Справа №522/2203/24
Провадження №3/522/1766/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Коваленко В.М., за участю секретаря Перебендюка Д.К., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли із Управління патрульної поліції в Одеській області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

В провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №733273 від 23.01.2024 стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 23.01.2024 о 10 год. 55 хв. за адресою: м. Одеса, вул. Олександра Кутузакія керував транспортним засобом Mercedes Benz 815 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, почервоніння обличчя. Від проходження огляду в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що 23.01.2024 під час виконання трудових обов`язків він керував транспортним засобом Mercedes Benz 815 д.н.з. НОМЕР_1 (вантажний автомобіль). Перед виїздом на маршрут він пройшов огляд стану алкогольного та наркотичного сп`яніння. На перехресті вул. О. Кутузакія та вул. Балківська сталася ДТП за його участі, після чого він самостійно викликав працівників поліції та своє керівництво. Він визнав свою провину у скоєні ДТП, в результаті чого стосовно нього було складено відповідний протокол. В подальшому, з невідомих йому причин, працівник поліції висловив припущення, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння. Поліцейським не було роз`яснено ОСОБА_1 його право на проходження медичного огляду на місці ДТП з використанням спеціальних технічних засобів чи в спеціалізованому медичному закладі. Потім працівники поліції, з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, почали освідування на місці шляхом надання вказівок виконати різні фізичні вправи. ОСОБА_1 виконав всі вказівки, однак працівник поліції продовжував стверджувати, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння, в результаті чого було складено протокол про відмову від проходження огляду, від якого він не відмовлявся. Тому ОСОБА_1 просив закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №733273 від 23.01.2024, відеозаписи з нагрудних камер працівників патрульної поліції, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку, що провадження по справі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст.245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

З огляду на вимоги ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

Згідно ч.2 ст.9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст.251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП України.

Відповідно до ст.266 КУпАП України огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Слід зазначити, що диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП передбачають самостійні об`єктивні сторони правопорушення, а саме:

- керування транспортним засобом водієм в стані сп`яніння, що заборонено п.2.9 «а» Правил дорожнього руху;

- передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння, що заборонено п.2.9 «г» Правил дорожнього руху;

- відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння (п.2.5 Правил дорожнього руху).

З урахуванням вказаних кваліфікаційних ознак, слід зробити висновок, що відповідальність особи за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння не наступає у разі, коли не дотримано у повному обсязі вимог законодавства щодо процедури проходження медичного огляду.

Згідно пункту 22 розділу ІІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Відповідно ч.5 ст.266 КпАП України огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно із поясненнями водія вантажного автомобіля Mercedes Benz 815 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , він не перебував у стані сп`яніння та працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у спеціалізованому медичному закладі.

З відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що працівники поліції дійсно не запропоновали водієві ОСОБА_1 пройти освідування на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я а також не роз`яснили юридичні наслідки відмови від проходження огляду. Крім того, працівники поліції, не запропонувавши ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу, почали проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці, шляхом надання вказівок виконати різні фізичні вправи, які останній виконав в повному обсязі. При цьому, з точки зору стороннього спостерігача, у водія ОСОБА_1 не вбачалося жодних ознак наркотичного чи алкогольного сп`яніння.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису №1 вбачається наступне.

З часу прибуття на місце ДТП працівників патрульної поліції та до складання протоколу за ст. 124 КУПАП у працівників правоохоронного органу не було підстав підозрювати водія ОСОБА_1 у вживанні алкогольних напоїв чи наркотичних речовин, про що свідчила адекватна поведінка останнього. При цьому ОСОБА_1 неодноразово спілкувався із працівниками патрульної поліції, у тому числі в салоні службового автомобіля, та до нього не було висловлено жодних претензій.

Із відеозапису №2 вбачається, що о 11 годині 33 хвилини працівник патрульної поліції раптово пропонує водієві ОСОБА_1 пройти тест на місці, а саме: світить ліхтарем в очі водія.

Об 11:37 працівник поліції із застосуванням засобів телефонного зв`язку консультується із невідомою особою з приводу ознак стану наркотичного сп`яніння та отримує відповідні інструкції, а саме: що зіниці мають бути звужені, пальці рук тремтіти.

Тайм-код відеозапису №2 11:39 водій ОСОБА_1 на вимогу працівника патрульної поліції розтопирив пальці рук, закрив очі та став на одну ногу. Ознак поведінки, що має ознаки сп`яніння, не встановлено: тремтіння пальців рук відсутнє, стійка на одній нозі урівноважена.

Тайм-код відеозапису №2 11:40 ОСОБА_1 категорично заперечує стан будь-якого сп`яніння.

Тайм-код відеозапису №2 11:51- ОСОБА_1 пише пояснення до матеріалів справи, утім невідомо до яких саме: за ст. 124 чи за ст. 130 КУпАП.

В подальшому із відеозапису вбачається, що працівники патрульної поліції оформлюють матеріали справи про адміністративне правопорушення (за якою статтею не зрозуміло).

Долучений до матеріалів справи відеозапис не містить відомостей про те, що водій ОСОБА_1 мав ознаки будь-якого сп`яніння та, що працівники патрульної поліції пропонували йому пройти медичний огляд у спеціалізованому медичному закладі, а він відповів відмовою.

При цьому суд звертає увагу, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, в розумінні положень ст. 266 КУпАП, є ключовими доказами у справах даної категорії.

Таким чином, працівники поліції в порушення вимог п.9 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», за відсутності ознак наркотичного сп`яніння у водія, не дотрималися вимог чинного законодавства, не запропонували водієві ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння в спеціалізованому медичному закладі. Водночас в матеріалах справи відсутні достатні докази протиправної поведінки водія.

За таких обставин, суд приходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу та події інкримінованого правопорушення.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyevav.Russia", рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelinv.Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема справу Пол та Одрей Едвардз проти Сполученого Королівства / Paul and Audrey Edwards v the United Kingdom (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Також, суддя зазначає, що направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18.01.1978 у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України №39598/03 від 21.07.2011, тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Держава має організувати свою правову систему таким чином, щоб її правоохоронні органи могли дотримуватись зобов`язань щодо уникнення порушень прав і свобод людини, принципу верховенства права, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 по справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України відповідно до ст.251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Також, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка висловлена у рішеннях «Надточій проти України», «Озтюрк проти ФРН», «Енгель та інші проти Нідерландів» «Равнсборг проти Швеції», «Путц проти Австрії», гарантії прав людини, передбачені Конвенцією щодо кримінального провадження, розповсюджуються у тому числі і на інше публічне переслідування особи, якщо таке переслідування можливо визначити карно кримінально-правовим за національним правом; колом адресатів та правовими наслідками для адресатів. Тобто, гарантії, передбачені ст.4 Протоколу №7, стосуються не лише кримінального провадження у розумінні законодавства України, а й будь-якого публічного переслідування, яке здійснюється державою.

В пункті 24 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено про неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст.268 КпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене та недоведеність складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає необхідним закрити провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.9, 10, 24, 33, 130, 221, 247, 254, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: