Справа № 496/4164/24
Провадження № 3/496/2484/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2024 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Горяєв І.М., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеської області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого ФГ «Бор», мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Органами відділення поліції №2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеської області Артюшенко А.П. притягується до адміністративної відповідальності за те, що 04.06.2024 року, о 13.00 год., в АДРЕСА_2 , вчинив сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , в ході якої виражався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та бив по голові, чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру.

Згідно ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за відсутністю цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце i час розгляду справи, i, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

До судового засідання від представника ОСОБА_1 - адвоката Мукомол В.Г. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та просив закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 , за відсутністю в матеріалах справи пояснень потерпілої та її неприбуття до суду, та враховуючи пояснення ОСОБА_1 , які він надав до суду та пояснив у судовому засіданні, що він не сварився з матір`ю та не виражався на її адресу брутальною лайкою, у зв`язку із чим, вважав в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Також на підтвердження своїх доводів, надав до суду письмові пояснення на протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, раніше у судовому засіданні ОСОБА_1 були роз`ясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КпАП України та він з протоколом був не згодний, свою вину не визнав, та пояснив, що 04.06.2024 року була одна із багатьох сварок з ОСОБА_2 , непрості відношення та часто відбуваються сварки, в яких вони часто ображають один одного нецензурною лайкою, при цьому не вчиняв ніяких дій фізичного характеру відносно ОСОБА_2 .

Крім того, з метою повного та всебічного розгляду справи, за клопотанням захисника, судом був здійснений виклик потерпілої ОСОБА_2 , та поліцейських ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які склали протокол про адміністративне правопорушення.

Однак до судового засідання потерпіла ОСОБА_2 , та поліцейські ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , не з`явилися, про причини не явки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги письмові пояснення захисника ОСОБА_5 , оцінивши всі обставини у сукупності, приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Санкцією ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого члена сім`ї (дружини, співмешканки, дітей, батьків тощо).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Тобто протиправні дії за вказаною статтею можуть мати характер фізичного, психологічного чи економічного насильства.

Фізичне насильство в сім`ї - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Психологічне насильство в сім`ї - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство в сім`ї - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (стаття 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Судом досліджено матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №015407 від 05.06.2024 року, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 05.06.2024 року, письмові пояснення ОСОБА_2 від 05.06.2024 року.

Також письмові пояснення потерпілої особи ОСОБА_2 , що містяться в матеріалах справи, не містять достатніх доказів на підтвердження факту, який би свідчив про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тому суду не було доведено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, крім того до судових засідань ані заявниця, ані працівники поліції, які складали зазначені вище матеріали не з`явилися.

Крім того, у матеріалах даної справи відсутні конкретні правові докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 фізичного або психологічного насильства, як це передбачено ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд звертає увагу, що відповідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КпАП України об`єктивною стороною правопорушення є вчинення насильства в сім`ї.

Разом з тим, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами (наприклад аудіо/відео фіксацією), що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Таким чином обов`язковою умовою настання відповідальності за цією статтею є, зокрема, вчинення дій, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

В той же час у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено об`єктивну сторону правопорушення, зокрема в яких саме діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки домашнього насильства, тільки зі слів ОСОБА_2 було складено протокол відносно ОСОБА_1 , крім того, свідки відсутні, про що зазначено в самому протоколі. Сам факт звернення потерпілої до поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого правопорушення.

Матеріали справи не містять беззаперечних доказів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У відповідності до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020р. у справі №463/1352/16-а, в силу принципу невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеності невинуватості цієї особи.

У постанові від 21 січня 2020 року (справа № 754/17019/17) Верховний Суд зазначив, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а суд не наділений повноваженням коригувати обвинувачення, а також збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, тому суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України, суд вважає за необхідне закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в діях останнього об`єктивної сторони правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 284, 287, 288 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.М. Горяєв