Справа № 643/6220/24
Провадження № 3/643/2364/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2024 року суддя Московського районного суду м. Харкова Майстренко О.М. за участю секретаря судового засідання Каратаєвої Я.В., розглянув матеріали справи, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції,про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця Сумської області, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , громадянина України,

за частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення

учасники справи:

особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

його захисник адвокат Сисоєва Катерина Миколаївна,

потерпіла особа ОСОБА_2 ,

представник потерпілої особи ОСОБА_3 ,

про права, передбачені статтею 268 КУпАП, статтями 10 і 63 Конституції України учасникам судового процесу роз`яснено,

в с т а н о в и в:

13.06.2024 року до Московського районного суду м. Харкова надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 173-2 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення від 07.06.2024 року, серія ВАБ 248574, зазначено, що 07.06.2024 року близько 22:10 громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , вчинив сварку зі своєю дружиною, ОСОБА_2 , в ході якої: виражав словесні образи в її бік, чим спричинив домашнє насилля психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, правопорушення вчинено повторно впродовж року.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пояснив, що провину в скоєнні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП не визнає, відносно ОСОБА_2 не вчиняв психологічного насилля, а саме: не ображав її та не висловлювався відносно неї нецензурною лайкою, надав до суду письмові заперечення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Сисоєва К.М. у судовому засіданні зазначила наступне: в матеріалах справи відсутні належні й допустимі докази, які підтверджують склад адміністративного правопорушення за частиною 2 статті 173-2 КУпАП, а тому просить суд провадження щодо ОСОБА_1 о закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Представник потерпілої, ОСОБА_3 , у судовому засіданні пояснила, що матеріали справи містять усі наявні докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, та просила притягнути його до адміністративної відповідальності.

Допитана в судовому засіданні свідок, ОСОБА_4 , попереджена про кримінальну відповідальність за ст.384,385 КК України, пояснила, що знайома з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2019 року, деякий час вони проживали в її квартирі, ніколи не бачила та не чула, що ОСОБА_1 ображав свою дружину, ОСОБА_2 .

На підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 173-2 КУпАП, інспектор роти 5 батальйону 2 УПП у Харківській області ДПП, старший лейтенант ОСОБА_5 , надала такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення від 07.06.2024 року, серія ВАБ 248574, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, зміст якого викладено вище;

- рапорт інспектора роти 5 батальйону 2 УПП у Харківській області ДПП, старший лейтенант ОСОБА_5 від 08.06.2024 року, з якого відомі наступні обставини: 07.06.2024 року під час патрулювання Салтівського району м. Харкова в складі екіпажу 5003 ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) на службовий планшет надійшло повідомлення про домашнє насильство за адресою: АДРЕСА_1 .

Прибувши за вказаною адресою, було виявлено заявницю, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка повідомила, що її чоловік, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиняє з нею сварки та здійснює домашнє насильство психологічного характеру;

- заява та письмові пояснення ОСОБА_2 від 07.06.2024 року до начальника ХРУП № 2 Національної поліції України в Харківській області, в якій остання просить органи поліції прийняти міри до її чоловіка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 07.06.2024 року вчинив із нею сварку, в ході якої образив її словесно, чим вчинив домашнє насилля психологічного характеру;

- диск із відеозаписом обставин події, що мали місце 07.06.20224 року в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;

- терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 07.06.20204 року.

Суддя, заслухавши думку всіх учасників даного процесу, а саме: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сисоєву К.М., представника потерпілої, ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_4 ,з`ясувавши їхні позиції щодо обставин справи, дослідивши в сукупності з протоколом про адміністративне правопорушення також матеріали справи, приходить до переконання щодо наступного.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідальність за частиною 1 статті 173-2КУпАП настає в разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи в шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, в тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство, відповідно до закону, - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, в тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали в постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Ці обставини (завдання шкоди фізичному здоров`ю або завдання шкоди психічному здоров`ю чи можливість спричинення якогось виду шкоди), як обов`язкові елементи складу правопорушення, повинні бути зазначені в протоколі.

Згідно з п.14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, в тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали в постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, передбачає окрім інших наведених вище ознак, наявність потерпілої особи та завдання або можливість завдання шкоди її фізичному чи психологічному здоров`ю.

