Справа 688/1831/24
№ 3/688/662/24
Постанова

Іменем України

24 квітня 2024 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Козачук С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

08 квітня 2024 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, по АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її бік нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могло бути завдано шкоди психічному здоров`ю потерпілої. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, своїм процесуальним правом не скористався, заяв про відкладення розгляду справи, чи про розгляд справи у його відсутності не надав, своєї позиції щодо обставин вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не висловив.

Водночас, ч. 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 3 ст. 268 КУпАП передбачений вичерпний перелік статтей, при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ про притягнення осіб до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП до даного переліку не входить, а тому присутність такої особи не є обов`язковою.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

За таких обставин, визнаю можливим справу розглянути без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки перешкод для такого розгляду, визначених ч. 3 ст. 268 КУпАП, не має.

Дослідивши матеріали справи, дійшла наступних висновків.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується даними: протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №236641 від 08.04.2024 року та рапорту чергового Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 08.04.2024 року, зареєстрованого в ЄО за №2868, якими зафіксовано подію; повідомлення т.в.о. заступника начальника Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області - начальника СВ ГУНП в Хмельницькій області В. Михальчука про відсутність складу кримінального правопорушення, неможливість внесення у зв`язку із цим відповідної інформації до ЄРДР по заяві, зареєстрованій в ЄО за №2868 від 08.04.2024 року та необхідність розгляду такої згідно Закону України «Про звернення громадян»; заяви та письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 від 08.04.2024 року, згідно яких остання просила притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення ним відносно неї домашнього насильства; форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 08.04.2024 року та копії термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_1 серії АА №239514 від 08.04.2024 року, яким останнього зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_2 та заборонено входити та перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_2 строком на 5 діб з 08.04.2024 року по 13.04.2024 року.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП об`єктивна сторона цього правопорушення проявляється в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Під психологічним насильством у сім`ї згідно із п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 3 вказаного Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхніх батьків та дітей.

Свобода від насильства це одне із основних прав людини.

Насильство стосовно жінок тлумачиться як порушення прав людини і форма дискримінації щодо жінок та означає всі акти насильства щодо жінок за гендерною ознакою, результатом яких є або може бути фізична, сексуальна, психологічна або економічна шкода чи страждання, зокрема погрози таких дій, примус або свавільне позбавлення волі незалежно від того, відбувається це в публічному чи приватному житті.

А тому, аналізуючи наведені докази в їх сукупності, кваліфікую дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в бік потерпілої нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого було спричинено емоційну невпевненість та могло бути завдано шкоди її психічному здоров`ю, і вважаю вину останнього у вчиненні даного правопорушення доведенною.

Визначаючи вид адміністративного стягнення, враховую характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують його відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових порушень - у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 33-35, 173-2 ч. 1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ч. 2 п. 5 Закону України «Про судовий збір», суддя -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Постанову суду звернути до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, а також потерпілими до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Світлана КОЗАЧУК