ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2294/24 Справа № 205/7721/24 Суддя у 1-й інстанції - Шиян В. В. Суддя у 2-й інстанції - Онушко Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Онушко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро апеляційну скаргу захисника Громова Ю.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 липня 2024 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, та стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн 60 копійок на користь держави.

Не погоджуючись з вказаною постановою, захисник Громов Ю.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складів адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник зазначив, що сторона обвинувачення та суддя місцевого суду дійшли до помилкових висновків і до того ж без повного доведення вини, бо їх версія є однобічною, без забезпечення права на захист на стадії оформлення матеріалів адміністративного провадження, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі у зв?язку із відсутністю доведення складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що фактично причиною провадження в справі про адміністративне правопорушення стало лише те, що за ОСОБА_1 зберігається місце роботи в ТОВ "INTER CARS UKRAINE", на час його військової служби у в/ч НОМЕР_1 . Разом з тим, ОСОБА_1 перебував в умовах правової визначеності, що держава знає про його місце роботи до призиву. І орган військового управління, і в/ч НОМЕР_1 , а відповідно і безпосередній керівник, знали та не могли не знати про те, що ОСОБА_1 до призову працював в ТОВ "INTER CARS UKRAINE".

Вказує на те, що офіційне працевлаштування не є приводом для наявності конфлікту інтересів.

Заслухавши учасників провадження, вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з приміткою до статті 172-7 КУпАП:

1. Суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції".

2. У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до пунктів 2, 3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», особи зобов`язані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно, а також не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

За змістом частини першої статті 1 цього Закону приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях; реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Таким чином, реальному конфлікту інтересів характерна наявність трьох об`єктивних компонентів: приватний інтерес; службове повноваження, представницьке повноваження; протиріччя між ними, що впливає на об`єктивність або неупередженість рішення, діяння службової особи.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про запобігання корупції"особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу на роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції від 21.10.2022 року № 13, де у п.2.5 зазначено, що при потенційному конфлікті інтересів у особи наявний приватний інтерес у сфері, в якій вона виконує свої службові/представницькі повноваження. Така ситуація надалі впливатиме на об`єктивність особи під час реалізації повноважень.

При реальному конфлікті інтересів особа реалізує (повинна реалізувати) свої повноваження у сфері, де наявний приватний інтерес. Це викликає суперечність між повноваженнями і приватним інтересом, яка впливає на об`єктивність вчинення дій чи прийняття рішень.

Неповідомлення про потенційний та реальний конфлікт інтересів, вчинення дій/прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів тягнуть за собою відповідальність, підстави та види якої викладено в розділі «Відповідальність за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів та обмежень щодо запобігання корупції.

Як зазначено у диспозиції ч.1 ст.172-7 КУпАП відповідальність за даною нормою закону настає у разі неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

За ч.2 ст.172-7 КУпАП відповідальність настає у разі вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Мотивуючи своє рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, суд першої інстанції послався на досліджені у судовому засіданні і наведені в судовому рішенні письмові докази:

- наказ т.в.о. директора ТОВ «INTER CARS UKRAINE». № 44 к/тр від 15 березня 2022 року про увільненя представника торговельного відділу представників ОСОБА_1 від роботи з 15 березня 2022 року у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації.

- витяг із наказу командира окремої бригади Державної спеціальної служби транспорту № 25 від 15 березня 2022 року, згідно якого старшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 призначено заступником начальника технічної частини начальником служби головного механіка управління окремої бригади, ВОС -17020433.

- акт проведення службового розслідування, проведеного за наказом командира військової частини (з адміністративно господарської діяльності) «Про призначення службового розслідування щодо дотримання вимог антикорупційного законодавства при здійсненні закупівель запасних частин» від 09.04.2024 №88, де старший лейтенант ОСОБА_1 був представником ініціативної служби при веденні договірної роботи із закупівель військовою частиною товарів (запасних частин, інструментів, тощо) по технічній частині.

- договори поставки : № 172 від 15.08.2022 року; № 194 від 10.09.2022 року; № 195, від 10.09.2022 року; № 197 від 10.09.2022 року; № 199 від 19.09.2022 року; № 201 від 21 вересня 2022 року ; № 210д від 11 жовтня 2022 року, укладені між ТОВ «INTER CARS UKRAINE», в особі директора Дніпропетровської філії ОСОБА_2 (Постачальник) з одного боку та Державною організацією Військовою частиною НОМЕР_1 , в особі командира ОСОБА_3 , передумовою для підписання яких були проєкти, затверджені керівником ініціативної служби, а саме призначеною особою організації оборонних закупівель товарів, робіт і послуг за напрямком технічної частини ОСОБА_1 .

- пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які були відібрані під час судового засідання.

Зазначені докази є чіткими, узгоджуються між собою, та в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які б їх спростовували.

Апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді заступника начальника технічної частини - начальника служби головного механіка логісти управління 26 окремої бригади військової частини НОМЕР_1 є суб`єктом відповідальності згідно п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобіганню корупції» за вчинення корупційних правопорушень та правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Будучи належним чином повідомленою про обмеження, передбачені Законом України «Про запобігання корупції», останній не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомив у встановлених законом випадку і порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, та приймав рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

В даному випадку суд апеляційної інстанції вважає цілком вірним висновок місцевого суду про те, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника начальника технічної частини - начальника служби головного механіка логістики управління 26 окремої бригади Військової частини НОМЕР_1 та будучи, згідно п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме завізував Листи погодження до проєктів договорів, які стали передумовою для підписання Договорів поставки між ТОВ «INTER CARS UKRAINE» та Військовою частиною НОМЕР_1 . А також не пізніше наступного робочого дня з моменту візування Листа погодження до проекту Договору поставки, не повідомив у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів свого безпосереднього керівника.

Отже висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних із корупцією, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, є обґрунтованими, підтверджуються сукупністю зібраних, досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом належних і допустимих доказів.

Твердження захисника з приводу того, що ОСОБА_1 не було забезпечено право на захист на стадії оформлення матеріалів адміністративного провадження, не беруться до уваги, оскільки останній не мав жодних пояснень та зауважень щодо змісту протоколу, відмовився від надання пояснень на підставі положень ст.63 Конституції України. При цьому, ОСОБА_1 було забезпечено право висловити свою позицію та надати відповідні пояснення у судовому засіданні при розгляді справи по суті.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1,2 ст.172-7 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 5100 гривень, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника Громова Ю.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , є безпідставною та задоволенню не підлягає, а постанова судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 липня 2024 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування, а також правових підстав, передбачених ст.247 КУпАП, для закриття провадження у справі не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника Громова Ю.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 липня 2024 року стосовно ОСОБА_1 , якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 липня 2024 року стосовно ОСОБА_1 , якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Онушко