Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/448/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Лях М. М.
Категорія - 172-6 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2024 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.,

із секретарем Забуранною Д.Р.

за участю прокурора Зінов`єва М.В., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Богданової М.Г. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15.08.2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Омельник Онуфріївського району Кіровоградської області, одружену, зареєстрована та проживаюча по АДРЕСА_1

визнано винною за ст.172-6 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15.08.2024 року ОСОБА_1 визнано винною за те, що вона будучи суб`єктом декларування, визначеним п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон) перебуваючи на посаді старости села Омельник, села Байдакове у порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону, несвоєчасно подала без поважних причин декларацію особи за 2022 рік, натомість подала вказану декларацію 16.02.2024 о 23 год. 31 хв. несвоєчасно, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Своє рішення суд мотивував тим, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 03.06.2024 та іншими матеріалами справи.

У поданій апеляційній скарзі захисник Богданова М.Г. в інтересах ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням суду, оскаржує його з мотивів необґрунтованості та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити з підстав, передбачених ст.247 КУпАП. Зазначає, що ОСОБА_1 не визнає себе винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідальність ч.1 ст. 172-6 КУпАП. Так, у періоді з 11.08.2023 року по 22.08.2023 року ОСОБА_2 перебувала у лікарні з діагнозом струс головного мозку. Після проведення лікування потребувала тривалої реабілітації. Вказаний факт відображено у протоколі, але зроблено неправильні висновки про відсутність поважних причин у ОСОБА_1 для несвоєчасної подачі щорічної декларації за 2022 рік. Крім того, ОСОБА_1 обіймаючи свою посаду несе відповідальність за життєдіяльність громади, розміщення біженців та переселенців, громадою надається допомога військовій частині, тощо. Здійснюючи діяльність на захисті прав та інтересів жителів громади, опікуючись забезпечення безпеки жителів громади та переселенців ОСОБА_1 працювала і у робочий час і у поза робочому режимі (оскільки декларацію подано о 23 годині). Усі вказані обставини є поважними у розумінні ч.1 ст.172-6 КУпАП. Також, судом першої інстанції не надано оцінку тому факту, що граничний строк подання декларацій у зв`язку із військовим станом відкладався і саме у зв`язку із відкладенням і поновлення такого обов`язку, не доведенням вчасно інформації про поновлення кампанії декларування управлінням УСР в Кіровоградській області до державних службовців, які перебувають на обліку як декларанти - відбулися обставини за яких подання декларації ОСОБА_1 було визнано несвоєчасним. Крім того, судом не надано оцінку тому факту, що у протоколі вказано, що датою вчинення адміністративного правопорушення є16.02.2024. Особа, якою складено протокол вважає фактичним моментом виявлення адміністративного правопорушення є дата складання адміністративного протоколу 03.06.2024. Проте, до матеріалів справи долучено пояснення ОСОБА_1 від 07.05.2024 у яких вона надає інформацію на ім`я оперуповноваженого УСР ОСОБА_3 , що подала декларацію з запізненням через навантаження по роботі пов`язане з розміщенням переселенців з Донецької та Херсонської області та забезпеченням облаштування військової частини та організацією бомбосховищ. Таким чином фактичним моментом виявлення адміністративного правопорушення є 07.05.2024. Однак, в порушення ст.254 КУпАП протокол складено через місяць після виявлення особи, яка вчинила правопорушення, а не на протязі 24 годин. Крім того, у протоколі здійснено посилання на докази - відомості з публічної частини Реєстру, з якого перевіряючій стало відомо, що ОСОБА_1 подана декларація за 2022 рік 16.02.2024 о 23 год. 13 хв. Таким чином маючи доступ до Єдиного державного реєстру декларацій особа, якою складено протокол 16.02.2024 вже мала у своєму розпорядженні інформацію про факт несвоєчасності подання ОСОБА_1 декларації за 2022 рік. Відповідно особа, якою складено протокол мала можливість встановити порушення та скласти протокол у терміни встановлені законодавством, однак цього зроблено не було. За вказаних обставин протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням ст.254 КУпАП внаслідок чого він не може вважатися доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП. Крім того, станом на час розгляду справи строк притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вказане адміністративне правопорушення минув - граничний строк подачі декларації 31 січня 2024 року, протокол винесено 03.06.2024, а суд виносить постанову про притягнення до відповідальності 15.08.2024.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка просила задовольнити подану апеляційну скаргу, доводи прокурора щодо законності судового рішення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 245; 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи і вирішення її у точній відповідності з законом.

Частиною 1 ст. 176-2 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Судом першої інстанції встановлено факт несвоєчасного подання без поважних причин декларації ОСОБА_1 , як особою, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік.

Так, відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 , згідно рішення другої сесії восьмого скликання Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 26.01.2021 № 45 «Про затвердження старости с. Омельник, с. Байкове» затверджено на посаду старости села Омельник, села Байдакове на строк повноважень ради, та присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 6 категорії посад.

Відповідно до ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а"і"в"пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держав и або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно частиною 1 даної норми закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а"і"в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Законом України № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» від 20 вересня 2023 року, який набрав чинності 12 жовтня 2023 року, викладено п. 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» у новій редакції.

Пунктом 2-7 Розділу XIII «Прикінцеві положення» цього Закону установлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Згідно з підпунктом «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлено, що в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема, п`ята категорія - посади старост.

За таких обставин, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді старости та будучи особою, на яку поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції» та суб`єктом декларування повинна була подати щорічну декларацію за 2021, 2022 роки не пізніше 31 січня 2024 року.

Відповідно до ст. 49 ч. 2 Закону України «Про запобігання корупції», державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов`язані перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП встановлена відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік подала лише 16 лютого 2024 року.

Обставини, які б перешкоджали ОСОБА_1 подати декларацію в установлений законом строк відсутні.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю підтверджена дослідженими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією, № 169/24 від 03.06.2024; декларацією ОСОБА_1 від 16 лютого 2024 року (а.с.42-47) іншими письмовими матеріалами справи.

З наведених доказів судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 не дотрималася зазначених вимог Закону та не виконала усі дії для подання декларації, шляхом заповнення на офіційному веб сайті Національного агентства декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З пояснень ОСОБА_1 в апеляційній інстанції вбачається, що вона у 2021 році була обрана старостою села Омельник, села Байдакове, Онуфріївського району Кіровоградської області та булаобізнана про необхідність подання електронної декларації. Вона це робила протягом 2021-2024 року. Так у травні 2023 року вона подала електронну декларацію за 2021 рік, однак за 2022 рік вона не змогла вчасно подати декларацію, оскільки у неї на роботі була дуже велика завантаженість. В її обов`язки входило великий об`єм робити. Крім того, вказала, що вона у 2022 році мала вступити у право спадщини, тому також не могла вчасно подати декларацію, оскільки чекала оформлення документів, також необхідно було отримати довідку з податкової про доходи, знаходилась на лікуванні у серпні 2023 року. А в січні 2024 року отримала розпорядження голови про те, що вона зобов`язана ходити до військовозобов`язаних і доставляти їх до ТЦК СП, тому взагалі не було часу в січні 2024 року, щоб вчасно подати декларацію. Зазначила, що з серпня 2023 року по січень 2024 року не знаходилась на лікарняному. Вважає, що у зв`язку з військовим станом термін подачі декларації так і залишився до квітня місяця звітного року.

Однак, за встановлених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною, а її дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про поважність причини несвоєчасного подання декларації, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 обіймаючи свою посаду, несла відповідальність за життєдіяльність громади, розміщення біженців та переселенців, та, здійснюючи діяльність на захисті прав та інтересів жителів громади, опікуючись забезпечення безпеки жителів громади та переселенців працювала і у робочий час і у поза робочому режимі, то суд апеляційної інстанції зазначає, що однією із основних ознак правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 1 КУпАП, є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин.

Конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за даною статтею виключається.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.

Відомості про обставини, які об`єктивно могли завадити ОСОБА_1 , в поданні декларації у встановлений законом строк, в матеріалах справи відсутні та в апеляційній скарзі апелянтом не наведені.

Тому, аналізуючи доводи захисту, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що причин, які могли завадити ОСОБА_1 подати до НАЗК декларацію у передбачений законом строк, в суді апеляційної інстанції не встановлено, а наведені апелянтом причини несвоєчасного подання декларації, на переконання суду у апеляційної інстанції, не можна вважати поважними.

Також є не обґрунтованими твердження захисника ОСОБА_4 про те, що минув термін притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки граничний строк подачі декларації 31 січня 2024 року, протокол винесено 03.06.2024, а суд виносить постанову про притягнення до відповідальності 15.08.2024, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно із ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтею 51 та статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення. Керуючись принципом верховенства права і дотримуючись букви закону варто наголосити, що моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією, є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими особами (посадовою особою чи органом державної влади). При цьому складання протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є лише окремою процесуальною дією, вчиненою на підставі виявленого факту порушення, пов`язаного з корупцією (факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення).

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, ОСОБА_1 вчинила 16.02.2024, оскільки саме в цей час вона подала відповідну декларацію до державного реєстру декларацій.

Про вчинення цього правопорушення, пов`язаного з корупцією, уповноваженому органу ДСР НП достеменно стало відомо 03.06.2024, тобто після з`ясування всіх необхідних обставин адміністративної справи.

Судом першої інстанції було обґрунтовано накладено стягнення в межах строку, передбаченого ч. 4 ст. 38 КУпАП, так як постанова про притягнення до адміністративної відповідальності прийнята 15.08.2024 (а.п.101-105), датою вчинення ОСОБА_1 правопорушення, пов`язаного з корупцією, є 16.02.2024 року, а тому на час прийняття постанови судом першої інстанції шестимісячний строк не сплинув.

Не обгрутованими є доводи апеляційної скарги захисника з тих підстав, що протокол складено через місяць після виявлення особи, яка вчинила правопорушення, а не на протязі 24 годин, так як моментом виявлення адміністративного правопорушення є 07.05.2024, в той день, коли ОСОБА_1 надала пояснення на ім`я оперуповноваженого УСР ОСОБА_3 , що подала декларацію з запізненням через навантаження по роботі пов`язане з розміщенням переселенців з огляду на таке.

Так, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше 24-х годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч. 1, 2 ст. 254 КУпАП).

Оскільки правопорушення було виявлено уповноваженою особою УСР 03.06.2024, після вжиття всіх заходів для збирання доказів і тільки після отриманням посадовою особою, уповноваженої складати протокол про адміністративне правопорушення, достатніх даних для заповнення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, такий протокол стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП був складений.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та, врахувавши вимоги ст. 33 КУпАП, обґрунтовано застосував щодо останньої адміністративне стягнення передбачене санкцією даної статті у мінімальному розмірі.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для зміни чи скасування постанови суду першої інстанції, а відповідно, не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Богданової М.Г. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15.08.2024 щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: