ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2024 Справа №607/16573/24 Провадження №3/607/7198/2024

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Царук І.М., розглянувши матеріали справи, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2024 о 00 год. 33 хв. на автодорозі М-30 «Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине» (191 км.) водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen T4», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість та виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в КНП «Підволочиська ЦЛ» ПСР водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5. Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи шляхом надсилання повісток про виклик до суду на 27.08.2024, 17.09.2024, 09.10.2024 та 18.11.2024 на зазначену у протоколі адресу місця проживання, ОСОБА_1 у судове засідання жодного разу не з`явився. Рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень повернулись до суду з відміткою службової особи АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній за вказаною адресою». Із заявою про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 не звертався.

При визначенні факту належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2021 (справа № 911/3142/19), де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Так само Верховний Суд неодноразово у своїх постановах вказував, що судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.

Також, на офіційному сайті суду в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення справи щодо ОСОБА_1 до розгляду, до моменту розгляду справи були зазначені дата, час та місце її слухання.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, з урахуванням того, що ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду даної справи щодо нього, не повідомивши причин неявки, в судове засідання чотири рази не з`явився, клопотань по відкладення розгляду справи не надав, беручи до уваги принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних матеріалів.

При вирішенні питання про розгляд даної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд також враховує положення ст. 268 КУпАП, згідно яких адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не відноситься до правопорушень, по яким є обов`язковою присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є грубим умисним порушенням вимог пункту 2.5. Правил дорожнього руху, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказана норма Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За змістом пункту 4 розділу І вказаної Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з пунктом 12 розділу ІІ зазначеної Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У відповідності до приписів ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Отже, з аналізу зазначених вище норм вбачається, що огляд на стан наркотичного сп`яніння здійснюється лише у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я, куди поліцейський забезпечує доставку особи, яка має ознаки наркотичного сп`яніння.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, а саме даними, що містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії АДД №710357 від 23.07.2024, складеному у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, де викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 з долученим до нього оптичним носієм інформації DVD-R диском з відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції;

- направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.07.2024, відповідно до якого у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість та виражене тремтіння пальців рук, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було направлено на огляд у КНП «Підволочиська ЦЛ» ПСР;

- копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №722900 від 23.07.2024, зі змісту якої вбачається, що 23.07.2024 о 00 год. 33 хв. на автодорозі М-30 «Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине» (191 км.) водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen T4», номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги пунктів 2.1. а) та 2.1. б) Правил дорожнього руху, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП;

- рапорті інспектора взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Козяра Т. від 23.07.2024, згідно з яким 23.07.2024 о 00 год. 33 хв. на автодорозі М-30 «Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине» (191 км.) було здійснено зупинку транспортного засобу марки «Volkswagen T4», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який здійснював рух під час дії комендантської години. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 в нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість та виражене тремтіння пальців рук, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у КНП «Підволочиська ЦЛ» ПСР, на що останній відмовився.

Окрім того, судом було досліджено доданий до протоколу про адміністративне правопорушення магнітний носій інформації DVD-R диск з наявним на ньому відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції №474474 та №230575, на якому зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Volkswagen T4», номерний знак НОМЕР_1 , повідомлення водію причини зупинки керованого ним автомобіля, виявлення працівником поліції у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, ухилення останнього від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння шляхом закриття у салоні власного транспортного засобу, що працівником поліції було правомірно оцінено як фактичну відмову від проходження вказаного огляду, а також роз`яснення поліцейським наслідків відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Надаючи оцінку вказаним доказам, суддя вважає їх такими, які узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому судом приймаються до уваги. На думку суду, такі докази підтверджують як послідовність та хронологію подій, які відбувались 23.07.2024 за участі водія ОСОБА_1 , так і обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді даної справи.

Слід також зазначити, що керуючи транспортним засобом, ОСОБА_1 повинен розуміти правовий статус водія та виконувати обов`язки водія, встановлені зокрема Правилами дорожнього руху, а саме пунктом 2.5. Правил дорожнього руху. Оскільки ОСОБА_1 не виконав вимоги вказаного пункту ПДР, відносно нього працівником поліції законно та обґрунтовано було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить висновку, що в діях водія ОСОБА_1 , які мали місце 23.07.2024 о 00 год. 33 хв. на автодорозі М-30 «Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине» (191 км.), наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тому ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

Переконливих доводів, які б спростовували зазначений висновок суду і були підставами для закриття провадження в справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при розгляді справи не встановлено.

При прийнятті рішення, суд також враховує, що ОСОБА_1 не скористався своїм правом взяти участь в судовому засіданні та надати суду пояснення та/або заперечення щодо викладених у складеному щодо нього протоколі обставин.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_1 згідно зі ст. 17 КУпАП у справі не встановлено. Термін притягнення до адміністративної відповідальності, який встановлений положеннями ч. 6 ст. 38 КУпАП не закінчився.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За змістом ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, суддею не встановлено.

Також при накладенні на порушника адміністративного стягнення суд враховує відомості довідки інспектора відділу адміністративної практики УПП в Тернопільській області ДПП Бахурської О. від 26.07.2024, згідно з якою ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Як видно зі змісту вказаної норми, у ній передбачено, що для того, щоб на громадянина було накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, необхідним є надання такому громадянину цього права.

Так, у відповідності до пункту 1.10. розділу 1. «Загальні положення» Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Таким чином, враховуючи відомості дослідженої судом довідки інспектора відділу адміністративної практики УПП в Тернопільській області ДПП Бахурської О. від 26.07.2024, при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд виходить з того, що таке стягнення на останнього має бути накладене саме як на іншу особу, а не на водія в розумінні санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За наведеного та враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, яке є грубим умисним порушенням Правил дорожнього руху та має значну суспільну небезпеку, як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху, дані про особу порушника, ступінь його вини, а також доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, вважаю за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП для інших осіб у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таке стягнення, на переконання суду, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, згідно з якими судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), що у відповідності до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» становить 605,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 33-35, 40-1, 245, 266, 280, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню подвійний штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

СуддяІ. М. Царук