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Древині Волинської області, є громадянином України, українцем за національністю, не є працевлаштованим, не є одруженим, але перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні малолітню дитину, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків у справі відсутні, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 22.11.2008 Іваничівським РВ УМВС України у Волинській області,

(справу розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності)

ВСТАНОВИВ:

1.Опис обставин, установлених під час розгляду справи, щодо суті адміністративного правопорушення, котре ставиться в вину особі

1.1. Згідно з матеріалами про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду з Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області, ОСОБА_1 «…15.03.2024 о 20 год 30 хв, перебуваючи у АДРЕСА_1 , словес ображав, шарпав за одяг свою тещу ОСОБА_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру…».

1.2.Діяння ОСОБА_1 службовими особами територіального органу Національної поліції кваліфіковане за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

2.Позиції учасників справи

2.1. ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом. В судовому засіданні він пояснив, що мешкає у домоволодінні у АДРЕСА_1 ,разом зі своїми батьками, дружиною ОСОБА_3 , малолітнім сином ОСОБА_4 . До нього додому ввечері 15.03.2024 завітала теща ОСОБА_2 , вона принесла їсти ОСОБА_5 , потім теща заявила, що хоче забрати малолітнього ОСОБА_4 до себе додому в сел. Іваничі, на це ОСОБА_1 як батьком дитини дозволу не дав, бо його син ще не досягнув навіть 1-річного віку, вже було пізно, дитині треба було відпочивати. ОСОБА_2 , почувши про відмову, розлютилась, почала поводити себе «неадекватно», висловлюватись грубою нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_1 та його батьків, ОСОБА_1 за руку намагався вивести тещу з власного будинку, він її не ображав, не бив, але ОСОБА_2 викликала на місце події поліцейських. З приводу такої поведінки тещі ОСОБА_1 для отримання допомоги у цій ситуації зателефонував до начальника Служби у справах дітей Іваничівської селищної ради ОСОБА_6 , остання порадила йому звернутись на лінію «102» і повідомити про спробу незаконно відібрати у нього дитину, ОСОБА_1 так і вчинив. ОСОБА_1 не вбачав у своїх діях будь-якого правопорушення, просила закрити провадження в справі щодо нього.

2.2.Захисник ОСОБА_7 підтримала позицію свого клієнта, зауважила, що в розглядуваному випадку відсутнє будь-яке домашнє насильство з боку ОСОБА_1 , натомість у цій ситуації варто вбачати законні спроби батька перешкодити протиправним намаганням іншої особи відібрати у нього дитину. Адвокат наголосила, що в діях ОСОБА_1 відсутні об`єктивна та суб`єктивна сторона правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, просила закрити справу щодо свого підзахисного на підставі ст. 247 КУпАП.

2.3. Потерпіла ОСОБА_2 була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи в суді, що підтверджується її розпискою від 28.03.2024. Потерпіла для участі в судовому засіданні, призначеному на 25.04.2024 на 11 год 00 хв, не прибула, про наявність поважних для цього причин суд не повідомила, будь-які заяви (клопотання) від ОСОБА_2 до суду не надходили. З огляду на це, розгляд справи здійснено без участі потерпілої.

3.Досліджені під час судового розгляду справи докази

3.1. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

3.2. Зокрема, до протоколу у справі про адміністративне правопорушення 15.03.2024 серії ВАВ № 286891 були додані та досліджені в судовому засіданні:

1) рапорт в електронній формі, зареєстрований 15.03.2024 в журналі єдиного обліку територіального органу Національної поліції за № 520, де зафіксовано інформацію на лінію «102» від заявниці, котра не назвалась, про те, що «…15.03.2024 о 20: 44 за адресою… АДРЕСА_2 , співмешканець дочки вдарив заявницю по обличчю…, особа не чує запитань оператора, кричить та лається…» (а. с. 3);

2) заява ОСОБА_2 від 15.03.2024, адресована начальнику Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області,в ній заявниця просила притягнути її зятя ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за те, що він «шарпав та словесно ображав» заявницю (а. с. 4);

3) надані співробітникам поліції особисті письмові пояснення ОСОБА_2 від 15.03.2024, в яких потерпіла зазначила, що 15.03.2024 близько 20-ї год вона прийшла до своєї родини своєї доньки, яка мешкає у с. Древині, принесла їсти своїй доньці, однак зять ОСОБА_1 зустрів її з криками, коли вона взяла на руки онука ОСОБА_4 , зять почав шарпати її за одяг, ударив один раз в обличчя, однак тілесних ушкоджень не заподіяв (а. с. 5);

4) надані співробітникам поліції особисті письмові пояснення ОСОБА_1 від 15.03.2024, в яких останній з приводу події зазначив, що ввечері 15.03.2024 перебував у себе вдома в с. Древині, близько 20-ї год до нього завітала теща ОСОБА_2 , теща взяла на руки малолітнього сина ОСОБА_4 і казала, що хоче забрати дитину до себе в сел. Іваничі, ОСОБА_1 відповів, що вночі вона цього не має права робити, почав відтягувати тещу від дитини, аби вона пішла з будинку (а. с. 6);

5) тимчасовий заборонний припис серії АА № 308929 від 15.03.2024, виданий ОСОБА_1 як кривднику співробітницею поліції ОСОБА_8 ; форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства щодо кривдника ОСОБА_1 , складена 15.03.2024 співробітницею поліції ОСОБА_8 (зафіксовано низький ризик небезпеки) (а. с. 8);

6) супровідний лист від 22.03.2024 № 958/52/01/1-2024, підписаний начальником Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області С. Головенком, про направлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення до суду для подальшого розгляду (а с. 10).

3.3.Будь-яких інших доказів у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 службовими особами територіального органу Національної поліції до суду не надано.

3.4. Додатково захисник ОСОБА_7 подала до суду письмові докази, котрі можуть свідчити на користь позиції її клієнта.

3.5.Так, згідно з інформацією Служби у справах дітей Іваничівської селищної ради від 04.04.2024 № 38/09-22/2-24, наданою на адвокатський запит, ОСОБА_9 перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_1 , їхня родина мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , вони виховують малолітнього сина, в родині створені належні умови для проживання та зростання дитини; родина тещі ОСОБА_1 ОСОБА_2 постійно перебуває під наглядом працівників ССД Іваничівської селищної ради, ОСОБА_2 є матір`ю 5 неповнолітніх дітей, не завжди належним чином виконує батьківські обов`язки щодо них, виявляє девіантну поведінку; 15.03.2024 о 20:43 ОСОБА_1 телефонував до начальника ССД Іваничівської селищної ради ОСОБА_6 , просив допомогу в ситуації, коли ОСОБА_2 намагалась забрати з собою його новонароджену дитину, заявнику рекомендовано звернутись до органу поліції, щоб забезпечити захист новонародженого.

3.6.Зі змісту листа КНП «Нововолинська центральна міська лікарня» від 23.02.2024 № 672/01/01-24, адресованого начальнику ССД Іваничівської селищної ради, письмових пояснень ОСОБА_1 від 26.02.2024, вбачається, що ОСОБА_9 , 2007 р. н., є неповнолітньою, 19.04.2024 в медичному закладі народила дитину чоловічої статі, стан хлопчика задовільний, ОСОБА_1 визнав, що саме він є батьком вказаної дитини, взяв на себе зобов`язання щодо утримання та гарантування безпечного середовища для новонародженого, після виписки з медичного закладу мати та дитина мешкають в родині ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

3.7.Згідно з актами обстеження умов проживання дитини від 27.02.2024, від 14.03.2024 дитина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає в родині свого батька за адресою: АДРЕСА_2 , умови проживання задовільні, кімнати умебльовані, в будинку прибрано, тепло, є речі повсякденного вжитку, побутова техніка, наявні дитяче ліжко, прогулянкова коляска, дитячі одяг, засоби гігієни, постільна білизна, харчування.

3.8.Згідно з інформаційною довідкою начальника Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області С. Головенка від 15.04.2024 № 1229/52/2/01-2024, наданою на адвокатський запит, ОСОБА_2 , 1983 р. н., мешкає в АДРЕСА_3 , з 27.08.2023 перебуває в органі поліції на профілактичному обліку категорії «Кривдник» у зв`язку з вчиненням нею насильства в сім`ї.

3.9.Крім того, за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні 25.04.2024 було допитано як свідка ОСОБА_11 .. Остання пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_1 та бабусею малолітнього ОСОБА_4 , мешкає в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 . До неї додому 15.03.2024 приблизно о 19 год 30 хв завітала ОСОБА_2 , вона була, мабуть, «напідпитку», її поведінка була «неадекватною», вона кричала, що хоче забрати малого ОСОБА_4 до себе в сел. Іваничі, ОСОБА_1 просив ОСОБА_2 вийти з будинку, щоб та не заважала спати дитині, потім взяв ОСОБА_2 за руку, щоб вивести з кімнати, де спала дитина, ОСОБА_2 упала на ліжко, «влаштувала істерику», стверджувала, що ОСОБА_12 її вдарив, однак на справді її ніхто не бив; ОСОБА_2 вже не вперше приходить до свідка додому і «влаштовує скандали», ображає свідка та членів її родини нецензурною лайкою.

4.Оцінка судді

4.1.Суддя, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, позицію захисника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов таких висновків.

4.2.Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

4.3.За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

4.4.З огляду на зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 15.03.2024 серії ВАВ № 286891, складеного відносно ОСОБА_1 , та заперечення останнім своєї вини, службові особи територіального органу Національної поліції повинні довести факт вчинення ОСОБА_1 фізичного та психологічного насильства щодо ОСОБА_2 ..

4.5.Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП визначає домашнє насильство як умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

4.6.Згідно з п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII (зі змінами) домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

4.7. Кривдником у ситуації домашнього насильства визнається особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.6 ч.1 ст. 1 згаданого Закону); постраждалою особою є особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (п. 8 ч.1 ст. 1 наведеного Закону).

4.8. У постанові Верховного Суду від 10.02.2021 у справі № 761/49109/19 (провадження № 61-9144св20) висловлена правова позиція, згідно з якою сам факт звернення заявника до органів поліції свідчить про наявність конфлікту між близькими особами та не підтверджує факт вчинення особою домашнього насильства.

4.9.Згідно з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 545/744/19 (провадження № 61-13514св19) встановлений факт сварок і непорозумінь між близькими особами на побутовому ґрунті свідчить про наявність конфлікту між ними та не підтверджує факту вчинення особою домашнього насильства.

4.10.Отже, як домашнє насильство може бути кваліфіковане не будь-яке виникнення сварок і непорозумінь на побутовому ґрунті між близькими особами, а лише такі діяння фізичного або ж психологічного характеру, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

4.11.Під час судового розгляду справи доведено перебування саме ОСОБА_1 на місці події (на території домоволодіння АДРЕСА_1 ), однак будь - якими належними і допустимими доказами не доведено наявності в діянні ОСОБА_1 складу правопорушення.

4.12.У справі « ОСОБА_13 та Тищенко (Starkov and Tishchenko) проти Росії» (п.26 рішення від 17.12.2019, заяви № 54424/14 та № 43797/16) Європейський суд з прав людини зауважив, що нездатність національних судових органів отримати свідчення незалежних спостерігачів за оспорюванням подій підірвала загальну справедливість судового розгляду.

4.13.З огляду на принцип презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України) всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний достатнім доказом вини особи у цій справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, котра притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у судді.

4.14.Інших доказів, котрі б вказували на скоєння ОСОБА_1 домашнього насильства, співробітниками поліції не надано. Під час розгляду справи не доведено, що ОСОБА_1 бив ОСОБА_2 по обличчю, шарпав її за одяг. ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях від 15.03.2024 визнав той факт, що обізвав кілька разів потерпілу, але це було лише його захисною реакцією на протиправну поведінку, допущену ОСОБА_2 щодо малолітньої дитини. Наведене не дозволяє суду «поза розумним сумнівом» дійти висновку щодо винуватості цієї особи в скоєнні домашнього насильства.

4.15.Натомість в розглядуваній суддею ситуації вбачаються законні намагання батька перешкодити протиправним намаганням іншої особи відібрати у нього дитину. Адже, як встановлено під час судового розгляду справи, ОСОБА_2 15.03.2024 вечірньої пори намагалась забрати новонароджену дитину ОСОБА_1 до себе додому, згоди на такі свої дії батька та матері дитини ОСОБА_2 не з`ясовувала.

4.16.Генеральна Асамблея ООН проголосила Декларацію прав дитини 1959 р., у якій з-поміж десяти принципів визначалося: «Дитині повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні … в умовах свободи та гідності; … з цією метою … головним міркуванням має бути якнайкраще забезпечення інтересів дитини» (принцип 2). Цей принцип також знайшов відображення у низці статей Конвенції ООН про права дитини, ухваленій резолюцію 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 (ст. 9, 18, 20, 21, 37, 40). Відповідно до ч.1 ст. 154 Сімейного кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини.

4.17.Згідно з інформацією, отриманою стороною захисту від Служби у справах дітей Іваничівської селищної ради, від територіального органу Національної поліції, ОСОБА_2 не завжди належним чином виконує батьківські обов`язки щодо них, виявляє девіантну поведінку, раніше вчиняла адміністративні правопорушення, пов`язані з насильством у сім`ї, з 27.08.2023 перебуває на профілактичному обліку в поліції категорії «Кривдник» у зв`язку з вчиненням нею насильства в сім`ї. Відтак, вилучення новонародженої дитини від її батьків, з будинку, де створені належні умови для проживання новонародженого, вечірньої пори доби, поміщення хлопчика в родину ОСОБА_2 без згоди батьків дитини навряд чи можна вважати таким, що відповідає забезпеченню «якнайкращих інтересів дитини», незважаючи на те, що ОСОБА_2 є рідною бабусею хлопчика по материнській лінії.

4.18.Європейський суд з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофеєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) неодноразово зазначав, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

4.19.Відтак, за відсутності клопотань учасників справи суддя не здійснював з власної ініціативи відшукання додаткових доказів для доведення наявності в діянні ОСОБА_1 домашнього насильства щодо ОСОБА_2 ..

4.20.За таких обставин суддя дійшов висновку, що службовими особами територіального органу поліції не доведено наявності у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, отже, суддя констатує відсутність правових підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

4.21.Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

4.22.Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате провадження підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. При наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить постанову про закриття справи (ст. 284 КУпАП).

Керуючись ст. 7,9,247,280,284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення (складення).

Постанова набирає законної сили після спливу встановленого законом строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано будь-ким з учасників процесу. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя А. Є. Бєлоусов