Справа № 489/1560/24
Номер провадження 3/489/973/24
Постанова

Іменем України

24 квітня 2024 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Микульшина Ганна Анатоліївна, розглянувши матеріали справи, які надійшли з Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , головного сержанта ВЧ НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

встановила:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 358602 від 02.03.2024, 01.03.2024 о 18:00 год. за місцем мешкання АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 умисно з перевагою сили вчинив сварку відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , під час якої словесно ображав, принижував, погрожував фізичною розправою, чим навмисно спричинив емоційну невпевненість та міг завдати шкоди психічному здоров`ю, таким чином спричинив домашнє насильство психологічного характеру повторно протягом року.

ОСОБА_1 в суді вину в інкримінованому правопорушенні не визнав. Пояснив, що проживає з колишньою дружиною за адресою: АДРЕСА_1 , підтримує її матеріально, оскільки вона не працює, при цьому саме ОСОБА_2 систематично провокує його та вчиняє з ним сварки, ображає нецензурною лайкою, оскільки за порадою своєї подруги намагається достягти систематичності домашнього насилля та виселити його з квартири. 01.03.2024 між ним та ОСОБА_2 виникла сварка з приводу розподілу коштів в сім`ї, однак він її словесно не ображав, не принижував, не погрожував фізичною розправою, можливо сказав: «Закрий рота.». При цьому, того дня поліція до них приїжджала двічі. Жодного разу він не перебував в стані якось сп`яніння, поводив себе адекватно, в той час як ОСОБА_2 використовувала щодо нього ненормативну лексику навіть в присутності поліції, яка радила йому написати заяву і на неї, проте він як чоловік цього не зробив.

Потерпіла ОСОБА_2 в суді підтвердила обставини, викладені в протоколі, заявила, що того дня чоловік перебував в стані наркотичного та алкогольного сп`яніння, поводив себе неадекватно, у зв`язку з чим вона викликала поліцію.

Дослідивши матеріали, що знаходяться у справі (протокол про адміністративне правопорушення; рапорт; заяву ОСОБА_2 ; письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ; терміновий заборонний припис; форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства; копію постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва по справі № 489/4029/23 від 10.08.2023), суддя приходить до наступних висновків.

Диспозиція ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, вчинене особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, при розгляді справи в суді з пояснень ОСОБА_1 встановлено, що останній заперечив факт вчинення домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини та вказав, що саме вона вчинила сварку з ним, в ході якої вживала нецензурну лексику до нього. Тобто, виходячи із пояснень ОСОБА_1 його поведінка щодо вживання ненормативної лексики до ОСОБА_2 була викликана її протиправними діями, вчиненими відносно нього.

При цьому вказані пояснення ОСОБА_1 не спростовані будь-якими належними та допустимими доказами.

Так в матеріалах справи відсутні будь-які докази (відео, фото, свідчення свідків (сусідів), які б могли чути сварку) на підтвердження вищевказаних пояснень потерпілої. Також не надано доказів того, що ОСОБА_2 було завдано моральної чи фізичної шкоди, як і не надано доказів вчиненого ОСОБА_1 психічного насильства щодо неї.

Натомість пояснення потерпілої ОСОБА_2 не можуть бути належними та допустимими доказами винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні, оскільки вона є заінтересованою особою.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції.

Натомість санкція ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає накладення стягнення, зокрема у виді адміністративного арешту, що, у свою чергу, вказує на те, що інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення підпадає під визначення поняття «кримінальне обвинувачення».

Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеності невинуватості цієї особи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності та оцінюючи зібрані у справі докази, суддя вважає, що матеріалами справи не доведено наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчиненого діяння не підтверджені належними та допустимими доказами.

Зазначене є підставою для закриття провадження у зв`язку з недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення не додано доказів вчинення адміністративного правопорушення, що не дає змоги встановити винуватість особи в інкримінованому їй діянні, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол, є необґрунтованим належним чином та суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

Керуючись статтями 247, 252, 265, 280, 283, 291, 294 КУпАП, суддя

постановила:

Провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Г.А. Микульшина