Справа № 344/783/24
Провадження № 33/4808/492/24
Категорія ст.130 ч.1 ,ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 лютого 2024 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , РНОКПП суду невідомий,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 , ч. 1 ст. 130 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП визначено остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік; а також стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.,

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , будучи учасником дорожнього руху, порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а також відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за наступних обставин.

Зокрема, 11 січня 2024 року о 17 год. 45хв. по вул. Матейки, 30 в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Volkswagen Polo номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, як на місці, так і в медичному закладі, водій відмовився.

Крім цього, 11 січня 2024 року о 17 год. 45 хв. по вул. Матейки, 30 в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Polo номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з припаркованим транспортним засобом марки Peugeot номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 за межами строку, передбаченого законом на оскарження постанови суду, подав апеляційну скаргу з клопотання про поновлення строку, яка зареєстрована Івано-Франківським міським судом 08.04.2024 року.

Просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, ст.124 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що про зазначену постанову суду першої інстанції йому стало відомо 18.03.2024 року після цього він в той же день уклав договір про надання правової допомоги та вже 20.03.2024 року його захисником було подано апеляційну скаргу. Наголошує, що до цього часу він не був обізнаний про існування постанови та жодних листів чи рішень від суду він не отримував.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду необхідно відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови, а не з дня отримання копії судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.

Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції враховує причини, якими обґрунтовується поважність пропуску строку на апеляційне оскарження та приймає до уваги процесуальну поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи та після ухвалення судового рішення.

За змістом мотивувальної частини постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.02.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про розгляду справи.

До матеріалів справи додані повістки про виклик до суду, які відправлені ОСОБА_1 про розгляд справи 30.01.2024 року о 09 год.50 хв. та про розгляд справи 14.02.2024 року о 09.год.40 хв.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 було подане клопотання про перенесення розгляду справи, яка була призначена на 14.02.2024 року о 09 год.40 хв. (а.с.17).

До матеріалів справи долучена повістка про розгляд справи 29.02.2024 року на 09 год. 45 хв, яка була відправлена ОСОБА_1 (а.с.18).

З огляду на наведене, суд першої інстанції вважав за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення. Окрім того, судом взято до уваги, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Зі змісту протоколів про адміністративне правопорушення вбачається, що вони були складені на місці події у присутності ОСОБА_1 , який відмовився їх підписувати.

Крім того,в матеріалах провадження наявний протокол АЗ№043496 про адміністративне затримання за ч.1 ст.130 КУпАП від 11.01.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 було затримано для припинення правопорушення та складання адміністративних матеріалів.

Таким чином, вищевказані обставини спростовують доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки повністю доводять, що ОСОБА_1 знав про те, що в провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебувають на розгляді матеріали провадження про притягнення його до адміністративної відповідальності, однак свідомо не вживав заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у вказаному клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення ОСОБА_1 вказує, що єдиною правовою підставою для поновлення вищевказаного строку є те, що він несвоєчасно дізнався про наявність вищевказаного судового рішення.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що строк на апеляційне оскарження розпочинається з моменту ухвалення відповідного судового рішення, а не з часу отримання копії судового рішення або отримання інформації про зміст судового рішення.

Так, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, строк оскарження постанови судді обчислюється з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість організувати ефективний захист своїх інтересів в суді та своєчасно дізнатись про ухвалене судом рішення, не приймав заходи щоб дізнатись про стан відомого йому провадження та виявив інтерес до цього провадження тільки на стадії виконання судового рішення.

Разом з тим ОСОБА_1 не вказує у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду обставини, які перешкоджали йому своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та своєчасно оскаржити судове рішення у встановлений законом строк.

Зокрема, посилання ОСОБА_1 на те, що він діяв в умовах війни є безпідставними, оскільки останній не зазначає які конкретні обставини, пов`язані із продовженням строку дії воєнного стану в України, перешкоджали йому вчасно звернутися до суду з апеляційною скаргою.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту матеріалів провадження вбачається, що постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28.03.2024 року апеляційну скаргу захисника адвоката Пупенко І.В., який діяв в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 лютого 2024 року було повернуто апелянту у зв`язку з відсутністю клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В подальшому, постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 04.04.2024 року апеляційну скаргу захисника адвоката Пупенко І.В., який діяв в інтересах ОСОБА_1 , було повернуто апелянту, оскільки останній, знову не просив про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, відповідно до принципу диспозитивності, сторони є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, який передбачений законом, а тому саме на апелянта покладається обов`язок довести, що строк на апеляційне оскарження був пропущений ним з поважних причин, а не внаслідок неефективного використання наданих йому прав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що апеляційна скарга на постанову суду була зареєстрована Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 08 квітня 2024 року, що свідчить про те, що апеляційна скарга подана зі значним пропуском строку, встановленого законом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

В своїй заяві про поновлення строку ОСОБА_1 не зазначає які заходи приймав для того щоб дізнатися про судове рішення та не вказує причини, які не дозволили йому оскаржити його у встановлені законом строки.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що неналежне виконання судом першої інстанції своїх обов`язків щодо повідомлення про прийняте судове рішення не може бути достатньою правовою підставою для поновлення строку на оскарження постанови суду, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності також повинна в розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого судового провадження.

Апеляційний суд неодноразово зазначав, що поновлення процесуального строку без наявних на то правових підстав порушує принцип юридичної визначеності.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не зазначено поважних причин пропуску цього строку і належним чином не підтверджено ті обставини, які на думку апелянта, не дозволили йому своєчасно, в межах строку, встановленого законом звернутися зі скаргою на постанову судді, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не наведено обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, враховуючи що на даний час рішення суду набуло законної сили та підлягає до виконання, приймаючи до уваги характер процесуальної поведінки апелянта та виходячи з конкретних обставин встановлених судом, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє ОСОБА_1 права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду та вмотивованим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначити які заходи він приймав щоб довідатися про стан судового провадження та ухвалене судом рішення, конкретизувати і довести реальне існування об`єктивних причин, які не дозволили йому своєчасно оскаржити постанову суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 лютого 2024 року.

Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв