КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 378/120/24 Головуючий в суді І інстанції Гуртовенко Р.В.
Провадження № 33/824/2174/2024 Головуючийв суді ІІ інстанції Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Головатюка Віталія Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ставищенського районного суду Київської області від 14 березня 2024 року, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 332182 від 11 лютого 2024 року - 11.02.2024 року о 20 год. 50 хв. в смт. Ставище, по вул. Паркова, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження у медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме нагрудний персональний відео реєстратор. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Ставищенського районного суду Київської області від 14 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп..

Не погоджуючись з вказаною постановою, адвокат Головатюк Віталій Віталійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовував тим, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, адже відеозапис не зафіксовує ні керування ОСОБА_1 транспортним засобом, ні його перебування за кермом водія.

Разом з тим вказує, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 без підстав встановлених ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію", що на думку скаржника вказує на неправомірність наступних дій працівників поліції - пропозиції направлення останнього на проходження перевірки щодо вживання алкогольних напоїв.

Вважає також, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 про наслідки можливої відмови від проходження медичного огляду в медичному закладі, адже у випадку обізнаності ОСОБА_1 про можливе накладення стягнення у виді значного штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, останній здійснив би всі можливі дії на підтвердження свого тверезого стану.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги також вказував на те, що відеозапис лише частково зафіксовує самого ОСОБА_1 та не передає в повній мірі обставин з місця події. Більш того, відеозапис не містить ні відповідей, ні зображення ОСОБА_1 на цілий ряд питань від працівників поліції щодо відмови від проходження огляду, що знову ж таки вказує на несправність боді-камери працівників поліції.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також зокрема тим, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я. Зокрема, в порушення інструкції не складався і акт огляду водія на стан сп`яніння, в якому зазначалися б ознаки виявлені у водія.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції в режимі відеоконференції захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності - Головатюк В.В. підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень представника апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 332182 від 11 лютого 2024 року - 11.02.2024 року о 20 год. 50 хв. в смт. Ставище, по вул. Паркова, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження у медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме нагрудний персональний відео реєстратор. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 1);

- на відеозаписі із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм вказаних правил ПДР (а.с. 3).

Відповідно до постанови КАС ВС у справі №678/991/17 від 15.11.18 року відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала. ОСОБА_1 від підписання протоколу відмовився, крім того, йому було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 332182 від 11 лютого 2024 року в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено: «від дачі поясненнь відмовився».

Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому відображені події, які відбувалися 11 лютого 2024 року за участю ОСОБА_1 ..

Відеозапис свідчить про дотримання працівником поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тому що відеозапис не зафіксовує ні керування ОСОБА_1 транспортним засобом, ні його перебування за кермом водія, суд апеляційної інстанції відхиляє, адже на відеозаписі чітко зафіксовано факт того, що транспортний засіб перебував у русі та факт його зупинки працівниками поліції.

Доводи апеляційної скарги про те, що зупинка транспортного засобу була здійснена в порушення зазначеної статті 35 Закону України "Про Національну поліцію", суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки у зв`язку із введенням в Україні режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану». Зокрема, з відеозапису вбачається, що після зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , працівник поліції попросив надати для перевірки документи, але в ході спілкування, виявивши ознаки алкогольного сп`яніння, неодноразово пропонував йому пройти огляд на місці, або ж у медичному закладі, на що останній відмовився.

Також суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 про наслідки можливої відмови від проходження медичного огляду в медичному закладі, адже у випадку обізнаності ОСОБА_1 про можливе накладення стягнення у виді значного штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, останній здійснив би всі можливі дії на підтвердження свого тверезого стану. З матеріалів справи вбачається, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 36 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Крім того, відеозапис також доводить, що працівниками поліції останньому були роз`яснені його права та обов`язки.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис лише частково зафіксовує самого ОСОБА_1 та не передає в повній мірі обставин з місця події, більш того, відеозапис не містить ні відповідей, ні зображення ОСОБА_1 на запитання від працівників поліції щодо відмови від проходження огляду, суд апеляційної інстанції відхиляє, адже в ході дослідження відеозапису було встановлено і особу водія транспортного засобу, і чітко прослуховувались відповіді на запитання працівників поліції, зокрема і відмова останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як і на місці, так і в закладі охорони здоров`я, а сама по собі відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є складом адміністративного правопорушення та тягне за собою адміністративну відповідальність передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання адвоката Гнипи Я.В. на те, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я, а також не складався і акт огляду водія на стан сп`яніння, в якому зазначалися б ознаки виявлені у водія, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, так як відсутність у матеріалах справи направлення на проведення огляду не є підставою для визнання незаконними дій поліцейських, пов`язаних із виявленням та фіксуванням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Як зазначалось вище, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. За умови відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що було зафіксовано поліцейським за допомогою нагрудної відеокамери, поліцейські позбавлялися обов`язку видавати відповідне направлення. Аналіз положень пунктів 6 та 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого або сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 р. № 1103 дає підстави стверджувати те, що направлення на проведення огляду видається водію, який виявив згоду на проведення такого огляду.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Ставищенського районного суду Київської області від 14 березня 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга адвоката Головатюка Віталія Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Головатюка Віталія Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ставищенського районного суду Київської області від 14 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «24» квітня 2024 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко