ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/4480/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2024 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Бондаренко М.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановила:

До Дарницького районного суду м. Києва 19 червня 2024 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10 червня 2024 року серії ААД № 857989, водій ОСОБА_1 05 червня 2024 року, о 13 год. 30 хв., у м. Києві на вул. Хвильового керував транспортним засобом «Lifan», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку у кабінеті лікаря нарколога у закладі «Соціотерапія», що підтверджується висновком 002680 від 10.06.2024.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину заперечив та вказав, що за кермом перебував його знайомий, який просто погодився його підвезти. Наголошує, що після затримання його працівниками поліції одразу їм стверджував, що не керував транспортним засобом, а за кермом була інша особа, що і підтверджується відеозаписом. Однак, працівники поліції не зважили на його доводи та склали протоколи про адміністративне правопорушення. У зв`язку викладеним, вважає, що справа про адміністративні правопорушення стосовно нього підлягає закриттю.

Суддя, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дійшла таких висновків.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення від 10 червня 2024 року серії ААД № 857989, складений стосовно ОСОБА_1 ; висновок «Соціотерапія» 10.06.2024 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції; рапорт працівників поліції, повідомлення про запрошення до підрозділу поліції, постанова про накладення стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 126 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ; DVD-R диск з бодікамери поліцейського.

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінила докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила дорожнього руху та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до п. 2.9а ПДР водіям забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд вважає, що складений працівниками поліції стосовно ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами у справі, зокрема відеозаписом з бодікамери поліцейського № 472384, відповідно до якого транспортний засіб «Lifan», державний номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції.

Запис розпочинається вже коли ОСОБА_1 спілкується з працівниками поліції, водночас правопорушник в ході розмови жодного разу не заперечував факт керування саме ним транспортним засобом, а навпаки, декілька разів повідомив, куди і з якою метою вони їхали разом зі своїми товаришами.

Відеозаписом зафіксовано, як в ході бесіди з ОСОБА_1 патрульними виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. Після цього працівники поліції на місці події неодноразово пропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в спеціальному медичному закладі. На що водій не висловив жодних заперечень. Далі на відеозаписі зафіксовано як ОСОБА_1 проходив огляд у лікаря нарколога та при цьому жодного разу так і не висловив заперечення з приводу керування ним транспортним засобом.

Після цього, 10 червня 2024 року, у день коли ОСОБА_1 був вручений висновок медичного огляду та лише під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 почав стверджувати працівникам поліції, що не керував транспортним засобом.

Суддя вважає, що долучені до матеріалів справи докази, зокрема відеозапис, що був зроблений з нагрудної відеокамери інспекторів патрульної поліції стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Приймаючи до уваги, незначний проміжок часу від моменту зупинки мотоцикла «Lifan», державний номерний знак НОМЕР_1 , до моменту, коли до нього підійшли працівники поліції, та враховуючи, що працівники поліції ствердно наполягали на керуванням транспортним засобом саме ОСОБА_1 , суддя вважає очевидним те, що саме він безпосередньо керував вказаним транспортним засобом.

Суддею не було встановлено підстав вважати, що працівники поліції під час несення останніми служби, перебуваючи при виконанні службових обов`язків, діяли упереджено стосовно ОСОБА_1 , переслідуючи інші цілі, аніж передбачені законодавством у випадку виявлення осіб, які ймовірно вчинили правопорушення.

До того ж, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не ставив перед судом питання про тенденційність з боку уповноважених працівників патрульної поліції по відношенню до нього та не заявляв клопотань про їх допит у судовому засіданні.

Дослідивши вказані матеріали справи суд дійшов висновків, що ними підтверджується факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

Щодо тверджень ОСОБА_1 про відсутність доказів керування транспортним засобом ним, то суд зазначає, що саме фіксація працівниками поліції руху транспортного засобу водієм не є обов`язковою обставиною, яка має бути зафіксована за допомогою відеозапису. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що працівник поліції до матеріалів про адміністративне правопорушення має долучити доказ керування водієм транспортним засобом та зафіксувати саме рух транспорту.

Долучені до матеріалів справи докази є такими, що доповнюють один одного, повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають у суду сумнівів

Отже, з огляду на те, що у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, обставин, які пом`якшують та обтяжують його відповідальність, вважаю, що стягнення у виді штрафу в розмірі, що передбачено цією санкцією, із позбавленням права керувати транспортними засобами, відповідає вимогам ст. 23, 33 КУпАП і є домірним вчиненому.

Накладення такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, статтями 23, 33, 40-1, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

ухвалила:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня винесення постанови у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 підлягає стягненню подвійний розмір штрафу у сумі 34 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Марина БОНДАРЕНКО