Справа № 749/1329/24
Номер провадження 3/749/823/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" листопада 2024 р. Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Чигвінцева М.С.

за участю секретаря Михалевич М.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Сащенка Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сновську матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №159974 від 17.09.2024, 17.09.2024 о 22 год. 43 хв. в м. Сновськ, по вул. Об`їздна, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода). Від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Алкофор505» та в медичному закладі відмовився. Так, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Сащенко Ю.В. вказав, що ОСОБА_1 17.09.2024 року не був за кермом вказаного у протоколі автомобіля, оскільки в цей день перебував у зоні ведення бойових дій, а згодом на лікуванні у результаті отриманої травми на підтвердження чого надав довідку ВЛК. Додатково пояснив, що вказаним у протоколі автомобілем користуються військовослужбовці та він стоїть у дворі будинку і до нього мають доступ інші сослуживці. У автомобілі знаходився тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом виписаний на ім`я ОСОБА_1 , оскільки останній притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. Хто саме перебував за кермом автомобіля невідомо, але скориставшись наявним тимчасовим дозволом, представився ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 у судовому засіданні вказав, що не керував автомобілем 17.09.2024, бо знаходився в зоні введення активних бойових дій.

Суд, дослідивши письмові докази прийшов до наступного висновку.

Частинами 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Таким чином, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом.

Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Тобто, об`єктивною стороною в даному правопорушенні є саме керування транспортним засобом.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №159974 від 17.09.2024 вбачається, що 17.09.2024 о 22 год. 43 хв. в м. Сновськ, по вул. Об`їздна, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода). Від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Алкофор505» та в медичному закладі відмовився. Так, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

На підтвердження вказаних обставин було долучено відеозапис.

З переглянутого відеозапису судом встановлено, що 17.09.2024 о 21:43 год. в м. Сновськ по вул. Об`їздна працівниками поліції було зупинено автомобіль ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 . Із-за керма вийшов чоловік та на вимогу поліцейського пред`явити документ, що посвідчує особу, останній повідомив, що при собі не має ні паспорту, ні прав, а є тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом виписаний на ім`я ОСОБА_1 . Будь-яких-інших документів, які б посвідчували його особу не пред`явив. Поліцейським було здійснено пошук особи в базі, де йому була надана відповідь, що особа, яка пред`явила вказаний дозвіл є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 . На вимогу працівника поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Алкофор505» та в медичному закладі особа, яка перебувала за кермом відмовилася. На підставі чого поліцейськими було складено на ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

У судовому засідання при зовнішньому огляді особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 судом встановлено, що особа, яку було зупинено працівниками поліції 17.09.2024 року та зафіксована на відеозаписі не є ОСОБА_1 , оскільки ззовні відрізняється від ОСОБА_1 , який з`явився до суду.

На сумніви щодо того, що особа, яка керувала 17.09.2024 року автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 не є ОСОБА_1 , вказує і той факт, що вона не мала при собі будь-яких документів, які б засвідчили її особу, та при наданні відповіді на запитання працівників поліції щодо анкетних даних, а саме року народження вказав не вірні дані.

Отже, доказів того, що ОСОБА_1 дійсно керував вказаним протоколі автомобілем у вказаний день та час та що особа, яка була зупинена працівниками поліції є ОСОБА_1 матеріали справи не містять

ВС КАСС у справі № 216/5226/16-а в постанові від 18.07.2019 вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

За відсутності доказів керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом при обставинах, вказаних у протоколі, така особа у розумінні диспозиції ст. 130 КУпАП не є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення за ознакою відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, так як відсутні докази керування ним транспортним засобом, і як наслідок не може нести відповідальність.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові у справі № 463/1352/16-а від 08.07.2020 у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Водночас у рішеннях ЄСПЛ у справах «Малофєєв проти Росії» від 30.05.2013 р. та «Карелін проти Росії» від 20.09.2016 р. наголошується, що суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки в такому випадку обвинувачення буде підтримуватися самим судом, що матиме наслідком порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вищевикладене вище свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що належних та допустимих доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом не надано, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Щорський районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М.С. Чигвінцев