провадження №3/389/132/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року Суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Ябчик Наталія Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тушама, Нижнє-Ілімського району, Іркутської області, рф, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ААД №544114 від 30 січня 2024 року, ОСОБА_1 30 січня 2024 року о 12 год. 34 хв. в м.Знам`янка по вул.Дмитрівська керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_3 , без посвідчення водія тобто не маючи права керування даним транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1 «а» Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

До суду ОСОБА_1 не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. Від його представника адвоката Солонька С.О. надійшло клопотання в якому він просив провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. На обґрунтування клопотання вказав, що 30 січня 2024 року о 12:34 годин працівники поліції, в супереч ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію України» зупинили транспортний засіб ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , та повідомили причину зупинки «не пристебнутий паском безпеки». Так, під час перегляду відеозаписів наданих працівниками поліції не можливо ідентифікувати чи водій пристебнутий чи не пристебнутий паском безпеки, а тому у працівників поліції не було законної підстави на зупинку транспортного засобу ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Також представник вказує, що при ознайомленні із матеріалами справи про адміністративне правопорушення, ним встановлено, що працівниками поліції не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм положень ПДР, які б відповідно до ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Отже не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення.

Крім того, представник ОСОБА_1 вказує на те, що працівники поліції порушили вимоги наказу Міністерства внутрішніх справ №1026 від 18 грудня 2018 року, а саме не зафіксували до кінця всі дії при складанні вище вказаних матеріалів, та не опитали свідка який був присутній під час зупинки та оформлення адміністративних матеріалів, що дає під сумнів законність дій працівників поліції. Також, працівники поліції порушили права ОСОБА_1 , а саме не роз`яснили останньому його права й обов`язки, тобто порушили вимоги Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вище викладене адвокат Солонько О.С. просить задовольнити подане клопотання.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом підпункту «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною 3 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Так, на підтвердження вини ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення додано копію постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автомоатичному режимі серії ЕНА №1124432 від 19 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн. та довідку до неї, з якої вбачається, що відповідно до офіційного веб-порталу судової влади України, станом на 30 січня 2024 року відсутня інформація щодо ОСОБА_1 про оскарження вищезазначеної постанови.

Тобто, ОСОБА_1 інкримінується адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме повторне протягом року керування транспортним засобом особою яка не має права керування даним транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП).

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП може виражатися у двох формах:

- керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом,

- передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

При цьому, органом поліції надано довідку з якої вбчається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав посвідчення водія серії НОМЕР_4 , видане Центром ДАІ 3506 від 06 березня 2015 року. Також у довідці вказано, що постановою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2022 року ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами терміном на один рік. Станом на 30 січня 2024 року, відповідно до бази даних підсистеми «ГСЦ Посвідчення водія» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції», вказаний документ має статус «Вилучений».

Отже, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 посвідчення водія отримував, проте був позбавлений права керування транспортними засобами, що відповідає ознакам ч.4 ст.126 КУпАП. В зв`язку зазначеним, судом встановлено, що існують розумні сумніви в правильності кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 викладена суть адміністративного правопорушення не в повній мірі відповідає диспозиції ч. 5 ст.126 КУпАП, за якою кваліфіковані його дії, при цьому суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013р., заява №36673/04).

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 5 Р. 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відповідно до п. 2 Р. 3 Інструкції № 1026, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Разом із тим, суд погоджується з доводами представника ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції порушено вимоги вищезазначеної інструкції, а саме при перегляді у судовому засіданні відеозапису встановлено, що на ньому не до кінця зафіксовано усі дії при складанні вище вказаних матеріалів. Крім того, працівниками поліції не було опитано свідка який був присутній під час зупинки

Однак, вказівка представника на не роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст.268 КУпАП, спростовується особистим підписом останнього у протоколі про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у п. 43 рішення у справі «Кобець проти України» (Заява № 16437/04) зазначив «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Верховний Суд у постанові від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17 зазначив, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення неможе надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповдіно до приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Враховуючи зазначені обставини, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням та з точки зору належності, допустимості та достатності для висновку про вчинення особою адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 не підтверджена належними та допустимим доказами, а тому провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП України.

Керуючись ст.ст.1,9,221, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283,284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області Н.М. Ябчик