Єдиний унікальний номер: 379/472/24
Провадження № 3/379/257/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 рокум.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Музиченко О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли 25.04.2024 з відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого машиністом бурової установки на ТОВ «НБК «Міст-буд Сервіс»», до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И Л А:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 936343, складеного 22.03.2024 ДОП ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області старшим лейтенантом поліції Василевським І.А. на ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 164 КУпАП, 22.03.2024 близько 22 год 30 хв гр. ОСОБА_2 здійснив продаж пально-мастильних матеріалів, а саме дизелю в кількості 65 (шістдесят п`ять) літрів, ціною за 1 л 45 (сорок п`ять) гривень, без реєстрації як суб`єкт господарювання, за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 в судовому засіданні не визнав своєї винуватості в інкримінованому адміністративному правопорушенні та пояснив, що він дійсно продав власне дизельне пальне чоловіку на ім`я ОСОБА_3 , який розрахувався з ним фальшивими грошовими купюрами. Через це він звернувся до поліції. Поліцейські затримали того чоловіка, а на нього склали цей протокол. Він ніколи раніше не займався продажем паливно-мастильних матеріалів, цього разу вирішив продати, бо мав надлишок.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , вивчивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 22.03.2024 серії ВАВ № 936343, ОСОБА_2 інкримінується продаж пально-мастильних матеріалів, а саме дизелю в кількості 65 (шістдесят п`ять) літрів, ціною за 1 л 45 (сорок п`ять) гривень 22.03.2024 близько 22 год 30 хв за місцем свого проживання у АДРЕСА_2 , без реєстрації, як суб`єкт господарювання. Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Частина 1 статті 164 КУпАП передбачає порушення порядку проведення господарської діяльності, а саме: провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки господарської діяльності, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

За положеннями частин 1 та 2 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю слід розуміти діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цільову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно зі ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво як вид господарської діяльності - де самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 55 Господарського Кодексу України суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Крім того, підприємництвом не визнається виконання обов`язків найманого працівника.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» Верховний Суд України роз`яснив, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Таким чином, об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, становить вчинення особою дій систематичного, самостійного та ініціативного характеру з метою отримання прибутку, що і становить суть господарської діяльності.

Саме в протоколі про адміністративне правопорушення мають бути відображені всі істотні обставини справи, які мають відображати всі елементи складу правопорушення. Зокрема, у протоколі за ч. 1 ст. 164 КУпАП мають бути зазначені такі обставини:

- протягом якого часу особа здійснювала відповідну діяльність (у даному випадку це має бути проміжок часу, адже господарська діяльність обов`язково має тривалий, а не одноразовий характер);

- всі задокументовані окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює особа, адже ці ознаки є обов`язковими для господарської діяльності;

- інші обставини, які мають істотне значення.

Суддя констатує відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному на ОСОБА_2 за ч.1 ст. 164 КУпАП, викладу вищенаведених обставин.

Водночас, із долучених до протоколу доказів - копії письмових пояснень ОСОБА_2 від 22.03.2024, копії письмових пояснень ОСОБА_4 від 22.03.2024, рапорту ДОП Василевського І.А. від 22.03.2024 - не вбачається період, протягом якого ОСОБА_2 здійснював господарську діяльність з продажу пально-мастильних матеріалів /дизелю/, а також не підтверджується систематичність таких дій. Так, поясненнями ОСОБА_4 підтверджується одноразовий факт придбання 22.03.2024 у ОСОБА_2 близько 65 л дизелю за ціною за 1 л по 45 грн, що останнім не заперечується. Водночас, із пояснень ОСОБА_2 установлено, що вказаний дизель належав йому, був у надлишку та який він вперше вирішив продати знайомим, що в подальшому зробив один раз.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За ч.2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП регламентовано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи усе наведене, суддя приходить до висновку про те, що матеріали цієї справи не містять доказів наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, ч.1 ст. 164, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283-287, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Суддя Таращанського районного суду Київської області Ольга МУЗИЧЕНКО