КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/4991/24 Головуючий в суді І інстанції Скуба А.В.
Провадження № 33/824/2315/2024 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 810 від 04 березня 2024 року вбачається, що 19 лютого 2024 року о 15 год. 00 хв., при проведенні фактичної перевірки магазину "Vape Bar 44" за адресою: АДРЕСА_2 , де провадить свою діяльність ФОП ОСОБА_1 , встановлено, що ОСОБА_1 , яка є директором зазначеного суб`єкту господарювання, допустила порушення встановленого порядку проведення розрахунків, а саме: проведення розрахункових операцій на повну суму покупки (продаж одноразової електронної цигарки "Elf Bar 1500", вартістю 350 грн) без застосування РРО або ПРРО без видачі відповідного розрахункового документа (касового чека), не ведеться в установленому законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації (відсутні накладні на товар на суму 65 430 грн. 00 коп.), чим порушила п. 1, 2, 12 ст. 3 ЗУ "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 155-1 КУпАП та накладено на неї стягнення із застосуванням положень ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 гривень. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп..

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу 08 квітня 2024 року, в якій просила її скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подала клопотання, в якому просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року, посилаючись на те, що з повним текстом оскаржуваної постанови захисник ОСОБА_1 ознайомилась саме під час ознайомлення з матеріалами справи 26 березня 2024 року, що підтверджується відповідною відміткою на заяві про ознайомлення з матеріалами справи, а сама ж ОСОБА_1 про день та час розгляду справи про адміністративне правопорушення не повідомлялась належним чином, а тому вважає, що строк на подання апеляційної скарги було пропущено з поважних причин.

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційної інстанції не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини неявки не повідомила, заяв чи клопотань не надсилала.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було прийнято судом 15 березня 2024 року. Строк на апеляційне оскарження обраховується з дня винесення постанови, а тому останнім днем на апеляційне оскарження постанови є 25 березня 2024 року.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 не брала участь у ході розгляду справи судом першої інстанції.

В своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте можливість суду щодо поновлення строку не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»). При визначенні наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини зауважив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

ОСОБА_1 будучи самостійним суб`єктом оскарження, не скористалась своїм правом на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції в строки, що визначені чинним законодавством та, зважаючи на відсутність перешкод для реалізації такого права, пропустила такий строк без поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, із оскаржуваною постановою від 15 березня 2024 року захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 ознайомилась 26 березня 2024 року під час ознайомлення з матеріалами справи, що підтверджується відміткою, яка знаходиться в матеріалах справи, а право на оскарження даної постанови до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 реалізувала лише 08 квітня 2024 року, тобто після ознайомлення з постановою через більше ніж 10 днів.

Суд апеляційної інстанції визнає поважними причини пропуску строку на подання апеляційної скарги з 26 березня 2024 року по 05 квітня 2024 року, оскільки ОСОБА_1 дійсно не було повідомлено про розгляд справи. Разом з цим ОСОБА_1 не було зазначено жодних поважних причин неподання апеляційної скарги в період з 05 квітня 2024 року по 08 квітня 2024 року.

При цьому слід зауважити, що розглядаючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд звертає увагу на те, що жодних доказів на підтвердження існування обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, і які не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 , чи які перешкоджали або створювали труднощі, або унеможливлювали своєчасно подати апеляційну скаргу чи будь-яким способом заявити про свою незгоду з винесеним судом рішенням, або вчинити будь-які інші дії, які можна було б розцінювати як спробу для оскарження постанови суду першої інстанції, суду не надано.

Отже, поважних причин пропуску строку на оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року в період з 05 квітня 2024 року по 08 квітня 2024 року судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому в поновленні строку на оскарження зазначеної постанови ОСОБА_1 слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 294 КУпАП повернути апелянту.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року - повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено "24" квітня 2023 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко