Справа № 278/1817/24
Номер провадження 3/278/1300/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 квітня 2024 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Мокрецький В.І., за участю адвоката Грабчука О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , працюючого трактористом у СПП «ЛАД,

за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

П`ятого березня 2024 року о 01 годині на 191 км автодороги М-21, с. Сінгури, Житомирського району, ОСОБА_1 , у порушення вимог пункту 2.9 «а» ПДР, керував автомобілем «Nissan Maxima», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння.

Порушник просив слухати справу у його відсутність, вину у вчиненому правопорушенні не визнає.

Адвокат Грабчук О.В. просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю доказів керування ОСОБА_1 автомобілем.

Дослідивши матеріали справи та клопотання адвоката, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 з огляду на таке.

Згідно з п. 2.9 «а» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування особи транспортним засобом.

Отже, обов`язковою ознакою даного правопорушення є саме керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

З відеозапису вбачається, що порушник на пропозицію поліціянта погодився пройти освідування у медичному закладі та згідно з медичним висновком за вказаних у протоколі обставин перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Разом з тим у матеріалах справи є докази керування ОСОБА_1 автомобілем «Nissan Maxima» та його зупинки працівниками поліції. На доданому відеозаписі з реєстратора зафіксовано, що саме ОСОБА_1 керував цим автомобілем, також на відеозаписі з портативного реєстратора поліціянта зафіксовано процедуру освідування на визначення стану наркотичного сп`яніння.

Згідно з «Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, органи та підрозділи поліції у своїй діяльності використовують технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Пункт 5 розділу ІІ згаданої Інструкції передбачає, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Як убачається з відеозапису з портативного реєстратора поліціянта, відео розпочинається з моменту зупинки автомобіля під керуванням порушника, воно є безперервним та логічним за своїм змістом. Будь-яких ознак монтажу, порушення безперервності запису, стирання та обрізання запис з реєстратора не містить.

З відповіді Управління патрульної поліції в Житомирській області №77аз/41/28/01-2024 від 02.04.2024 вбачається, що службові транспортні засоби УПП в Житомирській області ДПП приладами відеофіксації не обладнані.

Своєю чергою, реєстрація факту керування ОСОБА_1 за вказаних у протоколі обставин на реєстратор зі службового автомобіля не заборонена згаданою Інструкцією, а тому даний відеозапис, відповідно до ст. 251 КУпАП, є належним доказом винуватості останнього. Така позиція суду узгоджується з практикою ВС, яка викладена у постанові від 19.08.2021 у справі №756/8124/19, де вказано, що до документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених ч. 1 ст. 99 КПК України, можуть належати, зокрема, й матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні).

Таким чином, поліціянт мав право здійснювати фіксацію руху та зупинку автомобіля «Nissan Maxima» не лише за допомогою нагрудної камери.

Відтак наявний у матеріалах справи відеозапис з реєстратора 70mai суд вважає належним та допустимим доказом.

З огляду на викладене, ґрунтуючись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, оцінивши наявні у матеріалах справи докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд дійшов переконання, що у діях ОСОБА_1 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортними засобами у стані наркотичного сп`яніння.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та призначає адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 280, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Строк пред`явлення до примусового виконання в межах трьох місяців.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом 10 днів з моменту винесення.

Копію даної постанови протягом трьох днів направити особі, щодо якої її винесено.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч. 1 ст. 307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, визначений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом.

Суддя: