Провадження №: 3/755/4266/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" листопада 2024 р. суддя Днiпровського районного суду м.Києва Марченко М.В., розглянувши справу про адмiнiстративне правопорушення, що надiйшла з управління патрульної поліції в м.Києві про притягнення до адмiнiстративної вiдповiдальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП,-

встановив:

В провадженні Дніпровського районного суду м.Києва знаходиться справа про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №462938 від 17.06.2024 року, складеного інспектором взводу №2 роти №3 батальйону №2 полку №2 УПП у місті Києві ДПП лейтенантом поліції Сергійчуком А.А.: « ОСОБА_1 12.05.2024 року об 11 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем марки «Ravon R4», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Дніпровська Набережна, 2-Б у м.Києві, здійснив поворот праворуч не увімкнувши світловий покажчик повороту відповідного напрямку, чи порушив п.2.9б правил дорожнього руху України, відносно якого було встановлено постановою Дарницького відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортним засобом від 26.07.2022 року ВП №6785508.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнав, вищезазначені обставини заперечив. При цьому, пояснив, що 12.05.2024 року об 11 годині 30 хвилин, керував автомобілем марки «Ravon R4», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Дніпровська Набережна, 2-Б у м.Києві. При виконані повороту праворуч він увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку руху, в цей момент його зупинили працівники поліції, які повідомили, що він виконав поворот ліворуч не увімкнувши світловий покажчик повороту, на що він, ОСОБА_1 , просив надати йому докази даної події, однак працівник поліції відмовився продемонструвати відео-фото фіксацію правопорушення. Разом з тим, ОСОБА_1 просив звернути увагу на те, що постанова про адміністративне правопорушення за порушення ПДР щодо відсутності увімкнення попереджувального сигналу світлового покажчика повороту не виносилась. У зв`язку з чим, на думку ОСОБА_1 зупинка його транспортного засобу була незаконна. В подальшому, під час спілкування з працівниками поліції останні повідомили йому, ОСОБА_1 , про те, що відносно нього наявна Постанова ВДВС щодо винесення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, однак, про дану постанову йому в установленому законом порядку станом на момент зупинки транспортного засобу відомо не було. Отже, не будучи обізнаним знаючи про застосування відносно нього обмеження, він не мав умислу на порушення чинного законодавства. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 просив суд закрити адміністративну справу відносно нього у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, ст.245 КУпАП визначає, що завданням адміністративного провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне, з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Крім того, відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, з матеріалів адміністративної справи, вбачається, що уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення особою не виконано, відповідно до вимог ст.255 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів, оскільки матеріали адміністративної справи не містять жодного об`єктивного доказу, в розумінні ст.251 КУпАП, зокрема до протоколу про адміністративне правопорушення, не долучено ні пояснень свідків, ні, відеоматеріалів, тощо на підтвердження обставин викладених в протоколі щодо ОСОБА_1 , які б свідчили та підтверджували факт, що дійсно мала місце подія адміністративного правопорушення.

Разом з тим, судом неодноразово були здійснені запити до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) для з`ясування питання чи отримував ОСОБА_1 копію постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 26.07.2022 року, однак відповіді отримано так і не було.

Наведене свідчить, що матеріали справи не містять об`єктивних та обґрунтованих доказів на підтвердження викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин, що дійсно мав місце факт керування ОСОБА_1 автомобілем марки «Ravon R4», державний номерний знак НОМЕР_1 , за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №462938 від 17.06.2024 року.

Отже, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, судом було встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №462938 від 17.06.2024 року, який було складено щодо ОСОБА_1 сам по собі не може бути визнано належним та допустимим доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, оскільки матеріали адміністративної справи не містять об`єктивної та достовірної інформації про те, що ОСОБА_1 , дійсно керував автомобілем марки «Ravon R4», державний номерний знак НОМЕР_1 , та був зупинений з дотриманням вимог, передбачених ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як наслідок, дані відображені у протоколі є сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року; стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП та ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх не відповідністю нормам ст.256 КУпАП, положенням Інструкції та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України вбачається, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України). Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Згідно з п.1 ч.1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи у суді, інші докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, серії ААД №462938 від 17.06.2024 року, не знайшли підтвердження в судовому засіданні та не підтверджені об`єктивними доказами.

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що провадження в справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись вимогами п.1 ст.247, ст.ст.251, 252, 283-285, 289 КУпАП, суддя, -

постановив:

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП на підставі ст.247 ч.1 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: