Справа № 496/6402/22
Провадження № 3/496/69/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Трушина О.І., за участю секретаря Попової А.С., захисника Білянської К.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника потерпілого ОСОБА_2 , потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши матеріали, які надійшли від Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

17.12.2022 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 122240, відповідно до якого він, 17.12.2022 року о 06:00 год, на автодорозі Т16-19 Біляївка-Вигода (поворот на с. Петрове), керував автомобілем Hyundai H1 р.н. НОМЕР_1 у темну пору доби в умовах недостатньої видимості, не вибрав безпечну швидкість руху, таку, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб при виникненні небезпеки або перешкоди, яку об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів до зупинки транспортного засобу або об`їзду перешкоди, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2108 р.н. НОМЕР_2 , після чого ВАЗ 2108 допустив зіткнення з автомобілем SEAT р.н. НОМЕР_3 , в результаті чого транспортні засоби зазнали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 12.2/12.3 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КпАП України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що 17.12.2022 року о 05.30 годині він рухався на своєму автомобілі Hyundai H1 по автодорозі в сторону с. Вигода, перед перехрестям повороту на с. Петровське, побачив світло фар, без аварійної світової сигналізації автомобіля, який знаходився на полосі його руху, почав гальмувати. Однак зі сторони с. Петровське на перехресті виїжджав автомобіль на полосу зустрічного руху зі сторони автодороги Одеса-Кучурган. Внаслідок чого не мав можливості об`їхати перешкоджаючого його руху автомобіль та, як результат вжив екстрене гальмування, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем ВАЗ 21083. Винним вважає ОСОБА_3 , оскільки його дії призвели до даної дорожньо-транспортної пригоди.

Захисник ОСОБА_1 Білянська К.А., підтримала позицію підзахисного та вважала, що ОСОБА_3 першим порушив правила дорожнього руху.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 17.12.2022 року близько 06.00 їхав на своєму автомобілі ВАЗ 21083 по автодорозі Вигода-Біляївка побачив автомобіль SEAT, який належав ОСОБА_4 , що стояв з увімкненим аварійною світовою сигналізацією. Зупинився на лівому узбіччі в напрямку дороги Одеса-Кучурган увімкнувши ближнє світло та аварійний сигнал. В той час як вийшов з автомобіля почув звук гальм та обернувшись побачив як автомобіль Hyundai H1 здійснив наїзд в передню частину його автомобіля. Після наїзду його автомобіль задньою частиною зіткнувся з передньою частиною автомобіля SEAT, в результаті чого всі автомобілі отримали механічні пошкодження. З висновком експерта не погодився.

Представник потерпілого ОСОБА_3 Московський В.П. подав до суду клопотання, в якому просив визнати висновок експерта неналежним доказом по справі.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 17.12.2022 року їхав на своєму автомобілі SEAT в бік автодороги Одеса-Кучурган, доїжджаючи до перехрестя, в його автомобілі вимкнувся двигун та він зупинив автомобіль ВАЗ 21083, під керуванням ОСОБА_3 . В цей час автомобіль Hyundai H1 за кермом якого був ОСОБА_1 зіткнувся з автомобілем ВАЗ 21083, а той в свою чергу здійснив зіткнення з його автомобілем. Як сталася сама обставина дорожньо-транспортної пригоди не бачив.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Згідно п.п.12.2, 12.3 Правил доржнього руху у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

У протоколі про адміністративне правопорушення міститься посилання на порушення ОСОБА_1 п.12.2, п. 12.3 Правил дорожнього руху, проте не містять доказів, які доводять, що ОСОБА_1 міг об`єктивно уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ 21083, в результаті якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Таким чином, для притягнення водія до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП він має бути причетний до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку, який міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №560/751/17від 27.06.2019 року, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, у справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу, відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ також встановив порушення ч.3 ст.6 Конвенції, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення уточнив в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд також враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені, зокрема, в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З пояснень в судовому засіданні свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які в судовому засіданні пояснили, що 17.12.2022 року близько 06.00 години, того ранку був туман, погана видимість та дорога була мокрою, вони рухалися по автодорозі та бачили автомобілі, однак лише на автомобілі Hyundai H1, що належить ОСОБА_1 горіла аварійна світова сигналізація.

З висновку судової автотехнічної експертизи № 23-4356 від 21.08.2023 року вбачається, що належні дії водія автомобіля Hyundai H1, в першу чергу, регламентувалися вимогами пункту 12.2 ПДР, відносно до яких водію при русі в умовах недостатньої видимості, або в темну пору доби слід було обирати таку безпечну швидкість, при якій він мав би змогу безпечно зупинити транспортний засіб в межах видимої дороги. В конкретиці розвитку події, з моменту виявлення у своїй смузі автомобіля ВАЗ 21083, незалежні дії водія автомобіля Hyundai H1 регламентувалися вимогами пунктів 12.3, 13.1 та 13.3 ПДР, відповідно до яких йому з цього моменту моменту виявлення небезпеки (перешкоди) для руху, слід було прийняти заходи або до зниження швидкості свого автомобіля аж до зупинки, або до безпечного об`їзду автомобіля ВАЗ 21083 з дотриманням безпечного бічного інтервалу. Належні дії водія автомобіля ВАЗ 21083 регламентувалися вимогами пунктів 1.2, 11.3, 15.1 та 10.5 ПДР, відповідно до яких цей водій при його виїзді з перехрещення проїзних частин та фактичній зупинці на зустрічній стороні дороги повинен був перебувати за межами зустрічної смуги проїзної частини (тобто, на узбіччі), оскільки його зупинка на зустрічній смузі на даній ділянці дороги (за межами населеного пункту та при наявній суцільній лінії дорожньої розмітки) була заборонена. Таким чином, зіткнення автомобіля Hyundai H1 мало місце в межах правої смуги автодороги в напрямку с. Вигода, а автомобіль ВАЗ 21083 на момент зіткнення перебував майже повністю на проїзній частині, лише частково задньою частиною знаходячись на узбіччі.

За таких обставин, слідує, що водій автомобіля Hyundai H1 на первинній стадії наближення до місця ДТП свою поведінку склав таким чином, оцінивши створені умови, що збирався зменшити свою швидкість об`їхати безпечно автомобіль ВАЗ 21083, який стояв у його смузі. Однак виконати це йому завадив інший автомобіль, який виїжджав на перехрестя на зустрічну смугу.

Враховуючи що у темну пору доби в умовах недостатньої видимості, в умовах настання даної дорожньо-транспортної пригоди, перебування автомобіля ВАЗ 21083 на зустрічній смузі проїзної частини, які створювали небезпеку автомобілю Hyundai H1 та з урахуванням руху зустрічного автомобіля, який завдав водієві автомобіля Hyundai H1 виконати безпечний об`їзд автомобіля ВАЗ 21083, суд доходить висновку, що водій ОСОБА_1 , обєктивно не мав змогу зупинити транспортний засіб і негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, тобто не мав змогу запобігти дорожньо - транспортній пригоді.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

П.1 ч.1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що провадження усправі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , передбачене ст. 124 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 124, 252, 247, 280, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 14.03.2024 року.

Суддя О.І. Трушина