Справа № 307/3842/24 Провадження № 3/307/1769/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бряник М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №024582 від 20.08.2024 року вбачається, що 20.08.2024 року близько 11 год. 45 хв. прикордонним нарядом «Група реагування» на напрямку 261 прикордонного знаку в межах прикордонної смуги (територія Тячівського району Закарпатської області) на відстані 100 метрів від лінії державного кордону, було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , при спробі незаконного перетину державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон, чим порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засідання заперечив факт вчинення ним спроби незаконного перетину кордону. Пояснив, що він вже декілька місяців офіційно працює на деревообробному підприємстві "Ламела", що розташоване у місті Тячів та являється уродженцем Тернопільської області. Того критичного дня, він після чергових вихідних, він потягом з м. Тернополя повертався на роботу до містя Тячів. На підтвердження цього надав квиток Тернопіль-Тячів. Прибувши за графіком до м. Тячів о 10 год. 37 хв. 20.08.2024 на вокзалі в м. Тячів, його зупинили працівники прикордонної служби та безпідставно звинуватили у вчиненні спроби щодо незаконного перетину кордону. Щодо заяви де він визав свою провину пояснив, що таку він підписав непрочитавши уважно. Просить визнати його невинуватим у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , розглянувши дану справу вважаю, що у діях ОСОБА_2 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, виходячи з наступного.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, такий складено уповноваженою особою ОСОБА_3 , з інформацією про те, що на напрямку прикордонного знаку №261 в межах прикордонної смуги (територія Тячівського району, Закарпатської області) на відстані близько 100 метрів від лінії державного кордону, в межах прикордонної смуги, було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України до Румунії, поза пунктами пропуску через державний кордон України. При цьому, з вказного протоколу про адміністративне правопорушення не можливого встановити в який саме спосіб ОСОБА_1 , здійснив таку спробу та взагалі чи мала місце така спроба.

У поясненнях інспектора відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ОСОБА_3 від 20.08.2024 року йдеться про те, що на напрямку прикордонного знаку №261 в межах прикордонної смуги (територія Тячівського району, Закарпатської області) виявлено громадянин ОСОБА_4 , який не є особою відносно якої склалено протокол про адміністративне правопорушення, за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. Та з цих пояснень не можливо встановити логічного зв`язку між діями ОСОБА_4 та діями ОСОБА_2 та взагалі не зрозуміло яке відношення вказана особа має до даного провадження.

При цьому надані в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснення, щодо його затримання на вокзалі, куди прибув потяг з місця його проживання до місця роботи є цілком логічними та послідовними. Твердження ОСОБА_1 про те, що інкримінованого йому адміністративного правопорушення він не вчиняв, підтверджуються наданим ним іменним квитком (посадочним документом, що є підставою для проїзду). Вказаний документ містить відомості про час відправлення потягу з м. Тернопіль о 23:37 год. 19.08.2024 та час прибуття пасажира ОСОБА_5 у м. Тячів - 20.08.2024 о 10 год. 37 хв.

Крім цього з довідки виданої начальником ДП "Лапмелла" ОСОБА_6 №336 від 07.08.2024 підтверджується факт того, що ОСОБА_7 працює з 10.01.2024 на вказаному підприємстві на посаді оббивальника меблів по даний період.

Аналізуючи в сукупності пояснення ОСОБА_1 , можливо встановити, що місцем затримання, являється місце прибуття поїздів на залізничній станції - вокзалі в м.Тячів. Саме ж по собі, викладене в протоколі обвинувачення, існування у ОСОБА_1 наміру незаконно перетнути кордон, які не визначені у способі такого перетину, не може свідчити про вчинення спроби перетину державного кордону ОСОБА_1 .

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 та ст. 252 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.204-1 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади. Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №024582 від 20.08.2024 року та долучені до нього матеріали справи, пояснення ОСОБА_1 вважаю, що спроба перетину ОСОБА_1 будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, не доведена оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази, що свідчать про спробу незаконно перетину ним кордону. Будь-яких інших доказів, які б надавали можливість стверджувати про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

З контекстного аналізу зазначених вимог закону випливає, що висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З урахуванням наведених обставин, вважаю, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 124, 247 п. 1, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду на протязі десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя М.М. Бряник