Справа № 346/5149/23
Провадження № 33/4808/59/24
Категорія ч.1 ст. 122-2, ч.1 ст. 130, ст. 185 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бежука С.М.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122-2, ч.1 ст. 130, ст. 185 КУпАП, та накладено адміністративні стягнення:

- за ч.1 ст. 122-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) гривні;

- за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік;

- за ст. 185 КУпАП у виді штрафу в розмірі восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 136 (сто тридцять шість) гривень.

На підставі ч.2 ст.36 КУпАП визначено остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 06.09.2023 року о 23:45 год. в с. П`ядики, по вул. Кринички, Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Nissan X-Trail, номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку останній здійснив сигнальним диском з проблисковими маячками синього і червоного кольорів, увімкненням спеціального звукового сигналу, чим порушив п. 2.4 та п. 8.9 б Правил дорожнього руху України.

Крім того, ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

06.09.2023 року о 23:45 год. ОСОБА_1 в с. П`ядики, по вул. Кринички, Коломийського району Івано-Франківської області, не виконував неодноразове законне розпорядження (вимогу) поліцейських про припинення правопорушення, шарпав працівника поліції, поводив себе зухвало та нахабно, чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейських при виконанні ними службових обов`язків.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду є незаконною, винесена з порушенням норм ст.ст.245,280 КУпАП.

Стверджує, що судом при ухваленні рішення не взято до уваги, що в матеріалах справи відсутні будь які належні та допустимі докази, які об`єктивно підтверджують, що він відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння.

Судом не взято до уваги, що поліцейським при проведенні відповідного огляду грубо порушені вимоги КУпАП та відповідної Інструкції, оскільки йому не було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Наголошує, що йому працівники поліції зразу ж запропонували пройти відповідний огляд у медичному закладі, що підтверджується долученими відеозаписами.

Звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч. 5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, вважає, що суд першої інстанції не врахував, що відповідно до вимог ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан сп`яніння,проведення такого огляду , а також фіксація відмови водія від проходження такого огляду, здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Звертає увагу на те, що судом безпідставно взято до уваги дані відеозаписів, які долучено до матеріалів справи, та які суд не повинен був брати до уваги як доказ щодо доведеності його вини у вчиненні правопорушень, оскільки дані докази не є належними та допустимими. Відеозаписи записані працівниками поліції з перервами, що є порушенням вимог законодавства.

Також, стверджує, що працівником поліції йому не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, що підтверджується долученими відеозаписами.

Вважає, що суд безпідставно прийшов до висновку про доведеність його вини у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст..185, ч.1 ст.122-2 КУпАП, тим самим порушив його права.

Апелянт наголошує на тому, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та доказах, отриманих незаконним шляхом.

Окрім того, ОСОБА_1 вказує, що він перебував на військовій службі військової частини НОМЕР_2 з 08.07.2022 року по 05.04.2023 року, брав участь у бойових діях щодо захисту безпеки населення України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України та звертає увагу на практику ухвалення постанов у справах про адміністративні правопорушення Івано-Франківського апеляційного суду відповідно до якої провадження у справі за обвинуваченням за ч.1 ст.130 КУпАП осіб, які беруть участь безпосередньо участь у захисті України від російської агресії повинні бути закриті.

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Бежук С.М. підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати постанову суду і закрити провадження за ч.1 ст.130, ст.185, ч.1 ст.122-2 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу правопорушень.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бежука С.М., апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що поняття «кримінальне обвинувачення», яке використовується у статті 6 Конвенції, має автономний характер і його необхідно розуміти лише виходячи з положень Конвенції.

Подібне застереження означає, що виведення у законодавстві країн-учасниць з-під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень і віднесення їх до юрисдикції інших органів, що може означати визнання національним законодавцем таких проступків адміністративними, для Європейського Суду не матиме значення.

Визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється Європейським Судом не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з врахуванням правової природи порушення , його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини", "Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки , мати захисника та інші.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи та фактично розглянув справу без його участі, чим порушив його право на захист. Наголошує, що адвокатом було подано клопотання про відкладення розгляду справи, на що суд не звернув увагу та розглянув справу.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості бути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді.

З матеріалів справи вбачається, що матеріали справи про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ст.185, ч.1 ст.122-2 КУпАП надійшли на розгляд Коломийського міськрайонного суду 13.09.2023 року (а.с.13, 42, 61), які в подальшому судом постановою суду були об`єднані в одне провадження та об`єднаній справі присвоєно № 346/5149/23, розгляд якої було призначено на 28.09.2023 року (а.с.16,44, 62).

27.09.2023 року Коломийським міськрайонним судом зареєстровано клопотання адвоката Бежука С.М. про відкладення розгляду справ щодо ОСОБА_1 та надання можливості із ознайомлення з матеріалами адміністративних справ (а.с.18, 47, 63), з якими захисник ознайомився 11.10.2023 року, про що свідчить його власноручний підпис на поданих ним заявах. При цьому, стороною захисту додано договір про надання ОСОБА_1 правової допомоги укладений 26.09.2023 року (а.с.19-20).

Судом розгляд справи було перенесено на 16.10.2023 року (а.с.11, 46, 65), про що свідчать повідомлення суду про день та час розгляду справи. Однак, в день розгляду справи захисником Бежук С.М. 16.10.2023 року подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 на лікуванні (а.с.22, 47, 66). При цьому захисником долучено консультативну довідку КНП ІФ ОФЦ Івано-Франківської обласної ради від 13.10.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 пройшов рентгенологічне обстеження (а.с.23. 48, 67).

Наступне судове засідання у справі призначено було судом 31.10.2023 року, про що правопорушника завчасно та належним чином повідомлено (а.с.24, 49, 68).

30.10.2023 року адвокатом Бежуком С.М. в черговий раз подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із тим, що він приймав участь в іншому судовому засіданні в апеляційній інстанції, яке було призначено раніше (а.с.25, 50, 69).

Судом першої інстанції в черговий раз розгляд справ щодо ОСОБА_1 було призначено на 15.11.2023 року, про що завчасно та належним чином повідомлено ОСОБА_1 (а.с.27, 52, 71).

В день розгляду справи, 15.11.2023 року судом було зареєстровано заперечення у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.28-31) подане самим правопорушником ОСОБА_1 та додано довідку про безпосередню участь особи у бойових діях (а.с.32) та копію посвідчення серії НОМЕР_3 про наявність у ОСОБА_1 2 групи інвалідності(а.с.33).

Як вбачається з мотивувальної частини постанови судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.11.2023 року особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні та надав суду пояснення щодо фактичних обставин справи.

Так, судом зазначено, що в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав з підстав, вказаних ним в письмових запереченнях, згідно з якими просить провадження в даній справі закрити. Зазначав, що в матеріалах справи фактично відсутні будь-які належні докази, які об`єктивно підтверджують, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Стверджував, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та у відділку поліції і відразу запропонували пройти такий огляд в медичному закладі. До матеріалів справи долучено 6 відеозаписів, які не підтверджують факт його відмови від проходження огляду на місці зупинки, свідки не залучались. Вказував, що всупереч Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, долучений до матеріалів справи відеозапис проводився не безперервно. Крім того, йому не було належним чином роз`яснено його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. ст. 55, 56, 59 Конституції України. Також в судовому засіданні вказав, що він в 2022-2023 роках перебував на військовій службі та брав участь у заходах по обороні України у зв`язку з військовою агресією російської федерації і на даний час звільнений за станом здоров`я. Працівники поліції проігнорували його вимогу про забезпечення йому можливості скористатися правовою допомогою адвоката, а також його пропозицію пройти огляд за допомогою приладу Драгер ; алкогольні напої він не вживає декілька років та приймає медичні препарати; в лікарні від медичного огляду відмовився.

Судом також зазначено, що захисник ОСОБА_1 адвокат Бежук С.М. в судовому засіданні вину ОСОБА_1 заперечив, просив провадження в справі закрити.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту постанови суду від 15.11.2023 року вбачається, що рішення судом ухвалено за присутності правопорушника ОСОБА_1 та його захисника в судовому засіданні 15.11.2023 року, що спростовує доводи ОСОБА_1 про порушення судом його прав на захист та про безпідставне відхилення клопотання захисника про відкладення розгляду справи.

Окрім того, під час розгляду справи в апеляційному суді у повному обсязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо участі у судовому засіданні та можливості скористуватись юридичною допомогою професійного захисника, були перевірені її доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, внаслідок чого було встановлено, що вони є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в своїх доводах особа, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Бежук С.М. посилаються на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушень, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративних правопорушень, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчинених ним правопорушень та призначив покарання у відповідності до вимог ч.2 ст.36 КУпАП.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №125352 від 07.09.2023 року водій ОСОБА_1 06.09.2023 року о 23:45 год. в с. П`ядики, по вул. Кринички, Коломийського району Івано-Франківської області, керував автомобілем марки Nissan X-Trail, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленого законодавством порядку відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом евакуації автомобіля, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №125353 від 07.09.2023 року водій ОСОБА_1 06.09.2023 року о 23:45 год. в с. П`ядики, по вул. Кринички, Коломийського району Івано-Франківської області, керуючи автомобілем марки Nissan X-Trail, номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку останній здійснив сигнальним диском з проблисковими маячками синього і червоного кольорів, увімкненням спеціального звукового сигналу, чим порушив п. 2.4 та п. 8.9 б Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Окрім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АЗ №006282 від 07.09.2023 року водій ОСОБА_1 06.09.2023 року о 23:45 год. в с. П`ядики, по вул. Кринички, Коломийського району Івано-Франківської області, не виконував неодноразове законне розпорядження (вимогу) поліцейських про припинення правопорушення, шарпав працівника поліції, поводив себе зухвало та нахабно, чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейських при виконанні ними службових обов`язків та вчинив правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

Вказані протоколи про адміністративне правопорушення складені уповноваженою на те особою СРПП Коломийського РВП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протоколи підписані уповноваженою особою.

ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП , повідомлено про розгляд справи в Коломийському міськрайонному суді, ознайомлено зі змістом обвинувачення та роз`яснено його суть.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано матеріали адміністративної справи та відео.

Працівниками поліції у ОСОБА_1 посвідчення водія не вилучалось, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом ОСОБА_1 видано на підставі його письмової заяви (а.с.7).

У вказаних протоколах у графах пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено, що особа від дачі пояснень відмовилась.

В протоколах зазначено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 від підпису у відповідних графах протоколу відмовився.

Однак, до матеріалів справи долучено письмову заяву ОСОБА_1 від 11.09.2023 року, в які останній просив надати йому тимчасовий дозвіл №221434 та отримання ним копії постанови №БАА №976611, копії протоколів серій ААД №121353, ААД №125352, ВАБ №993446 під власноручний підпис ОСОБА_1 в поданій ним заяві (а.с.7).

Відповідно до приписів статей 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог статей 254, 255, 256 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється, як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зі змісту протоколів про адміністративні правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, звинувачується у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.5 Правил дорожнього руху України, не виконанні вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку останній здійснив сигнальним диском з проблисковими маячками синього і червоного кольорів і увімкненням спеціального звукового сигналу та порушенні вимог п. 2.4 та п. 8.9 б Правил дорожнього руху України та у вчиненні злісної непокори законним вимогам поліцейських при виконанні ними службових обов`язків.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП і доводи щодо неможливості ознайомитись із висунутим звинуваченням у вчиненні правопорушення повністю спростовуються матеріалами справи.

В матеріалах справи відсутні копії протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД №125352, серії ААД №125353, серії ВАБ №993446 від 07.09.2023 року, що свідчить про виконання працівником поліції своїх обов`язків щодо їх вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При вирішанні цього питання суд виходить із сукупності досліджених доказів, які дозволяють встановити порядок вчинення процесуальних дій та свідчать про обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про зміст висунутого обвинувачення та наявність реальної можливості організувати ефективний захист своїх інтересів.

Апеляційний суд, враховуючи обставини за яких було складено протоколи про адміністративні правопорушення та приймаючи до уваги процесуальну поведінку учасників судового розгляду в суді першої інстанції, ознайомлення ОСОБА_1 з матеріалами справи та подання відповідних клопотань про закриття провадження, вважає, що останній був обізнаний про зміст висунутого проти нього обвинувачення та можливість організувати ефективний захист своїх інтересів в суді.

Зокрема, договір на надання правової допомоги із захисником адвокатом Бежук С.М. було укладено ОСОБА_1 26.09.2023 року, про що свідчить договір на надання правничої допомоги (а.с.19-20).

Таким чином, дані протоколів про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи свідчать про те, що особа, яка притягається до відповідальності була ознайомлена з правами, які передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України.

Зокрема, відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколів про адміністративні правопорушення. Дані відеозаписів є належними та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчинених правопорушень та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що у справі достатньо даних для обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122-2, ч.1 ст. 130, ст. 185 КУпАП

Так, апеляційний суд констатує, що відеофіксацію події розпочато з часу отримання на лінію 102 повідомлення про вчинення водієм автомобіля Nissan X-Trail, номерний знак НОМЕР_1 , ДТП, після чого водій даного автомобіля покинув місце ДТП. На відеозаписах зафіксовано розмову особи, чий автомобіль було пошкоджено, який слідував за автомобілем Nissan X-Trail, номерний знак НОМЕР_1 , та повідомляв працівників поліції про подальший рух даного автомобіля з метою переслідування, затримання та зупинки зазначеного автомобіля.

В подальшому, після виявлення працівниками поліції автомобіля Nissan X-Trail, номерний знак НОМЕР_1 , відео фіксація відбувалась на місці зупинки транспортного засобу марки Nissan X-Trail, номерний знак НОМЕР_1 , який було зупинено за допомогою звукових сигналів та світлових проблискових сигналів патрульного автомобіля поліції. Слід зауважити, що водій автомобіля Nissan X-Trail, номерний знак НОМЕР_1 , тривалий час не зупинявся на вимогу працівників поліції та зупинився тільки після того, як приїхав до місця призначення.

Відеозаписами зафіксовано факт зупинки автомобіля Nissan X-Trail, номерний знак НОМЕР_1 , водієм ОСОБА_1 . Відеозаписи містять дані того, що після зупинки даного автомобіля, працівник поліції надавши персональні дані, почав з`ясовувати у водія при причини не виконання водієм вимог зупинки автомобіля, на що водій відповів, що не бачив працівників поліції та намагався покинути місце події.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що при спілкуванні із працівником поліції ОСОБА_1 від себе неадекватно, грубо та не бажав виконувати законні вимоги працівника поліції щодо надання для перевірки посвідчення водія та реєстраційних документів на автомобіль. ОСОБА_1 неодноразово наголошував працівникам поліції про те, що вони не мають права зупиняти автомобіль під його керуванням, оскільки він військовослужбовець і не бажає виконувати вимоги поліції.

ОСОБА_1 було повідомлено про причини зупинки автомобіля під його керуванням та повідомленопро заяву на лінію 102 про вчинення ДТП водієм автомобіля Nissan X-Trail, номерний знак НОМЕР_1 , який покинув місце події.

Зі змісту відеозапису вбачається, що працівником поліції ОСОБА_1 було неодноразово повідомлено про відео фіксацію події та повідомлено про вимоги працівника поліції щодо належної поведінки водія ОСОБА_1 , який виражався нецензурною лайкою, висловлював незадоволення діями поліцейських та своєю поведінкою намагався ускладнити виконання поліцейськими їх обов`язків.

Відеозаписами також зафіксовано прибуття на місце події особи, яка звернулась на лінію 102 із заявою про вчинення водієм ОСОБА_1 ДТП, який в подальшому покинув місце події.

Окрім того, на відеозаписах зафіксовано застосування працівником поліції кайданок щодо ОСОБА_1 при спробі ним залишити місце події та його спроби протидіяти поліцейським під час затримання , намагання звільнитись з метою уникнення від відповідальності.

На місці події зафіксовано перебування сторонніх осіб, з поведінки яких вбачається, що вони були знайомими ОСОБА_1 та намагалися заспокоїти його.

Відеозаписами зафіксовано повідомлення працівником поліції ОСОБА_1 про наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння та зафіксовано доставлення його у відділ поліції для оформлення відповідних матеріалів.

Зі змісту відеозапису вбачається, що потерпілий ОСОБА_2 , автомобіль якого було пошкоджено водієм ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом, перебуваючи у поліцейському відділі повідомив, що не має матеріальних претензій до ОСОБА_1 , оскільки останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння і не здатний зрозуміти, що своїми діями створив йому аварійну ситуацію під час керування автомобілем, в салоні якого перебувала його дочка, що могло призвести до непоправних шкідливих наслідків.

Дані водія працівником поліції встановлено у відділі поліції за допомогою бази даних служби МВС.

Відеозаписи містять погрози ОСОБА_1 в сторону працівників поліції, грубі висловлювання та образи, під час виконання працівниками поліції щодо виконання ним своїх обов`язків щодо оформлення матеріалів справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що на долучених до матеріалів справи відеозаписах чітко та неодноразово зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, зокрема останній вказав, що він відмовляється від будь яких освідчень на стан сп`яніння, оскільки не вчиняв ДТП із смертельними випадками осіб, а тому працівники поліції не мають права вимагати проходження відповідного огляду.

На відеозаписах зафіксовано написання потерпілим заяви, яку в подальшому долучено до матеріалів справи, оформлення працівником поліції направлення водія на огляд у медичному закладі.

Міститься відео фіксації відмови ОСОБА_1 від ознайомлення із протоколами про адміністративні правопорушення щодо нього та отримання їх копій по місцю його доставлення за місцем його проживання, зафіксовано погрози фізичної розправи стосовно працівника поліції та інших осіб.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 жодного разу не висловив заперечення щодо перебування його у стані алкогольного сп`яніння , незважаючи на те, що працівники поліції та потерпілий ОСОБА_2 неодноразово стверджували про це у його присутності.

Апеляційний суд вважає, що відповідно до відеозапису поведінка ОСОБА_1 на місці події була спрямована на уникнення від відповідальності за вчинене порушення вимог ПДР України та свідчила про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння і виконання законних вимог працівника поліції в зухвалій формі та явною неповагою до осіб, які забезпечують громадський порядок.

При цьому, відеозапис надає можливість встановити, що водій ОСОБА_1 дійсно мав явні ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим, поліцейський обґрунтовано вказав водію на необхідність проходження відповідного огляду на стан спьяніння.

Таким чином, відеозаписом чітко зафіксовано, що на пропозиції працівниками поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 категорично відмовився. Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відеореєстратора, безумовно стосуються вчинених правопорушень саме ОСОБА_1 , що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення апелянта до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та спричинив ДТП з матеріальним пошкодженням автомобіля.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що йому не було запропоновано пройти відповідний огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу, визначення місця проведення огляду на стан сп`яніння та застосування спеціальних засобів, не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені ст. 266 КУпАП, п. 6, 7 Розділу І, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Зі змісту вищевказаної статті закону вбачається, що огляд у медичному закладі має більше правове значення, оскільки проводиться лікарем, який має відповідну професійну спеціалізацію та проводить огляд із застосуванням сукупності різних методів, які дозволяють йому отримати достатньо об`єктивний результат щодо перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння, який він оформлює у встановленому законом порядку та за який несе персональну відповідальність.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу, що у разі незгоди водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного поліцейським огляду на стан сп`яніння , відмови водія від проходження такого огляду або неможливості проведення такого огляду на стан сп`яніння поліцейським, такий огляд повинен бути поведений у медичному закладі відповідним лікарем.

При цьому, відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу не свідчить про вчинення відповідного правопорушення, оскільки у цьому випадку водій повинен пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. Разом з тим, саме відмова водія транспортного засобу від виконання вимог п.2.5 ПДР України про проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі утворює склад правопорушення, який передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, у разі виявлення поліцейськими ознак сп`яніння у водія транспортного засобу, вони повинні прийняти відповідні заходи для того, щоб провести огляд водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом водієм, який перебуває у стані сп`яніння є злочином, який може привести до особливо тяжких наслідків та повинен бути негайно припинений.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ПДР України водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а виконати вимоги поліцейського, які спрямовані на забезпечення проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Таким чином, водій транспортного засобу повинен не тільки погодитись на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а і своєю процесуальною поведінкою забезпечити можливість проведення такого огляду і не створювати перешкод щодо реальної можливості його проведення в установленому законом порядку.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В матеріалах справи наявний акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого правопорушник маючи ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, відмовився від проведення огляду за допомогою приладу Драгер 6820 та підпису в акті огляду (а.с.3)

До матеріалів справи додано направлення водія на проведення огляду до медичного закладу до КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР, відповідно до якого водій ОСОБА_1 маючи ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, відмовився від проведення огляду на визначення стану сп`яніння (а.с.4)

До матеріалів справи долучено копію посвідчення водія ОСОБА_1 (а.с.2).

У відповідності до рапорту поліцейської Агеєвої А.О. Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області старшим (а.с.5) про те, що 06.09.2023 року о 23.27 год. на лінію 102 надійшло повідомлення ОСОБА_2 про те, що в с.Шепарвіці по вул.. Головна, водій транспортного засобу з д.н.з. НОМЕР_1 , вчинив ДТП та втік з місця події, їде в сторону кільця поряд із АЗС. Після затримання автомобіля, дані водія було встановлено на ім`я ОСОБА_1 . Потерпілий відмовився від написання заяви про наявність до водія ОСОБА_1 претензій, оскільки його транспортному засобу не завдано значних матеріальних ушкоджень.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт за своїм правовим змістом є службовим документом, яким інформують начальника про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаного рапорту повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовності дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Долучено письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 (а.с.6), відповідно до яких останній звернувся на лінію 102, оскільки при зустрічному роз`їзді транспортних засобів, його автомобіль пошкодив автомобіль Нісан, який в подальшому переслідував разом із працівниками поліції. В подальшому потерпілий зазначив, що немає претензій до водія ОСОБА_1 .

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння встановлюється судом на підставі сукупності доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

З долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції вбачається, що ОСОБА_1 , незважаючи на неодноразові пропозиції працівника поліції, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку не погодився.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом не може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.

Обставини, які зафіксовані відеозаписом свідчать про те, що ОСОБА_1 повністю визнавав факт керування транспортним засобом та вчинення ним ДТП, при цьому відмовився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі.

При вирішення питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, яке передбачено ст.185 КУпАП, апеляційний суд приймає до уваги, що вищевказаним законом встановлено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що законодавець не конкретизував, які саме дії, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності свідчать про те, що непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків носить ознаки злісної непокори, у зв`язку з чим це питання повинно бути вирішено судом самостійно в межах висунутого обвинувачення, з наведенням відповідних мотивів своїх висновків.

Відповідно до п.7 Постанови ПВС України N 8 від 26.06.92р. «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Зокрема, злісна непокора виражається, як правило, в пасивному ухилянні, ігноруванні, зневазі до вимог і розпоряджень поліцейського та непов`язана з фізичним впливом на потерпілого( поліцейського) і за своїм правовим змістом, характером неправомірних дій та спрямованістю умислу, істотно відрізняється від опору, відповідальність за який, передбачена ст.342 КК України.

Ч.1 ст.122-2 КУпАП встановлено відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Таким чином, судом першої інстанції поза розумним сумнівом встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Nissan X-Trail, номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку останній здійснив сигнальним диском з проблисковими маячками синього і червоного кольорів, увімкненням спеціального звукового сигналу, чим порушив п. 2.4 та п. 8.9 б Правил дорожнього руху України.

Крім того, ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, 06.09.2023 року о 23:45 год. ОСОБА_1 в с. П`ядики, по вул. Кринички, Коломийського району Івано-Франківської області, не виконував неодноразове законне розпорядження (вимогу) поліцейських про припинення правопорушення, шарпав працівника поліції, поводив себе зухвало та нахабно, чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейських при виконанні ними службових обов`язків.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130, ст.185, ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Перевіряючи доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бежука С.М. про справедливість призначеного стягнення, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до вимог ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи про те, що судова практика Івано-Франківського апеляційного суду свідчить про необхідність закриття провадження по справах за обвинуваченням за ч.1 ст.130 КУпАП стосовно осіб, які беруть безпосередньо участь у захисті України від російської агресії, оскільки таке твердження не відповідає дійсності і провадження по таких справах зупиняється до звільнення з військової служби.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що діючий закон не містить відповідної правової підстави для закриття провадження і наявність даних про участь особи у бойових діях щодо захисту України від агресії , може бути визнана судом як обставина, що пом`якшує відповідальність за вчинене правопорушення. («Vetera merita a poena novorum criminum non eximuntur.» Старі заслуги не звільняють від покарання за нові злочини.)

Так, санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП передбачено стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до довідки про безпосередню участь особи у бойових діях (а.с.32) ОСОБА_1 дійсно перебував на військовій службі військової частини НОМЕР_2 з 08.07.2022 року по 05.04.2023 року, брав участь у бойових діях щодо захисту безпеки населення України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України та на даний час є інвалідом 2 групи, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 (а.с.33).

Апеляційний суд вважає, що у відповідності до вимог ст.34 КУпАП вищевказані обставини необхідно враховувати як обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративні правопорушення .

Разом з тим, вищевказані обставини не впливають правильність висновків суду щодо розміру призначеного стягнення, оскільки були враховані судом першої інстанції і призначене ОСОБА_1 стягнення є справедливим.

Суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, визнав останнього винним у вчиненні вказаних правопорушень та в межах встановленого законом строку наклав на нього відповідні стягнення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинені адміністративні правопорушення за своїм характером є грубим суспільно небезпечним порушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створюють підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і можуть призвести до тяжких непоправних наслідків.

Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення.

Зокрема, встановлена законодавцем санкція за ч.1 ст. 130 КУПаП, якою передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, не передбачає призначення іншого стягнення ніж те, яке застосовано судом першої інстанції до правопорушника.

При вирішанні цього питання законодавець виходив з того, що міжнародний досвід забезпечення безпеки на дорогах свідчить, що одним з найпростіших і водночас найдієвіших способів примусити водіїв дотримуватися вимог Правил дорожнього руху є запровадження системи ефективного покарання.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що при визначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.

Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, призначив ОСОБА_1 справедливе стягнення, яке відповідає вимогам закону.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2 ,ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв