Справа № 359/9478/24
Провадження № 3/359/4218/2024
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Кабанячий Ю.В., розглянувши за участі захисника особи, яка притягається до відповідальності адвоката Власенка С.П., адміністративний матеріал, що надійшов від Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль НПУ ДППУ ПП у Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм ФОП ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , за ч. 4 ст. 121 КУпАП,

в с т а н о в и в :

30.08.2024 о 09 год. 25 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 513 CDI д.н.з. НОМЕР_2 , який не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3 Б ПДР України. Правопорушення вчинив потворно протягом року постанова від 14.08.2024 р., тим самим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст. 121 КУпАП.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_1 вину у вчиненні даного правопорушенні визнає, працює на посаді водія у ФОП ОСОБА_2 . Відповідно до трудового договору №14-23 ОСОБА_1 зобов`язаний виконувати роботу водія автотранспортних засобів на всіх марках автобусів. Відповідно до довідки виданої з місця роботи ОСОБА_1 на даний час працює на маршруті №8, який є соціально значущим, оскільки це єдиний маршрут, який обслуговує вул. Щевченка вул. Коломичівська вул. Європейська вул. Старокиївська. Крім того ОСОБА_1 є єдиним водієм який працює на даному маршруті, оскільки через гостру нестачу водіїв категорії «D» замінити водія ОСОБА_1 на даному маршруті підприємство не має можливості. Позбавлення прав водія ОСОБА_1 призведе до унеможливлення надання послуг чисельній кількості жителів міста Борисполя, що негативно вплине на їх права. За даних обставин захисник Власенко С.П., при вирішенні питання щодо накладення стягнення на ОСОБА_1 не позбавляти останнього прав керування транспортними засобами.

Суд, дослідивши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної, ознайомившись з матеріалами справи, приходить до висновку, що окрім визнання вини вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №119930 від 30.08.2024, з яким правопорушник ознайомлений та який ним власноручно підписано (а.с.2); довідкою наявність повторності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (а.с.4); довідкою про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а.с.5); постановою про накладення адміністративного стягнення від 14.08.2024 якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 121 КУпАП (а.с.6); відеозаписом з обставинами вчинення даного правопорушення (а.с.7).

У зв`язку з цим суд приходить до висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 31.3 б) ПДР що свідчить про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.121 КУпАП.

Так, адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Про те покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998). ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний надмірний тягар» (рішення у справі від 02.11.2004 «Трегубенко проти України»).

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 займає посаду водія. У зв`язку із гострою нестачею водіїв вищезазначеної категорії замінити водія ОСОБА_1 на даному маршруті підприємство не має можливості. Позбавлення прав керування транспортними засобами позбавить його можливості виконувати його функціональні обов`язків та призведе до унеможливлення надання послуг чисельній кількості жителів міста Борисполя, що негативно вплине на їх права. Дані обставини підтверджуються наданими письмовими доказами.

Відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У рішенні від № 15-рп/2004 від 2 листопада 2004 року у справі про призначення судом більш м`якого покарання Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч.1 ст. 69 КК України в частині, яка унеможливлює призначення особам, які вчинили злочини невеликої тяжкості, більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При цьому, Конституційний Суд України зазначив, що встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності.

Аналогічним чином, в даному випадку, є заборона застосування нижче від передбаченого санкцією закону КУпАП стягнення відносно осіб, які притягаються до відповідальності в разі визнання винуватими. Таким чином, суд позбавлений можливості врахувати всі обставини справи та поведінку особи, і має застосовувати стягнення для всіх однакове, незалежно від того чи визнала вона свою вину, щиро розкаялась, тощо.

З цього приводу суддя вважає за необхідне зазначити про індивідуалізацію покарання (стягнення) відносно осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 121 КУпАП.

Отже, враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що для досягнення визначеної в ст. 23 КУпАП мети адміністративного стягнення (виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами), з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, наявності пом`якшуючих обставин, відсутності обтяжуючих обставин, майнового стану ОСОБА_1 , його відношення до скоєного, виконання ним обов`язків водія, необхідним і достатнім буде накладення більш м`якого адміністративного стягнення, ніж передбачено ч. 4 ст.121 КУпАП, та застосування альтернативного стягнення.

Тому, в даному випадку, суддя вважає за необхідне застосувати адміністративне стягнення з урахуванням аналогії закону та застосувати положення ст. 69 КК України для призначення покарання, що є меншим ніж передбачено санкцією закону про адміністративну відповідальність.

Враховуючи вищевикладені обставини, визнання ОСОБА_1 вини, особу правопорушника, у якого робота безпосередньо залежить від керування автомобілем, наявність пом`якшуючих відповідальність обставин та відсутність обтяжуючих обставин, а також той факт, що тяжких наслідків від правопорушення не настало, суддя вважає, що йому слід призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 4 статті 121 КУпАП без позбавлення права керування.

Виходячи з принципу справедливості, який є одним із основних принципів правосуддя, вирішальним у визначенні як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права є пропорційність відповідальності вчиненому правопорушенню. Вважаю, що в даному випадку, застосування стягнення у виді позбавлення спеціального права є явно несправедливим. Саме таке стягнення буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень та пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з правопорушника, на якого накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 23, 33, 40-1, ч. 4 ст.121, ст. 283-285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм ФОП ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , у скоєні правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, з перерахуванням суми штрафу в дохід держави на розрахунковий рахунок UA0010001; Отримувач - ГУК у Київ.обл./м.Київ/21081300; Код отри мувача (ЄДРПОУ) - 37955989; Банк Отримувача - Казначейство України (ЕАП); Код банку МФО - 899998; Код класифікації доходів бюджету 21081300, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм ФОП ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 605,60 грн. на користь державного бюджету України за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК/Бориспіль/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA002600; код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд на протязі десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Ю.В. Кабанячий

Постанова суду набрала законної сили ___________________.