КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року Суддя Київського апеляційного суду Шебуєва В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м.Києва від 19 липня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні передбаченого ст. 126 ч. 5 КУпАП адміністративного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн.

12 серпня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову суду, а також порушив питання поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначив, що не був належним чином повідомленим про розгляд справи, а про наявність постанови суду він дізнався лише 02 серпня 2024 року після звернувся до суду з метою отримання інформації по його справі.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з змісту постанови Дарницького районного суду м. Києва від 19 липня 2024 року справа про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 була розглянута за його відсутності. З матеріалами справи ОСОБА_1 ознайомився 01 серпня 2024 року (а.с. 11).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що визначені ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними і строк підлягає поновленню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі відносно нього з підстав, визначених п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що 28 червня 2024 року був вимушений сісти за кермо автомобіля 28, оскільки мав терміново дістатися до місця проживання свого батька. Батька мав оглянути лікар, але він не відкривав двері і не реагував на дзвінки . Тільки він міг надати ключі від квартири батька. Служба таксі не могла терміново подати транспорт, а тому 28 червня 2024 року він перебував в стані крайньої необхідності. Зазначає також, що до матеріалів про адміністративне правопорушення не доданий відеозапис про фіксацію моменту керування ним транспортним засобом і його зупинки. Доданий до протоколу відеозапис починається з моменту, коли транспортний засіб вже стоїть у нерухомому стані і він розмовляє з поліцейським.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та допитавши за клопотанням останнього свідка ОСОБА_3 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування такої постанови суду першої інстанції.

Так, ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, що вчинено повторно протягом року після аналогічного вчинення адміністративного правопорушення.

До суду першої інстанції був наданий протокол про адміністративне правопорушення серіїААД № 861790 від 28 червня 2024року.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 28 червня 2024 року о 21 годині 20 хвилин, по просп. Бажана 19 в місті Києві, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Сітроен» н/з НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керувати транспортними засобами не маючи прав на керування транспортним засобом. Вказане порушення ОСОБА_1 вчинив повторно протягом року, оскільки 17 квітня 2024 року постановою серії ЕНА №1935507 ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим порушив п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 ч. 5 КУпАП..

До вказаного протоколу було долучено довідку інспектора ВАП УПП у місті Києві ДПП щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення ЕНА №1935507 від 17 квітня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а також відеозапис з нагрудних камер поліцейського.

З наданих суду матеріалів справи вбачається, що 28 червня 2024 року о 21 годині 20 хвилин, по просп. Бажана 19 в місті Києві, ОСОБА_1 всупереч вимогам п. 2.1 (а) ПДР України повторно протягом року керував транспортним засобом «Сітроен» н/з НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами не маючи прав на керування транспортним засобом.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє посилання ОСОБА_1 , що, керуючи транспортним засобом 28 червня 2024 року о 21 годині 20 хвилин по АДРЕСА_1 , він перебував в стані крайньої необхідності.

Посилаючись на необхідність швидко дістатися до місця проживання батька, якого мав оглянути лікар, ОСОБА_1 не надав суду належних та достатніх доказів, які б підтверджували наявність у нього такої необхідності, а також того, що він не міг скористатися допомогою або послугами сторонніх осіб, або іншим способом доїхати до місця проживання батька.

Допитана в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 показала, що 28 червня 2024 року за проханням своєї знайомої ОСОБА_1 прийшла до квартири її батька. Двері не відчиняли, хоча було чутно як в квартирі працює телевізор. Вона повідомила про це ОСОБА_1 і приблизно через 30-40 хвилин приїхав ОСОБА_1 з ключами від квартири. Вони потрапили в квартиру. У батька ОСОБА_1 був високий тиск. Вона дала йому необхідні ліки.

Покази свідка не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про наявність складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, в діях ОСОБА_1 та не доводять того, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення в стані крайньої необхідності.

Також, апеляційний суд критично ставиться до доводів ОСОБА_1 на відсутність відеозапису, на якому було б зафіксовано момент керування ним транспортним засобом і його зупинки, оскільки наведених в апеляційній скарзі у своїх же поясненнях він підтвердив, що у зазначений час керував транспортним засобом. Факт керування транспортним засобом 28 червня 2024 року ОСОБА_1 визнав і в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Дарницького районного суду м. Києва від 19 липня 2024 року без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 19 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду м. Києва від 19 липня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Шебуєва В.А.