КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 33/824/4386/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 4 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Вирішено питання судових витрат.

30 липня 2024 року ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року подано апеляційну скаргу в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ч. 4 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 11 липня 2024 року, вказавши, що копію оскаржуваної постанови він отримав 22 липня 2024 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 серпня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року, а апеляційну скаргу повернуто особі, яка ї подала.

26 серпня 2024 року ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року, в якій він просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У вказаній апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 11 липня 2024 року.

В обґрунтування клопотання зазначено, що копію постанови було отримано 22 липня 2024 року в приміщенні суду, яка була в той же день опублікована в ЄДРСР.

Перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, слід дійти висновку, що в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови слід відмовити, враховуючи наступне.

Відповідно до положень статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Дана норма визначає строк, з якого починає обраховуватись десятиденний строк на апеляційне оскарження й це день винесення постанови.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03).

Також, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ від 07.07.89 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії").

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України. (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі "Устименко проти України" заява № 32053/13).

Як убачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року була отримана ОСОБА_1 під розписку в приміщенні суду 22 липня 2024 року (а.с. 23).

Апеляційну скаргу на постанову суду відносно ОСОБА_1 подано лише 30 липня 2024 року, тобто з пропуском встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження (а.с. 25-28).

Заявляючи про поновлення строку, скаржник вказав лише про те, що отримав постанову суду 22 липня 2024 року.

Тобто доводи клопотання є ідентичними з викладеними раніше ОСОБА_1 в апеляційній скарзі від 30 липня 2024 року, за наслідками розгляду якого постановою Київського апеляційного суду від 02 серпня 2024 року у поновленні строку оскарження відмовлено (а.с. 31-33).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Разом з тим, процесуальна поведінка ОСОБА_1 не свідчить про вжиття ним заходів щодо своєчасного оскарження судового рішення, будучи при цьому повідомленим про судове засідання у якому винесено оскаржувану постанову.

Приймаючи до уваги сукупність вищевказаних обставин, враховуючи, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження подане ОСОБА_1 який повторно подаючи апеляційну скаргу не конкретизував причини, які завадили йому своєчасно оскаржити судове рішення, з огляду на що, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження та повернути апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку апеляційного оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року, повернути особі, яка її подала.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.А. Слюсар