П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 р. м. Кобеляки

Суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Тесленко Т. В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлено, № паспорту НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , як такого, що притягувався до адміністративної відповідальності:

постановою Красноградського районного суду Харківської області від 06 березня 2024 року за ст. 36, ст. 124, ч.5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП до штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років без оплатного вилучення транспортного засобу,

за ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Встановив:

ОСОБА_1 04.05.2024 о 21 год. 50 хв. в м. Кобеляки по вул. Лісна, Полтавського району Полтавської області вчетверте протягом року після накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 130 КУпАП здійснював рух на транспортному засобі ЗАЗ 110307, номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія у встановленому законодавством порядку та підтверджується тестом № 2108 від 04.05.2024, результат якого становив 1,50 ‰.

ОСОБА_1 до суду не з`являвся жодного разу, хоча вчасно та належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду. В тому числі, під підпис в протоколі про адміністративне правопорушення, був попереджений про дату та час розгляду справи в Кобеляцькому районному суді, а саме 04.06.2024 о 09:00год.

Із заявами або клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався.

При цьому суд звертає увагу, шо ст.6 Конвенції прозахист правлюдини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою. Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналіз викладених вище обставин неявки ОСОБА_1 в судове засідання, що його було належно повідомлено про розгляд стосовно нього цієї справи, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданого до суду відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, та свідчить про умисне уникнення від явки до суду та затягування судового розгляду вказаної справи з метою уникнення відповідальності.

Взявши до уваги викладене вище, враховуючи вказані рішення ЄСПЛ та вимоги ст. 268 КУпАП, зважаючи на те, що судом вичерпано усі можливі засоби для належного повідомлення притягуваного про дату, час і місце розгляду справи, з метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених ст.277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, суд визнає причини неявки притягуваного у судові засідання неповажними та вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності.

Тому ОСОБА_1 було достеменно відомо про складання стосовно нього протоколу та направлення матеріалу до Кобеляцького районного суду Полтавської області, про що він особисто розписався у відповідному протоколі.

Оскільки неявка ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи, клопотань не надано, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності за наявними доказами.

Перевіривши надані матеріали, суд вважає, що їх достатньо для розгляду справи.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 3 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 750675 від 04.05.2024;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Кобеляцької міської лікарні від 04.05.2024;

- результатами алкотесту №6810, що здійснений приладом «Драгер» 1,50‰.

- постановою Красноградського районного суду Харківської області від 06 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 за ст. 36, ст. 124, ч.5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП;

- даними відеозапису, записаного на технічному носієві інформації та занесеному до протоколу про адміністративне правопорушення.

Під час розгляду справи судом з`ясовано обставини вчиненого правопорушення на підставі зібраних доказів в їх сукупності, що узгоджуються між собою і не мають протиріч. Зазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

За таких обставин суд дійшов висновку, що сукупність вказаних доказів підтверджує наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням конкретних обставин та характеру вчиненого правопорушення, даних про особу правопорушника, вважаю застосувати щодо нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 не є власником транспортного засобу, тому суд не застосовує стягнення у виді конфіскації транспортного засобу.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 на користь держави потрібно стягнути судовий збір.

Керуючись статтями 126, 130, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

Постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Роз`яснити, що у разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя