Справа № 127/8393/24
Провадження № 33/801/367/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2024 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

У скарзі зазначає, що зазначення судом про часткове визнання ним вини не відповідає дійсності, оскільки вину він не визнавав. Він здійснює належне виховання сина, провів з ним виховну роботу, однак, як батько, не може здійснювати контроль та будь-який вплив на сина, коли він знаходиться в школі, так як виховання та контроль за поведінкою має здійснювати вчитель та класний керівник. Це перший конфлікт сина, раніше жодних конфліктів не виникало. Його слова підтвердила в судовому засіданні мати іншої дитини (заявниця), з сином якої стався конфлікт, зокрема вказала, що претензій немає, його син вибачився за свій вчинок, більше ніяких конфліктних ситуацій не було. Диспозиція ст. 184 КУпАП є банкетною, а в протоколі не вказано, які саме обов`язки, визначені СК України, він не виконував по відношенню до свого сина та в чому це проявилося. Сукупність зібраних у справі доказів не дозволяє з`ясувати об`єктивну сторону вказаного адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №426567, складеного 21 лютого 2024 року інспектором з ДОП СВГ ВП №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Форманюк Т., 20 лютого 2024 року близько 16 год. 20 хв. ОСОБА_2 ухилився від виконання батьківських обов`язків, внаслідок чого неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в КЗ «ВЛ №9» образливо висловлювався та застосував фізичну силу у вигляді удару по обличчю відносно ОСОБА_4 . Вказаним діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП (а.с.1).

З рапорту чергового ЧЧ відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області від 20 лютого 2024 року слідує, що 20 лютого 2024 року о 19 год. 27 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 20 лютого 2024 року о 19 год. 27 хв. за адресою: м. Вінниця, вул. Брацлавська, буд. 92, у ЗОШ №9 у 6-В класі о 16 год. 20 хв. сина заявниці ОСОБА_5 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вкотре побив однокласник ОСОБА_3 (а.с.2).

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20 лютого 2024 року, ОСОБА_5 просила прийняти міри до однокласника її сина ОСОБА_6 , учня 9-В класу, школи №9 в м. Вінниці, який систематично нецензурно висловлюється в бік її сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також застосовує фізичну силу до її сина (а.с.3).

У письмових поясненнях від 20 лютого 2024 року ОСОБА_5 зазначила, що 20 лютого 2024 року, їхавши додому, до неї зателефонував її неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та повідомив, що його в шкоді вдарив ОСОБА_3 , його однокласник, внаслідок чого у її сина болить щелепа та зуби. Крім того, ОСОБА_3 періодично словесно виражається нецензурною лайкою у бік її сина. Може штовхати чи ображати його честь і гідність своїми діями. Вважає за необхідне провести профілактичну бесіду з ОСОБА_8 , учнем 6-В класу, школи №9 м. Вінниці (а.с.4).

У письмових поясненнях від 21 лютого 2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в присутності батька пояснив, що він навчається в КЗ «ВЛ №9» в 6-В класі, де також навчається його однокласник ОСОБА_4 . Вчора, 20 лютого 2024 року, між ним та ОСОБА_9 виникло словесне непорозуміння, в ході якого він обзивав ОСОБА_9 неприємними словами та принижував, через те, що останній його штовхнув. Після цього він його штовхнув та ОСОБА_10 впав на підлогу (кабінет №13 в КЗ ВП №9 під час навчального процесу) і потім коли впав він перебував біля нього та випадково вдарив ОСОБА_9 ногою в обличчя. Потім їх роз`єднали їхні однокласники і конфлікт було врегульовано. Наразі він попросив в Дані вибачення. Свою провину визнає (а.с.5).

У письмових поясненнях від 21 лютого 2024 року ОСОБА_1 пояснив, що вчора, 20 лютого 2024 року, йог син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в КЗ «ВЛ №9» (6-В клас), образив свого однокласника ОСОБА_7 , а саме висловився образливими словами та штовхнув останнього на підлогу. Коли діти (інші однокласники) почали їх розбороняти, під час цього, його син випадково вдарив ОСОБА_11 ногою по обличчю. Про це він йому особисто повідомив. З дитиною було проведено бесіду виховного характеру. Таких випадків більше не повториться. Наразі з батьком ОСОБА_9 було врегульовано дану ситуацію мирним шляхом (а.с.6).

Частиною першою статті 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують факт вчинення вказаного правопорушення, тобто ухилення батьком від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах дії, бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини:

- батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (частина 1);

- батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина 2);

- батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (частина 3);

- батьки зобов`язані поважати дитину (частина 4);

- передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (частина 5);

- забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини (частина 6);

- забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини (частина 7).

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а під ухиленням розуміється саме невиконання обов`язків, які чітко передбачені законодавством.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №426567 від 21 лютого 2024 року в загальному описується факт ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків.

Разом з цим, у цьому протоколі не зазначено, які неправомірні діяння з боку ОСОБА_1 вказують саме на його ухилення від батьківських обов`язків (які саме дії вчинив чи не вчинив ОСОБА_1 , спрямовані на ухилення від виконання батьківських обов`язків).

Справа про адміністративне правопорушення, з урахуванням загального характеру законодавчого положення, а також профілактичної та каральної мети стягнень, є притаманним кримінальному провадженню, а отже і сам зміст складеного протоколу має відповідати вимогам для змісту обвинувального акту, зокрема і чіткого викладу фактичних обставин та конкретності інкримінованого правопорушення.

У судовому засіданні при перегляді апеляційної скарги ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пояснила, що ОСОБА_4 є її сином. 20 лютого 2024 року у навчальному закладі між сином ОСОБА_1 ОСОБА_8 та її сином виникла суперечка, у якій вони обидва приймали участь. Ні між дітьми, ні між батьками конфлікту немає, ОСОБА_3 вибачився перед ними. Батько ОСОБА_12 весь час був з ними на зв`язку, запропонував, у разі потреби, свою допомогу. Просила не карати батька ОСОБА_12 .

Неповнолітній ОСОБА_3 у присутності батька пояснив, що у скоєному розкаюється, таких ситуацій більше не повториться.

Докази, які б поза розумним сумнівом вказували на винні дії ОСОБА_1 щодо його ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання дитини, в матеріалах справи відсутні.

Із вказаного слідує, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

За таких обставин надавати аналіз решті доводам апеляційної скарги не має правового значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а в матеріалах справи відсутні достатні та допустимі докази, які б переконливо свідчили, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2024 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало