Справа № 643/6221/24
Провадження № 3/643/2365/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Семенова Я.Ю., розглянувши матеріал, що надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Рівненської області, громадянки України, яка працює завідувачем аптеки «Аптека низьких цін», яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

у с т а н о в и в :

07 червня 2024 року близько о 22-00 годині ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила стосовно свого чоловіка ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: погрожувала фізичною розправою, ображала, висловлювалася нецензурною лайкою, чим завдала потерпілому психологічних страждань.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно шляхом направлення судових повісток на адресу проживання правопорушниці, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення. У судових засіданнях були присутні повноважні захисники особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: у судовому засіданні 04.07.2024 адвокат Чернишова О.Ю., у судових засіданнях 27.08.2024, 03.09.2024 в режимі відеоконференції адвокат Андрійко О.В.

Згідно зі статтею 268 КУпАП, інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не відноситься до правопорушень, за яким присутність у судовому засіданні особи є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів, проти чого у судовому засіданні не заперечували її захисник та потерпілий.

У судовому засіданні 04 липня 2024 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Чернишова О.Ю. повідомила, що з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №248575 від 07.06.2024 вона та її підзахисна не погоджуються. Зазначила, що жодних доказів щодо вчинення ОСОБА_1 стосовно ОСОБА_2 домашнього насильства психологічного характеру, окрім як протоколу про адміністративне правопорушення і пояснень потерпілого, матеріали справи не містять. Просила закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні 27 серпня 2024 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Андрійко О.В., яка приймала участь в режимі відеоконференції, повідомила, що вину відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 248575 від 07.06.2024, її підзахисна не визнає. Зазначила, що клопотання про закриття провадження по справі, яке було долучено до матеріалів справи, вони підтримують в повному обсязі. Посилалася, що до зазначеного клопотання було додано копію рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.06.2024 по справі №643/6553/24, згідно з яким ухвалено видати обмежувальний припис, яким ОСОБА_2 встановити обмеження, зокрема заборонити перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на 50 м до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Пояснила, що всупереч зазначеному рішенню суду, потерпілий ОСОБА_2 07.06.2024 зайшов до квартири АДРЕСА_2 . Посилалася, що матеріли справи не містять доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства стосовно ОСОБА_2 , у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано, які саме образи та погрози з боку ОСОБА_1 викликали у потерпілого емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та психологічні страждання. Зазначила, що стосовно ОСОБА_2 неодноразово виносилися термінові заборонні приписи, однак надати їх суду сторона захисту не може, позаяк вони знаходяться у матеріалах справи №643/6553/24, яка наразі переглядається Харківським апеляційним судом за апеляційною скаргою ОСОБА_2 . Зазначила, що не кожен сімейний конфлікт має ознаки домашнього насильства, а відтак, як на думку захисника, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Потерпілий ОСОБА_2 у судових засіданнях повідомив, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 248575 від 07.06.2024, він підтверджує в повному обсязі. Пояснив, що 07.06.2024 близько о 21-30 годині вони з сином повернулися з бази відпочинку, де відпочивали три дні, та приїхали за адресою їх місця проживання: АДРЕСА_1 . Як тільки вони зайшли до квартири, ОСОБА_1 почала кричати та ображати його, нецензурно лаятися в його бік, погрожувала фізичною розправою. Зазначив, що до цього, 03.06.2024, коли вони з ОСОБА_1 сварилися, вона його штовхнула та він зламав руку, а 07.06.2024 ОСОБА_1 погрожувала знову зламати йому руку. Після таких подій він викликав поліцію, ОСОБА_1 також викликала поліцію, унаслідок чого за їх викликами приїхали два наряди патрульної поліції та склали стосовно них протоколи про адміністративне правопорушення. Посилався, що ОСОБА_1 систематично вчиняє стосовно нього насильство як психологічного, так і фізичного характеру, принижує його честь та гідність і це відбувається за присутності їх малолітнього сина. Зауважував, що коли ОСОБА_1 почала на нього кричати, коли він привіз сина додому з бази відпочинку, син став за нього заступатися, посилався, що він не розуміє за що мама сварить тата.

На запитання захисника адвоката Андрійко О.В. повідомив, що він знає, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.06.2024 по справі №643/6553/24 було ухвалено видати обмежувальний припис, яким заборонено, зокрема перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , однак він також зареєстрований та проживає за вказаною адресою, там знаходяться всі його речі. Крім того, він оскаржує зазначене рішення суду в апеляційному порядку і воно досі не переглянуто. Пояснив, що після конфлікту, який відбувся між ним та ОСОБА_1 03.06.2024, він спеціально разом із сином виїхав до бази відпочинку, щоб не перебувати поруч із ОСОБА_1 , а 07.06.2024, у зв`язку із закінченням їх з сином відпочинку, привіз їх із ОСОБА_1 сина додому за адресою його проживання АДРЕСА_1 .

Представник потерпілого адвокат Сисоєва К.М. у судовому засідання 03 вересня 2024 року повідомила, що ОСОБА_1 систематично вчиняє стосовно потерпілого ОСОБА_2 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, у зв`язку з чим ОСОБА_2 боїться перебувати поряд з колишньою, на теперішній час, дружиною, позаяк станом на 03.09.2024 сторони шлюб розірвали. З огляду на викладене, просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 вдруге впродовж року вчинили адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд, вислухавши думку захисників особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, представника потерпілого, дослідивши матеріали справи, доходить таких висновків.

Не дивлячись на невизнання своєї вини особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, вина ОСОБА_1 в інкримінованому їй адміністративному правопорушенні знаходить своє підтвердження сукупністю доказів, а саме:

- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №248575 від 07 червня 2024 року, який складений уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст. 254, 256 КУпАП;

- письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , наданими останнім 07.06.2024 інспектору роти №5 батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП старшому лейтенанту поліції такого змісту: «07.06.2024 близько о 22-00 годині я зі своїм сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повернулися додому ( АДРЕСА_1 ) з відпочинку. Вдома була моя дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка почала конфліктувати з причини непрацюючої плити (хоча насправді вона працює). Надалі вона продовжувала мене провокувати, кричала, щоб я йшов з квартири, збирав свої речі, обіцяла, що її знайомий зламає мені руки та ноги, казала, що нібито я погрожую її життю та здоров`ю та здоров`ю їх дитини, висловлювалася нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою. Також моя дружина забрала з дому документи на квартиру, усі гроші та документи нашого сина»;

- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, складеною 07.06.2024 стосовно ОСОБА_1 , згідно з якою, поліцейським уповноваженого підрозділу поліції визначено рівень небезпеки, як низький;

- рапортом інспектора роти №5 батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Дмитра Буренка, зі змісту якого убачається, що 07.06.2024 під час патрулювання екіпажем 5003 близько о 22-15 годині, надійшов виклик «домашнє насильство» за адресою: АДРЕСА_1 . Прибувши на місце виклику, було виявлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який повідомив, що його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чинить стосовно нього домашнє насильство, а саме ображає його, погрожує фізичною розправою, нецензурно висловлюється в його бік. Було складено оцінку ризиків, рівень низький, прийнято заяву та пояснення щодо вчинення домашнього насильства. Стосовно ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП серії ВАБ №248575;

- відеозаписами з бодікамер поліцейських до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №248575 від 07 червня 2024 року, з яких убачається, як потерпілий ОСОБА_2 повідомляє працівникам поліції, що ОСОБА_1 07.06.2024 ображала його, казала йому, що він тут ніхто, що дитині не потрібен такий батько як він, а їй такий чоловік, виражалася нецензурною лайкою в його бік (інтервал відеозапису: 22:44:00-22:52:50).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тобто домашнє насильство, умисне вчинення діянь психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Що стосується посилань представника потерпілого адвоката Сисоєвої К.М. на те, що у зв`язку з систематичністю вчинення ОСОБА_1 стосовно ОСОБА_2 домашнього насильства, ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, суд зважає на таке.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення (ст. 257 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, як це закріплено положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується з практикою та позицією Європейського суду з прав людини.

Відповідно до закону (КУпАП), розгляд справи здійснюється лише щодо особи, стосовно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини в певних випадках поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення тобто, фактично «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення.

В розумінні КУпАП актом звинувачення є саме протокол про адміністративне правопорушення. А тому, формулювання обвинувачення, яке викладається уповноваженою особою в протоколі про адміністративне правопорушення, є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Суд наголошує на тому, що він не вправі самостійно змінювати суть обвинувачення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення, як і не має права самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Виходячи з наведеного та, зважаючи на висновки, що містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії», суд у постанові у справі про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати (редагувати) фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді, оскільки внаслідок такої зміни (редагування) буде порушено як право особи на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) так і принцип рівності сторін процесу.

При цьому, суд вважає необхідним зазначити, що за змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відтак, оскільки ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд здійснює розгляд справи в межах висунутого ОСОБА_1 обвинувачення, яке при його формулюванні у постанові не повинно ані погіршувати становище особи, ані істотно відрізнятися від сформульованого органом обвинувачення. Таким чином, суд відхиляє доводи представника потерпілого про необхідність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Що стосується посилань захисника ОСОБА_4 у судовому засіданні на урахування судом при розгляді даної справи обставин, які встановлені рішенням Московського районного суду м. Харкова, ухваленого 24.06.2024 по справі №643/6553/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, то суд зважає на те, що надана суду копія судового рішення не містить відмітки про набрання судовим рішенням законної сили. У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 повідомив суду, що він оскаржив дане рішення суду в апеляційному порядку, судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду рішення суду першої інстанції ще не ухвалювалося. Відтак, у суду відсутні підстави враховувати обставини, встановлені рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.06.2024, ухваленого по справі №643/6553/24, позаяк таке судове рішення не набрало законної сили.

З приводу доводів захисника Андрійко О.В. про те, що потерпілий ОСОБА_5 на порушення винесеного стосовно нього обмежувального припису 07.06.2024 прийшов за адресою АДРЕСА_1 , за якою він, відповідно до умов обмежувального припису не мав права приходити, то суд зважає на те, що як у судовому засіданні пояснив потерпілий ОСОБА_5 , він 07.06.2024 о 22-00 годині приїхав за вказаною адресою разом з їх з ОСОБА_1 сином, повернувшись з бази відпочинку, де вони з сином з 04.06.2024 по 07.06.2024 відпочивали, а тому підстави стверджувати, що ОСОБА_5 приїхав за адресою АДРЕСА_1 , з умислом на порушення обмежувального припису, у суду відсутні. Крім того, суд ураховує, що обставини приїзду ОСОБА_5 07.06.2024 о 22-00 години за вказаною адресою разом з їх із ОСОБА_1 сином з відпочинку в ході судового розгляду не оспорювалися стороною захисту.

Що стосується наданих як стороною захисту, так і стороною потерпілого судових рішень, з яких убачається, що, як ОСОБА_5 , так і ОСОБА_1 раніше притягалися до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 КУпАП, то вони не впливають на кваліфікацію інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, натомість свідчать про наявність неприязних стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що потягло за собою виникнення тривалого конфлікту між останніми.

З приводу посилань представника потерпілого адвоката Сисоєвої К.М. у судовому засіданні на те, що неправомірними діями ОСОБА_1 було завдано ОСОБА_5 травми верхньої кінцівки (перелам руки), що, як на думку представника потерпілого, підтверджується відповідними доказами, то суд зважає на те, що доказів на підтвердження обставин того, що ОСОБА_5 отримав вказану вище травму внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 матеріали справи не мстять. Більш того, обставини отримання ОСОБА_5 травми верхньої кінцівки не мали місце 07.06.2024, а відтак, таким обставинам суд не надає оцінку, позаяк вони не стосуються меж розгляду даної справи.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, суд, відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують адміністративну відповідальність.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягається до адміністративної відповідальності, так і іншими особами, що відповідає вимогам ст. 23 КУпАП.

Ураховуючи обставини, встановлені під час судового розгляду, характер вчиненого правопорушення, особу винного, суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що буде необхідним і достатнім для виправлення останньої та попередження вчинення нею нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП суд вирішує питання про стягнення з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 33, ч. 1 ст. 173-2, 221, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення порушнику постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня винесення такої постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: Я.Ю. Семенова