Номер провадження: 33/813/2572/24
Головуючий у першій інстанції Іоніді К.В.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

захисника особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Федорончука Ігоря Володимировича в інтересах ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 01 жовтня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 01.10.2024 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_2 визнано винним у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 №1306 (далі-ПДР), які полягали в тому, що він 01.09.2024 о 06:41 в м. Одесі, вул. Разумовська, 2 керував транспортним засобом Geely CK 1.5 л, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник Федорончук І.В. в інтересах ОСОБА_2 просив скасувати постанову Приморського районного суду м.Одеси від 01.10.2024 та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд або закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги, захисник зазначив, що:

-оскаржувана постанова є незаконною, адже суд не провів повного та всебічного розгляду справи, незаконно розглянув справу за відсутністю особи, яка притягається до відповідальності, не забезпечив повноту судового розгляду, а також протягом 3 днів не вручив та не вислав ОСОБА_2 копію постанови, винесеної щодо нього, що є безумовною підставою для скасування постанови суду;

- суд першої інстанції не врахував клопотання захисника про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи, розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, та захисника в її інтересах, чим грубо порушив право ОСОБА_2 на захист; не виконав обов`язок щодо забезпечення кожному учаснику справи реального доступу до правосуддя, що вимагається ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

15.11.2024 від захисника ОСОБА_3 до апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких зазначено, що:

1) при розгляді справи та складання адміністративних матеріалів, внаслідок упередженого ставлення інспекторів поліції, допущено численні порушення прав ОСОБА_2 :

- в порушенні вимог ст.35 Закону України «Про національну поліцію» інспектор поліції не повідомив причину зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 . Матеріали справи не містять фіксації порушення водієм положень ПДР. Незаконна зупинка не породжує обов`язку водія виконувати всі наступні вимоги поліції, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП;

-інспектором поліції грубо порушено процедуру, встановлену ст.264 КУпАП, при проведенні особистого огляду речей ОСОБА_2 без складання окремого протоколу, внесення відповідних відміток до протоколу, який було складеного, та без залучення понятих;

- ОСОБА_2 не було роз`яснено права та обов`язки в порядку ч.4 ст.256 КУпАП;

-інспектор поліції цілеспрямовано спровокував ОСОБА_2 відмовитись від огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, хоча до цього моменту ОСОБА_2 погодився пройти відповідний огляд, а також свідомо ввів останнього в оману з приводу наслідків відмови від огляду;

2) матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження наявності нібито виявлених ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_2 ;

3) всупереч чинного законодавства співробітниками поліції не було відсторонено ОСОБА_2 від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документа акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу та відповідної відмітки у протоколі. Після складання протоколу інспектори поліції дозволили ОСОБА_2 продовжувати керувати транспортним засобом;

4) справа розглянута місцевим судом за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, та захисника в її інтересах, з урахуванням заздалегідь направленого стороною захисту клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Ільїн А.Н. в інтересах ОСОБА_2 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги разом із доповненнями.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника особи, яка притягається до відповідальності, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, з огляду на таке.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом першої інстанції в порушення вищезазначених вимог не вжито належних заходів, спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

В підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, співробітники поліції долучили такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії АБА №115018 від 01.09.2024, яким зафіксовано, що ОСОБА_2 01.09.2024 о 06:41 в м. Одесі, вул. Разумовська, 2 керував транспортним засобом Geely CK 1.5 л, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився;

- відеозаписи з портативного відеореєстратору нагрудної камери поліцейського 474934,

- направлення на огляд водія транспортного засобу до медзакладу від 01.09.2024, в якому зафіксовано про відмову від проходження огляду;

- довідки про відсутність повторності вчинення адмінправопорушення та про отримання посвідчення водія.

За положеннями ч.2 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" до учасників дорожнього руху належать, зокрема, водії.

Учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух (абз.2,4 ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух"). Одним із таких органів державного контролю є Національна поліція (ст.52 цього Закону).

За змістом абзаців 3 та 5 ч.2 ст.16 вказаного Закону водій зобов`язаний: виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 ПДР).

Отже, водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України "Про дорожній рух" і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним із таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

За змістом ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан наркотичного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан наркотичного сп`яніння, оформлення результатів такого огляду, регулюються Інструкцією № 1452/735 та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 з подальшими змінами (далі Порядок № 1103). Приписи Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103 застосовуються у системному зв`язку як між собою, так і з приписами інших нормативних актів.

Згідно зі ст.266 КУпАП, п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 4 розділу 1 Інструкції визначено ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зокрема, такими ознаками є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), якими є порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння.

За положеннями Інструкції визначення ознак щодо можливості знаходження водія у стані наркотичного сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських, а перевірка наявності чи відсутності у водія такого стану в порядку медичного огляду у відповідному медичному закладі. Тому, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу знаходиться у стані сп`яніння, водій, на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд.

З огляду на вказане, судом апеляційної інстанції не приймаються до увагу доводи апеляційної скарги щодо відсутності видимих ознак сп`яніння у ОСОБА_2 .

За диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння утворює самостійний склад адміністративного правопорушення.

Нормами законодавства передбачено порядок оформлення відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан сп`яніння.

Частиною 6 ст.266 КУпАП передбачено направлення особи для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Порядку від 17.12.2008 №1103 передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. За приписами п.8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

За положеннями п.6 розділу 1 Інструкції огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я.

Отже, проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння має обов`язково відбуватись у закладі охорони здоров`я, оскільки відповідно до положень п.7 розділу 3 Інструкції передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Будь-якого іншого способу проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, окрім як у закладі охорони здоров`я з обов`язковим проведенням лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу чинним законодавством не передбачено.

У випадку відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за порушення водієм п. 2.5 ПДР України.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи долучено відеозаписи з нагрудної камери поліцейського щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_2 .

Долучені відеозаписи повністю відображають події, які відбулися 01.09.2024 щодо обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 .

Судом апеляційної інстанції в судовому засіданні переглянуті наявні в матеріалах справи відеозаписи, з яких вбачається факт зупинкитранспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , особу якого встановлено за посвідченням водія. Під час спілкування інспектора поліції з водієм, причину зупинки транспортного засобу поліцейським оголошено не було. Поліцейським здійснено поверхневий огляд водія та наголошено, що по очам водія вбачаютьсяознаки наркотичного сп`яніння. Водій заперечував факт вживання наркотичних речовин. Водію було запропоновано проїхати до медзакладу для проходження огляду на стан сп`яніння, на що водій запитав чи можна пройти такий огляд на місці та чи можна спочатку відвести пасажирів, а потім проїхати з інспекторами до медзакладу. Поліцейський повідомив, що огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться тільки в медзакладі, а пасажири можуть чекати в його ( ОСОБА_2 ) автомобілі або їхати на маршрутці. Згодом ОСОБА_2 , поспілкувавшись з пасажирами, повідомив поліцейському, що пасажири залишаться чекати його в автомобілі, та прямував до службового автомобілю поліцейських з метою слідування до медзакладу для проходження відповідного огляду. В цей час поліцейський зазначив: «Або Ви можете відмовитесь, ми складено протокол і Ви їдете», на що ОСОБА_2 зазначив: «Ну, складайте протокол. І що це мені буде? Штраф?», на що поліцейський відповів: «Штраф». Тоді ОСОБА_2 зазначив: «Ну складайте і я поїхав», а поліцейський зазначив: «Суд буде», на що ОСОБА_2 повідомив: «Хай буде». На питання поліцейського: «Відмовляєтесь їхати?», ОСОБА_2 відповів: «Да» (відео з 09:57-10:17 хвилині).

Слід зазначити, що ціль накладення будь-якого стягнення, полягає у вихованні громадян та у запобіганні вчиненню ними нових правопорушень. Законодавець передбачив відповідальність водія за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння з метою унеможливити уникнення відповідальності особою, яка знаходиться у відповідному стані та просто відмовляється від проходження будь-якого огляду. При цьому, під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне небажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі.

Апеляційний суд звертає увагу, що обов`язковому доказуванню підлягають саме обставини такої відмови, чи відмовляється особа від проходження відповідного огляду з власної ініціативи чи під дією певних факторів нерозуміння наслідків такої відмови чи вплив інших чинників, що унеможливлюють на думку водія проходження відповідного огляду.

Аналізуючи оглянуті відеозаписи, апеляційний суд розцінює роз`яснення поліцейського про можливість відмовитись від проходження огляду, складання протоколу та продовження керування транспортним засобом, як спонукання особи до відмови, оскільки особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, сприйнято такий варіант дій як законну альтернативу та не усвідомлено протиправність відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

У даному випадку відмова ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння не була пов`язана із бажанням останнього уникнути відповідальності, а пов`язана з діями працівників поліції, які протиправно роз`яснили йому про наявність можливості відмовитись від огляду. У той же час, зі змісту п. 2.5 ПДР вбачається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Отже, законодавством не тільки не передбачено права водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а й встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.

З огляду на встановлені обставини, є очевидним, що без зазначених дій поліцейського, правопорушення не було б вчинено, оскільки ОСОБА_2 не висловлював відмови від проходження огляду, а навпаки прямував до службового автомобілю поліцейських з метою слідування до медзакладу для проходження відповідного огляду.

За сталою практикою ЄСПЛ провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, з огляду на суворість передбачених санкцією цієї статті стягнень у виді штрафу і позбавлення права керування транспортними засобами, їх каральну і профілактичну мету, у розумінні Конвенції вважається «кримінальним» (рішення у справах: «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany) від 21.02. 1984, заява № 8544/79; «Шмауцер проти Австрії» (Schmautzer v.Austria) від 23.10.1995, заява №15523/89; «Маліга проти Франції» (Malige v. France) від 23.09.1998, заява № 27812/95; «Гурепка проти України» (Gurepka v.Ukraine) від 6.09.2005, заява № 61406/00).

ЄСПЛ виключає можливість притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення, на яке особу підбурили працівники поліції.

Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Під провокацією (поліцейською) ЄСПЛ розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5.02.2008). При цьому, провокація вчинення злочину наявна, якщо: були активні дії правоохоронних органів; з їх боку мало місце спонукання особи до вчинення злочину; злочин не був би скоєний без втручання правоохоронних органів (справи «Раманаускас проти Литви», №55146/14, «Баннікова проти Росії», №18757/06, «Матановіч проти Хорватії», №2742/12).

З урахуванням наведеного, даючи оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що вищезазначені дії поліцейського щодо роз`яснення про наявність можливості відмовитись від огляду та їхати далі, вчинені після того як ОСОБА_2 фактично погодився пройти огляд на стан сп`яніння у лікарні. Отже вказані дії поліцейського не ґрунтуються на відповідній правовій основі, оскільки роз`яснення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, прав, які законодавством не передбачені, по суті вчинені виключно з метою спонукання ОСОБА_2 до висловлення відмови від проходження огляду.

У даному випадку поліцейський, отримавши згоду ОСОБА_2 на проведення огляду на стан сп`яніння, мав би виконувати вимоги п. 9 Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015, згідно з яким з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність свідомого та категоричного небажання ОСОБА_2 пройти медогляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Водій в повній мірі не розумів наслідки відмови від проходження огляду Лише після роз`яснення поліцейського про можливість відмовитись від проходження огляду та їхати далі по своїм справам, наслідком чого буде лише штраф, водій погодився на складання протоколу та сплату штрафу, так як поспішав на роботу.

Таким чином, з матеріалів справи, зокрема відеозапису, не вбачається, що ОСОБА_2 умисно, усвідомлюючи наслідки своїх дій у виді передбаченої адміністративної відповідальності, відмовився від огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку. За таких обставин, на думку суду, неможливо констатувати таку позицію водія як відмову від проходження огляду у розумінні ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, відповідно до п.2 розділу 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Мінітерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 за №1395, під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі. Аналогічна норма міститься у ч.4 ст.256 КУпАП.

Проте з дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису нагрудної камери співробітників патрульної поліції вбачається, що ОСОБА_2 при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не були роз`яснені його права та обов`язки, що є порушенням вищевказаних норм Інструкції за №1395 та положень ч.4 ст.256 КУпАП.

Крім того, за положеннями ч.1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані, зокрема наркотичного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан наркотичного сп`яніння.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що працівники поліції, склавши відносно ОСОБА_2 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в порушення вимог ст.266 КУпАП не відсторонили його від керування цим транспортним засобом, а навпаки зазначили, що після складання протоколу водій поїде далі, чим поставили під сумнів обґрунтованість підозри щодо перебування ОСОБА_2 у стані наркотичного сп`яніння.

Аналіз наведених обставин в сукупності дає підстави стверджувати про недотримання поліцейськими вимог нормативних документів, які регламентують порядок виявлення та фіксації відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, а також оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд зауважує на тому, що співробітниками поліції були допущені численні порушення вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та роз`ясненні ОСОБА_2 наслідків відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також передбачених ст.268 КУпАП його прав та обов`язків, що призвело до хибного сприйняття ним наслідків складення стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушенням за фактом відмови від проходження огляду, на підставі чого суд апеляційної інстанції доходить переконання про те, що співробітниками поліції не було доведено наявності в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого йому правопорушення, з огляду зокрема на те, що останній прямував до службового автомобіля з метою слідування з поліцейськими до медзакладу для проходження огляду на стан сп`яніння і саме після повідомлення поліцейського про можливість відмовитись від огляду та продовжити рух, водій погодився на складання протоколу.

За встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять та, як наслідок, не було доведено наявності в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Винуватість ОСОБА_2 у порушенні п.2.5 ПДР не може бути обґрунтовано доказами, які зібрані поліцейським із порушенням приписів ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я №1452/735 від 9.11.2015, також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008.

Крім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неправомірного розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до відповідальності, та захисника в її інтересах.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 18.09.2024 матеріали справи надійшли до Приморського районного суду м.Одеси, де в той же день визначено склад суду. Справа призначена судом до розгляду на 01.10.2024 на 10.30 год, про що ОСОБА_2 на номером телефона, зазначеним ним під час складення протоколу про адміністративне правопорушення АБА №115018, доставлене відповідне повідомлення у додаток Viber, про що сформована відповідна довідка, яка не підписана відповідальною особою.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 30.09.2024 о 11:48 год захисник Федорончук І.В. в інтересах ОСОБА_2 звернувся через електронну пошту суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, призначеної на 01.10.2024 на 10:30 год, для надання можливості ознайомитись з матеріалами справи з метою формування правової позиції та належної участі у судовому засіданні, посилаючись на укладення 30.09.2024 договору про надання правової допомоги.

З копії листа голови Приморського районного суду м.Одеси від 10.10.2024 вбачається, що у зв`язку з великою завантаженістю електронної пошти суду вищезазначене клопотання не було своєчасно зареєстровано судом, лише 07.10.2024 (після розгляду справи судом) його зареєстровано та передано судді Приморського районного суду м.Одеси Іоніді К.В.

Отже, 01.10.2024 справа розглянута за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, та захисника в його інтересах, від якого завчасно надійшло до суду у встановленому законом порядку обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи, яке своєчасно не було передано головуючому судді у справі з підстав, що не залежали від волі захисника чи особи, яка притягається до відповідальності. Вказані обставини підтверджують доводи апелянта про порушення права на захист особи, яка притягається до відповідальності.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що є підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування постанови суду першої інстанції, оскільки зібрані у даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, винуватість ОСОБА_2 не доведена поза розумним сумнівом, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Федорончука Ігоря Володимировича задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 01 жовтня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко