Номер провадження 3/754/4537/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 вересня 2024 року м. Київ

суддя Деснянського районного суду м. Києва Соловйов О.Л., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ст. 122 ч. 5 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №858250, 03.08.2024 о 18:50 год, водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ Volkswagen CC днз НОМЕР_1 по вулиці Бальзака у місті Києві, різко загальмував без потреби, чим змісив водія ТЗ Mitsubishi днз НОМЕР_2 різко гальмувати, змінити напрямок руху та подати звуковий сигнал, щоб уникнути зіткнення, чим створив аварійну обстановку. За протоколом стверджується, що ОСОБА_1 , порушив п. 12.9 (г) ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 5 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 не заперечував факт керування ТЗ, однак створення аварійної обстановки не визнав. За інкримінованим правопорушенням пояснив про здійснення руху із невеликою швидкістю, що обурило іншого водія, який рухався позаду. При здійсненні маневру розвороту, був блокований та безпідставно звинувачений у правопорушенні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини ( ЄСПЛ ) від 14 лютого 2008 у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» ( Avsar v. Turkey ), п. 282 ) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, наявні у матеріалах справи пояснення водія ОСОБА_2 , та його дружини ОСОБА_3 стверджують про різке гальмування автомобіля Volkswagen CC днз НОМЕР_1 , який рухався попереду, що обумовлювало необхідність зміни напрямку руху для уникнення ДТП.

З долученого відеозапису регістратора вірогідно встановленого в автомобілі потерпілого та наданого останнім, настає, що на перехресті вулиць пропускаючи пішоходів, із невеликою швидкістю виїжджає автомобіль Volkswagen CC днз НОМЕР_1 . В подальшому рухаючись із невеликою швидкістю по вул. Бальзака у м. Києві, створює перешкоду для автомобіля потерпілого, який рухається позаду. Наближуючись до маршрутного автобуса, що зупинився на узбіччі, автомобіль повільно гальмує, майже до повної зупинки після чого різко набирає швидкість. На наступному перехресті, обравши крайнє праве положення на проїжджій частині, намагаючись здійснити розворот, пропускає попутний транспорт, де був блокований автомобілем потерпілого. Таким чином, вказаним відеозаписом об`єктивно підтверджуються пояснення водія ОСОБА_1 , надані ним у судовому засіданні, що прямо суперечить подіям викладеним у фабулі інкримінованого правопорушення.

Пункт 12.9 (г) ПДР України, забороняє водієві різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді).

Однак, різке гальмування на відео не відображено. Рух автомобіля потерпілого безперечно був обумовлений швидкісним режимом водія ОСОБА_1 , разом з цим жодних дій до зміни напрямку руху, або застосування екстреного гальмування для уникнення ДТП жодним учасником дорожнього руху не застосовувалось.

Аналіз наведених обставин дозволяє зробити висновок, що протокол відносно ОСОБА_1 не підтверджений доказами. Інших доказів, що можуть підтвердити факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення матеріали справи не містять.

При цьому, суд вважає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та враховуючи положення ч.1 ст. 247 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 5 КУпАП, а тому з цих підстав провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 122 ч. 5, п.1 ст.247, ст. 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 122 ч. 5 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва.

За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.

Суддя: