Справа № 146/1538/24
Провадження № 33/801/930/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач: Медвецький С. К.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С. К., за участю секретаря судового засідання Литвина С. С., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Томашпільського районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що 14 вересня 2024 року о 14 год 57 хв на автодорозі між с. Яришівка та с. Ракова, керуючи трактором марки «John Deere», державний номерний знак НОМЕР_1 , не впевнився в надійності транспортного кріплення сівалки «Monosem», внаслідок чого вона впала на дорожнє покриття та зазнала механічних пошкоджень, чим порушив вимоги п. 2.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР), за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити та звільнити його від відповідальності у зв`язку з малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

судом першої інстанції при винесенні постанови не ураховано усі обставини справи та всебічно не досліджено матеріали справи;

судом не встановлено в його діях вину та спричинену при пошкодженні сільськогосподарської техніки шкоду іншим особам;

при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи та дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною сьомою статті 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме в ньому повинні міститися повні й точні відомості про вчинене правопорушення і його кваліфікацію, що має значення для правильного вирішення справи.

Установлено, що 14 вересня 2024 року о 14 год 57 хв на автодорозі між с. Яришівка та с. Ракова водій ОСОБА_1 , керуючи трактором марки «John Deere», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.3 ПДР, а саме не впевнився в надійності транспортного кріплення сівалки «Monosem», внаслідок чого вона впала на дорожнє покриття та зазнала механічних пошкоджень.

Схемою ДТП зафіксовано ділянку дороги, на якій відбулась ДТП, транспортний засіб причетний до ДТП, координати його розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів, пошкодження, які транспортний засіб (сівалки «Monosem») отримала внаслідок ДТП.

Схема ДТП складена у присутності водія ОСОБА_1 та підписана ним, при цьому будь-яких зауважень, заяв, скарг від останнього не надходило.

Пункт 1.3 ПДР, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, встановлює, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законом.

Відповідно до пункту 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити та забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Досліджені судом докази в їх сукупності, які узгоджуються між собою, підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а саме порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відтак суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 вимог пункту 2.3 ПДР, які перебувають у прямому причинному зв`язку з наслідками у вигляді пошкодження транспортного засобу (сівалки «Monosem»), тому висновок суду про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП є обґрунтованим.

Доводи заявника щодо відсутності його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП є безпідставними, недоведеними та спростовуються матеріалами справи.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо звільнення його від адміністративної відповідальності та закриття справи у зв`язку з малозначністю діяння з огляду на таке.

Відповідно до статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Указаною нормою не надано визначення малозначності адміністративного правопорушення, як підстави звільнення від відповідальності та не встановлено порядку застосування такого звільнення.

Малозначність, як ознака адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу. Малозначне діяння формально містить ознаки певного діяння, передбаченого КУпАП, але з урахуванням незначного ступеня його суспільної небезпечності не є адміністративним правопорушення.

Ураховуючи, що унаслідок порушення особою правил безпеки дорожнього руху створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, апеляційний суд не вважає за доцільне застосування до ОСОБА_1 . інституту звільнення від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 КУпАП.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Разом з тим, відповідно до статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується не лише характер вчиненого правопорушення, але й особа винного.

Судом першої інстанції при призначенні адміністративного стягнення не в повній мірі ураховані указані обставини та належним чином не мотивоване накладення на ОСОБА_1 найбільш суворого стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, передбаченого санкцією статті 124 КУпАП.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 34 КУпАП встановлені обставини що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Санкцією статті 124 КУпАП встановлено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, яка тягне за собою або накладення штрафу, або позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно з частиною другою статті 30 КУпАП позбавлення права керування транспортними засобами застосовується за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Ураховуючи, характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, обставини його вчинення, даних про особу, а саме те, що останній притягується до адміністративної відповідальності вперше, не вчинив грубого порушення ПДР, не заподіяв значної шкоди, зробив відповідні висновки, а також те, що позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців може негативно вплинути на його спосіб життя, оскільки такий вид стягнення фактично призведе до втрати можливості працювати та виконувати свої трудові обов`язки, що відповідно до статті 34 КУпАП апеляційний суд визнає обставинами, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, що не було ураховано місцевим судом при накладенні стягнення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), викладену, зокрема, у рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, відповідно до якої, згідно з принципом верховенства права, - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Зважаючи на викладене, з урахуванням обставин вчинення правопорушення, даних про особу правопорушника, відсутності обставин, що обтяжують його відповідальність у скоєнні ДТП, апеляційний суд вважає за можливе змінити вид накладеного на ОСОБА_1 стягнення, застосувавши до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, зміни постанови суду першої інстанції в частині накладення адміністративного стягнення, шляхом застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави. У решті постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2024 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 22, 23, 33, 124, 280, 283, 287, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2024 року в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців змінити, застосувавши щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.

У решті постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