Поряд із цим, виходячи з тлумачення чинного законодавства випливає, що на відміну від більшості адміністративних правопорушень, у ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження чітко визначена форма вини, як умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає в заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Сварка це гостра суперечка, що супроводжується взаємними докорами, образами, стан, період взаємної ворожнечі, що виникає внаслідок такої суперечки; порушення дружніх взаємин.

Конфлікт це особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Особливостями домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Отже, під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Суд звертає увагу на те, що при доказуванні вчиненого правопорушення мають бути встановлені обставини, які належать до події правопорушення, яка розуміється як елемент об`єктивної сторони складу правопорушення, що відбувається в певному часі, місці та певним способом. Спосіб вчинення правопорушення є обов`язковим елементом предмета доказування по кожному провадженню, оскільки дозволяє встановити, які саме дії були вчинені правопорушником та призвели до певних протиправних наслідків.

Крім того, при доказуванні правопорушення також має значення встановлення суб`єктивної сторони правопорушення, яка полягає в з`ясуванні форми вини, мотиву, яким керувався правопорушник, вчиняючи правопорушення, та мети, яку він намагався досягти певними протиправними діями.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення 07.06.2024 року, в своїх письмових поясненнях заявниця пояснила, що її чоловік, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив з нею сварку, в ході якої образив словесно, чим вчинив домашнє насилля психологічного характеру.

Разом із тим, ні в указаній заяві, ні в письмових поясненнях, ні в матеріалах справи не має даних, що саме 07.06.2024 року заявниці було спричинено чи могло бути спричинено шкоду її фізичному чи психічному здоров`ю.

Будь-які інші докази, які би підтверджували обставини, зазначені у фабулі протоколу, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, під час переглядудиску з відеозаписом обставин події, що мали місце 07.06.20224 року в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що ОСОБА_2 пояснила інспектору поліції, що 07.06.2024 року її чоловік, ОСОБА_1 , не ображав її, не вчиняв психологічного насилля.

Суд зазначає, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Однак доказів завдання чи можливості завдання такої шкоди потерпілому матеріали справи не містять.

Жодним із наданих суду доказів у справі не підтверджено вчинення ОСОБА_1 такої форми домашнього насильства, як психологічне насильство, яке могло спричинити чи спричинило шкоду психічному здоров`ю потерпілої.

При цьому, можливі нецензурні висловлювання в межах конфлікту, який склався між подружжям, за відсутності доказів на підтвердження завдання або можливості завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого, не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також у матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази про те, що ОСОБА_1 діяв із умислом вчинення домашнього насильства психологічного характеру стосовно своєї дружини.

Насильство в родині будь-якого характеру відрізняється від конфліктних ситуацій, спорів, що виникають у кожній сім`ї та не становлять загрози подальшому розвитку здорових стосунків, тим, що при домашньому насильстві завжди дії того, хто допускає таке насильство, носять навмисний характер, з наміром досягнення бажаного результату, тягнуть спричинення шкоди; відбувається порушення прав і свобод людини; наявна значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством.

Разом із цим суд зазначає, що протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, та його невід`ємні складові частини повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних та допустимих доказів.

Отже, особа, яка складала протокол, повинна ретельно з`ясувати обставини події (конфлікту) в обох учасників, відшукати можливих свідків події та, в сукупності зі з`ясованими обставинами та здобутими доказами на їх підтвердження, визначитися, чи дії ОСОБА_1 завдали шкоди психічному здоров`ю, чи могли завдати таку шкоду, а також, чи такі дії чинили психологічне або фізичне насильство.

До протоколу фактично долучені письмові пояснення та заява потерпілої ОСОБА_2 , однак з їх аналізу неможливо беззаперечно дійти висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Таким чином, у розпорядження суду не надано достатніх доказів, які б вказували на наявність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази відповідно до вимог статті 251 КУпАП про вчинення ОСОБА_1 07 червня 2024 року умисних діянь, внаслідок чого могла бути чи була завдана психологічна шкода ОСОБА_2 .

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.173-2,247КУпАП, Суд,-

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова впродовж десяти днів із дня її проголошення.

Суддя Майстренко О.М.