ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №293/566/24

Провадження № 3/293/422/2024

25 квітня 2024 рокуселище Черняхів

Суддя Черняхівського районного суду Житомирської області Проценко Людмила Йосипівна, розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліцейської діяльності №1 Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, інвалід ІІ групи,

за ч.1 ст.164-16 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

10.04.2024 до Черняхівського районного суду Житомирської області з Відділу поліцейської діяльності №1 Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області надійшли матеріали справи відносно ОСОБА_1 для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164-16 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №920973 від 08.04.2024 вбачається, що 08.04.2024 о 12 год. 10 хв. ОСОБА_1 в с.Видибор по вул.Вишнева, 68, займалася забороненим видом господарської діяльності, а саме: продажем алкогольних напоїв всупереч вимогам Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", продала ОСОБА_2 0,5л самогону за ціною 80 грн., чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.164-16 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом смс-повідомлення.

Вирішуючи питання про розгляд справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд керується ч.1 ст.268 КУпАП, яка вказує на те, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст.17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі "Пономарев проти України" Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Отже, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі ОСОБА_1 , у зв`язку з чим розглядає справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Частина 1 ст.164-16 КУпАП передбачає відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Правила виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями встановлені ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Положення ст.2 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» регулюють організацію виробництва спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Доказами, якими обґрунтовується провина ОСОБА_1 у вчинені правопорушення є письмові пояснення ОСОБА_2 та постанова по справі про адміністративне правопорушення ГБВ №902175 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за придбання у ОСОБА_1 самогону, акт його вилучення та знищення.

Разом з тим, суду не надано жодних доказів того, що проводилось відповідне експертне дослідження, яке дає підстави стверджувати, що за своїми властивостями та якісними характеристиками вилучений та знищений у ОСОБА_1 самогон є предметом, який регулюється Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», або взагалі про наявність у речовини, виготовлення і продаж якої ставиться у провину ОСОБА_1 властивостей, притаманних саме продукту самогоноваріння.

Окрім того, суд звертає увагу, що диспозиція ч.1 ст.164-16 КУпАП передбачає відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, тобто диспозиція статті є бланкетною і відсилає до закону України, який встановлює заборону зайняття певним видом господарської діяльності.

Суд звертає увагу, що статтею 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначений вичерпний перелік видів господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Реалізація самогону у вказаному переліку відсутня.

Також відповідно до ст.9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою кримінальної відповідальності, при цьому диспозиція ст.164-16 КУпАП передбачає відповідальність за цим кодексом за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Крім того, з диспозиції ч.1 ст.164-16 КУпАП вбачається, що адміністративна відповідальність настає в разі зайняття особою видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, - тобто зазначена норма є бланкетною, а тому в протоколі про адміністративне правопорушення має бути чітко зазначено, яким саме законом встановлена спеціальна заборона для зайняття спеціальними видами господарської діяльності, положення якого були порушені.

За таких обставин, суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.164-16 КУпАП України є сумнівною та не доведеною, що є неприйнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, заява №25).

Згідно з практикою ЄСПЛ (рішення у справі «Малофєєва проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Рішення суду в справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 3 ст.62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате - підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного, оцінивши наявні в даній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в даному випадку вина ОСОБА_1 в інкримінованому їй правопорушенні не доведена належними та допустимими доказами, а тому провадження в справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164-16 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в її діях складу даного правопорушення.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 245, 283, 285, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.164-16 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч.5 ст.7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області.

Суддя Людмила ПРОЦЕНКО