ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/510/24

22 квітня 2024 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Грипіч Л.А.

розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Відділення поліції №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, фізична особа-підприємець, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.4 ст.156, ч.1 ст.164, Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2024 року у с.Майдан, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поліцейським офіцером громади СВГ ВП Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області складено протокол серії ВАВ №986997 з якого вбачається, що 26.01.2024, о 13:00 год, в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в с.Майдан по вул.Постійненська 7, громадянин ОСОБА_1 , в порушення вимог ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва алкогольних напоїв та тютюнових виробів» здійснював повторно протягом року торгівлю тютюновими виробами, а саме сигаретами «Compliment» без марок акцизного податку.

Дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.4 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також 26 січня 2024 року у с.Майдан, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поліцейським офіцером громади СВГ ВП Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області складено протокол серії ВАВ №987107 з якого вбачається, що 26.01.2024, о 13:00 год, в АДРЕСА_2 , громадянин ОСОБА_2 , не будучи фізичною особою - суб`єктом господарювання, здійснював провадження господарської діяльності без ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами, а саме здійснював продаж, реалізацію тютюнових виробів в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », чим порушив вимоги ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи, що по даним матеріалам про адміністративні правопорушення притягується до адміністративної відповідальності одна і та ж особа, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи по суті, провадження у справах про адміністративні правопорушення №3/564/463/24 та №3/564/464/24 відносно ОСОБА_1 підлягають об`єднанню в одне провадження в межах справи №564/510/24.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату і час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справ про адміністративні правопорушення за ч.4 ст.156 та ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протоколи та матеріали, додані до протоколів, дійшов наступних висновків.

Так, згідно протоколів ВАВ №986997 та ВАВ №987107 від 26.01.2024, ОСОБА_1 , не будучи особою суб`єктом господарювання, 26.01.2024, о 13:00 год, в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в с.Майдан по вул.Постійненська 7, в порушення вимог ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва алкогольних напоїв та тютюнових виробів» здійснював повторно протягом року торгівлю тютюновими виробами, а саме сигаретами «Compliment» без марок акцизного податку та здійснював продаж, реалізацію тютюнових виробів, чим порушив вимоги ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Разом з тим суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідальність настає за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

У свою чергу, відповідальність за ч.4 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність настає за дії, передбачені частиною першою чи третьою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.

Із долученої до протоколу ВАВ №986997 від 26.01.2024 роздрукована з Єдиного реєстру судових рішень копії постанови Костопільського районного суду Рівненської області від 19.06.2023 у справі №564/1793/23 вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто, як фізичну особу-підприємця, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення за здійснення продажу алкогольних напоїв без марок акцизного збору.

Відповідальність за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Усі викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені на предмет їх підтвердження сукупністю належних та допустимих доказів.

Разом з тим, протоколи про адміністративне правопорушення не містять інших обставин, що мають істотне значення для притягнення особи до відповідальності за ч.4 ст.156 та ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а зокрема: протягом якого часу ОСОБА_1 здійснював відповідну діяльність продаж тютюнових виробів без марок акцизного податку та без ліцензії, тобто проміжок часу, а не конкретна дата й час, оскільки господарська діяльність, яка включає у даному випадку продаж, обов`язково має тривалий, а не одноразовий характер; всі задокументовані окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює особа, адже ці ознаки є обов`язковими для господарської діяльності; інші обставини, які мають істотне значення для правильної кваліфікації дій особи та встановлення усіх обставин справи (наприклад, відомості про свідків, які протягом відповідного часу придбавали такі тютюнові вироби, у тому числі неодноразово, чеки, квитанції на підтвердження операції з продажу і, як наслідок, на підтвердження такої господарської діяльності, що особа не перебуває в трудових відносинах з юридичною особою чи фізичною особою-підприємцем, а також, що ця особа не працює на іншого суб`єкта без укладення трудового договору з порушенням вимог ст.24 КЗпП України, оскільки у такому разі діяльність цієї особи не матиме характерного для господарської діяльності самостійного та ініціативного характеру і такому випадку може йти мова про відповідальність суб`єкта господарювання за ч.4 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа, відносно якої складено протокол, не є суб`єктом підприємницької діяльності, та/або за ст.265 КЗпП України, якщо такий суб`єкт має всі дозвільні документи на відповідний вид діяльності, але допустив працівника до роботи без укладання трудового договору).

Більше того, ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення носить бланкетний характер, оскільки в наведеній диспозиції відсилає до закону, що регулює певні види господарської діяльності, тому в протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися відповідна норма спеціального закону, який регламентує господарську діяльність, що потребує ліцензування або державну реєстрацію суб`єкта господарювання.

Разом з тим, у протоколі вказано про порушення ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», якого не існує, оскільки таким законом є Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Більше того, зміст ст.15 вказаного Закону передбачає видачу ліцензій на здійснення продажу тютюнових виробів лише суб`єктам господарювання, що у свою чергу свідчить, що за здійснення торгівлі тютюновими виробами без відповідної ліцензії відповідальність можуть нести лише суб`єкти господарювання, яким ОСОБА_1 .

Проте, як вбачається із протоколу ВАВ №987107 від 26.01.2024, ОСОБА_1 не є фізичною особою суб`єктом господарювання, а відтак не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.154 та ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Долучена до протоколу роздрукована з Єдиного реєстру судових рішень копії постанови Костопільського районного суду Рівненської області від 19.06.2023 у справі №564/1793/23 лише свідчить про притягнення ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення у червні 2023 року, але не свідчить, що останній був станом на 26.01.2024 зареєстрованим суб`єктом господарювання і є таким на даний час.

Інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.

При цьому суд не приймає до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 від 26.01.2024 та ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_3 не є суб`єктом господарювання, а тому такі докази не є належними.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративне правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Суд також враховує, що Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, зокрема у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення, відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Аналіз диспозиції та санкції ч.4 ст.156 та ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення дає підстави стверджувати те,.

Таким чином, у розумінні Конвенції та аналізуючи диспозиції та санкції ч.4 ст.156 та ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявні всі підстави стверджувати, що складені за наведеними статтями Кодексу відповідають критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків і за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням, оскільки санкція статті передбачає стягнення у вигляді штрафу від восьмисот до однієї тисячі чотирьохсот та від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі або без такої.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У зв`язку із цим, при розгляді справи, при наданні оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону.

Відтак, усі наявні сумніви та протиріччя слід трактувати на користь ОСОБА_1 , а відтак суд дійшов переконливого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.156 та ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.36, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати провадження у справах про адміністративні правопорушення №3/564/463/24 та №3/564/464/24 відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.156 та ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в одне провадження в межах справи №564/510/24.

Провадження в справі №564/510/24 про адміністративне правопорушення відносно 564/510/24за ч.4 ст.156 та ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненської апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЛ. А. Грипіч