Справа № 303/8792/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Носов В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Закарпатській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відносно ОСОБА_1 складено протокол серії АПР18 №75335 про те, що вона, 22.10.2024 близько 11 год. 10 хв., ухилилася від належного виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проявилося у керуванні ним велосипедом з виїздом на проїзну частину дороги (порушення пп. 6.1, 6.5 ПДР України) у невстановленому місці, що призвело до ДТП, а саме зіткнення з т/з «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 . В результаті ДТП, т/з «BMW» та велосипед отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

13.11.2024 через канцелярію суду адвокатом Кунак Н.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано письмове клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП, так як протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений безпідставно, без з`ясування обставин події, свідомим ігноруванням працівником поліції відомостей, отриманих у ході його складання, та з порушенням норм чинного законодавства України. Зазначає, що у такому протоколі не вказано нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане порушення, оскільки з диспозиції ч.1 ст.184 КУпАП випливає, що вона носить бланкетний характер

Крім того, адвокат Кунак Н.О. зазначає на тому, що матеріали справи не містять об`єктивних та обґрунтованих доказів, будь-яких фактичних даних, які встановлювали б наявність адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні. Викладені в протоколі обставини, долученими до матеріалів справи доказами не підтверджуються. Матеріали не містять жодних відомостей про те, в чому саме полягало ухиляння ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітнього ОСОБА_2 .

В судове засідання ОСОБА_1 , представник адвокат Кунак Н.О., не з`явилися. Відповідно до поданих заяв, розгляд справи просили провести без їх участі. Провадження в справі закрити з підстав, що викладені в поданому письмовому клопотанні.

Потерпілим ОСОБА_3 подано заяву в якій останній вказує на те, що матеріальних претензій до ОСОБА_1 не має.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст.184 КУпАП відповідальність батьків настає за ухилення останніх або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються спеціальним законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, проявляється саме у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т.ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

При цьому ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків (що становить об`єктивну сторону правопорушення) може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст. 150 Сімейного Кодексу України, визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме, невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством.

Всупереч вищевикладеному, у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не вказано, в чому конкретно полягає ухилення останньої від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання сина, в яких її діях вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, та яке конкретне порушення вимог ст. 150 СК України мало місце.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Досліджені у судовому засіданні матеріали справи будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 ухилялася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свого сина, не містять.

При цьому, відповідно до змісту протоколу, працівник поліції вбачає наявність в діях ОСОБА_2 ознаки адміністративного правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Положеннями КУпАП, а саме ч.3 ст.184 КУпАП, передбачено відповідальність батьків за вчинення їхніми дітьми адміністративного правопорушення лише у випадку, якщо правопорушення вчинено дитиною у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

Водночас, за вчинення правопорушення малолітньою дитиною, тобто такою, що не досягла чотирнадцяти років, відповідальність для батьків не передбачена.

Вчинення дитиною у віці до чотирнадцяти років адміністративного правопорушення саме по собі не може бути підставою для притягнення її батьків до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 184 КУпАП через відсутність ознак об`єктивної сторони складу зазначеного правопорушення, що виключає наявність в діях батьків відповідної дитини складу цього правопорушення в цілому.

Крім того, доказів того, що особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме ОСОБА_1 , є матір`ю ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

З огляду на те, що суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, є спеціальним (батьки дитини), за відсутність доказів родинних зв`язків між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про відсутність суб`єкта адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Поряд з наведеним, не зрозуміло, чому працівником УПП в Закарпатській області ДПП складено протокол саме на матір дитини. При цьому в справі відсутні відомості щодо батька малолітнього ОСОБА_2 , особа його не встановлена, працівником поліції такий не опитаний.

У ст. 38 Закону України «Про повну загальну середню освіту» йдеться про те, що керівник закладу освіти відповідає за створення безпечного освітнього середовища.

Згідно з «Положенням про організацію роботи з охорони праці та безпеки життєдіяльності учасників освітнього процесу в установах і закладах освіти», затвердженим наказом Міністерства науки і освіти України № 1669 від 26.12.2017 року: «Керівник закладу освіти є відповідальним за створення безпечних умов освітнього процесу згідно із законодавством про охорону праці, цим Положенням; не дозволяє проведення освітнього процесу за наявності шкідливих та небезпечних умов»; «викладач, учитель, класовод, куратор групи, класний керівник, вихователь є відповідальним за збереження життя і здоров`я.

Вказані в протоколі серії АПР18 №275335 від 22.10.2024 обставини, з огляду на надані стороною захисту матеріали (лист директора Мукачівського ліцею №5 від 06.11.2024), не підтверджують вину ОСОБА_1 у даній події.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом.

Викладене у сукупності свідчить про те, що матеріали справи не містять об`єктивних даних про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищенаведені обставини справи та норми діючого законодавства, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження ухилення останньої від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання її малолітнього сина.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 40-1, 247, 283-285, 289, 290 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч.1 ст.184 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Мукачівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В.Носов