Справа №: 452/1293/24
П О С Т А Н О В А
25 квітня 2024 року м.Самбір
суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Казан І.С., розглянувши матеріали, які надійшли від Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,
- за ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ОСОБА_1 3 квітня 2024 року о 18.15год в м. Самбір по Шевченка, 53 Львівської області, керуючи автомобілем марки Audi А3 із реєстраційним номером НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння, порушив п. 10.9 ПДР України, а саме перед початком руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, у результаті чого здійснив зіткнення із автомобілем марки Audi А4, д.н.з. НОМЕР_3 , який був припаркований на проїжджій частині дороги, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
До суду ОСОБА_1 не з`явився, хоча у встановленому законом порядку повідомлявся про час та місце розгляду справи.
Його захисник адвокат Ян І.М. подала до суду письмові пояснення, в яких вважала складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП незаконним та необґрунтованим, а провадження на її переконання підлягає закриттю з наступних підстав:
Зокрема на відеозаписі з бодікамери не зафіксовано факт керування водієм транспортним засобом, поліцейським під час складання протоколу не роз`яснено особі прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП, чим позбавлено його можливості надати письмові пояснення, зауваження чи заперечення, не вказано, які саме ознаки алкогольного сп`яніння вбачаються у водія; крім того, посилалася на те, що ОСОБА_1 проходить військову службу в умовах правового режиму воєнного стану, безпосередньо залучений у бойових діях, використовує службовий транспорт для того, щоб вчасно прибути на службу та виконувати покладені на нього обв`язки, а тому накладення стягнення відповідно до зазначеної статті позбавить його можливість ефективно виконувати свої обов`язки, вважала вірним у відповідності до аналогії права застосувати ст. 69 КК України та обрати стягнення нижче від найнижчої межі; разом з тим, захисник-адвокат подала клопотання про об`єднання справ про адміністративні правопорушення за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП в одну, а також направлення матеріалів об`єднаної справи на доопрацювання, оскільки причиною ДТП вбачає також і дії іншого водія, котра зупинила свій автомобіль безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території.
Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності особи, суддя зауважує, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи, встановлене ч. 1 ст. 268 КУпАП, не є абсолютним. Відкладення розгляду адміністративної справи за клопотанням такої особи не має перешкоджати розгляду справи зі збереженням можливості притягнення особи до адміністративної відповідальності в межах визначених строків, у випадку встановлення наявності складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 8 листопада 2005 року в справі «Смірнова проти України», зазначив, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням в її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (Рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» №3236/03 від 03.04.2008 року).
Зважаючи на те, що згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП не є обов`язковою, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності правопорушника.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, приходжу до наступного висновку:
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. На підставі ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Розглядаючи справу в межах інкримінованого адміністративного проступку, аналізуючи наведене, приходжу до переконання у доведенні винуватості ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, яке передбачене ст. 124 КУпАП, так як його вина встановлена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №667964 від 03.04.2024 року, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , котра зазначила, що здійснила зупинку транспортного засобу у дозволеному місці, відійшла на декілька хвилин, та почула звук удару, підійшовши до свого автомобіля побачила, що у нього в`їхав інший транспортний засіб, тоді викликала службу 102; письмовими поясненнями самого порушника, котрий зазначив, що він виїжджаючи із автосервісу не помітив припаркований на дорозі автомобіль, однак вважав, що у цьому місці зупинку заборонено та водій цього транспортного засобу спровокував виникнення ДТП; інших доказів, які б доводили невинуватість особи чи спростовували його вину суду не представлено.
Захисник-адвокат у письмовому клопотанні наводить лише обставини можливого порушення Правил дорожнього руху України тільки іншим учасником ДТП ОСОБА_2 , проте жодним чином не спростовує порушення самим ОСОБА_1 пункту 10.9 ПДР України, що він під час руху транспортного засобу заднім ходом не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху; для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
На переконання судді ОСОБА_1 у даній дорожній ситуації повинен був дотримуватися цього пункту ПДР України та перед початком руху заднім ходом переконатися, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, звернутися за допомогою до інших осіб; водночас суддя не зобов`язаний встановлювати факт вчинення правопорушення та притягнення до відповідальності іншого учасника ДТП, вирішувати питання його винуватості у даній справі; у цій справі слід визнати винуватим ОСОБА_1 ; ступінь вини кожного з них може бути вирішено у цивільному спорі, якщо такий виникне у спосіб, передбачений цивільним законодавством.
Крім того диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає в тому числі у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно п. 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У відповідності до ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Виходячи із вимог наведених норм, суддя переконаний у доведенні вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як його винуватість стверджується, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №667963 від 03.04.2024 року;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який був проведений у зв`язку тим, що особа була учасником ДТП та роздруківкою приладу Драгер, з яких відомо, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився 03.04.2024р. о 18.25год. за допомогою технічного засобу Драгер 6820 і покажчик стану сп`яніння особи становить 1,21%, із чим сам водій на час огляду був згідний, - про що свідчить його підпис на роздруківці приладу Драгер;
- рапортом працівника поліції про те, що 03.04.2024р. надійшло повідомлення із служи 102 про факт ДТП по вул. Шевченка в м. Самбір; в результаті відпрацювання інспектором ВРПП Бідник І.М. встановлено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та рухаючись заднім ходом здійснив зіткнення із автомобілем, що припаркований на проїжджій частині дороги.
Крім цього, вина особи стверджується відеозаписом із портативного відеореєстратора поліцейського, який є безперервним та на ньому чітко видно проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального приладу Драгер, покажчик стану сп`яніння становив 1,21%; відтак, суддею не приймається до уваги позицію захисника-адвоката про те, що на відео не зафіксовано руху транспортного засобу, оскільки причиною проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння було не зупинка автомобіля працівниками поліції, а причетність особи до дорожньо-транспортної пригоди внаслідок керування особою автомашиною; що однаково вбачається із письмових пояснень правопорушника про те, що саме він керував транспортним засобом.
Зазначені вище докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст. ст. 251, 252 КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.
При обранні стягнення, враховується особа правопорушника, його матеріальне та сімейне становище, а також виходячи з матеріалів справи, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП слід стягнути із правопорушника судовий збір у розмірі передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 36, 283, 284 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накласти на ОСОБА_1 :
- за ст. 124 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850(вісімсот п`ятдесят) гривень;
Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у дохід держави в розмірі 605,6 гривень.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом десяти днів із дня її винесення.
Суддя