Справа № 697/1849/23
Провадження № 3/697/7/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2024 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі судді Колісник Л.О., за участі секретаря судового засідання Румини М.В., прокурора Мельника О.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника ОСОБА_1 адвоката Хорошун О.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Канів об"єднану справу за матеріалами, що надійшли від управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

за ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

23.08.2023 від Департаменту стратегічних розслідувань Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Національної поліції України до Канівського міськрайонного суду Черкаської області надійшли протоколи про адміністративне правопорушення щодо начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Сухопутних військ Збройних Сил України ОСОБА_1 про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Канівського міськрайонного суду від 17.10.2023 року справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 , зокрема: справа № 697/1849/23 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, справа № 697/1852/23 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, справа № 697/1857/23 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, справа № 697/1858/23 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, справа № 697/1859/23 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, справа № 697/1861/23 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП об`єднано в одне провадження та присвоєно справі № 697/1849/23, провадження №3/ 697/931/2023.

Матеріали об`єднаної справи перебували у судді ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу повторного авторозподілу судової справи між суддями від 02.04.2024 справу розподілено у провадження судді Колісник Л.О.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 363/2023 від 14.08.2023 ОСОБА_1 , будучи начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_4 Сухопутних військ Збройних Сил України ( далі- ІНФОРМАЦІЯ_2 ), підполковником та відповідно до підпункту г п.2 ч.1 ст. 3 Закон України Про запобігання корупції суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією в порушення вимог п.3 ч.1 ст.28 вказаного Закону вчинив дії при наявності у нього реального конфлікту інтересів при прийнятті рішення щодо підписання рапорту при зарахуванні до списків особового складу, призначення на посаду відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом у тому числі солдата ОСОБА_3 на посаду стрільця відділення охорони 4 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи той факт, що питання стосувалось його близької особи (рідного брата), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП. Юридичними наслідками є видання наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 № 35 від 24.02.2022. Датою вчинення правопорушення є день вчинення дії при наявності реального конфлікту інтересів, тобто 24.02.2022. Місцем вчинення правопорушення є ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 367/2023 від 14.08.2023, ОСОБА_1 , будучи начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_4 Сухопутних військ Збройних Сил України (далі- ІНФОРМАЦІЯ_2 ), підполковником та відповідно до підпункту г п.2 ч.1 ст. 3 Закон України Про запобігання корупції суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією в порушення вимог п.3 ч.1 ст.28 вказаного Закону прийняв рішення при наявності у нього реального конфлікту інтересів у частині прийняття рішення щодо клопотання та скерування (без урегулювання конфлікту інтересів) рапорту про звільнення солдата ОСОБА_3 з лав Збройних Сил України у запас відповідно до підпункту г пункту два частини четвертої статті 26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу (через такі сімейні обставини або інші поважні причини якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжити військову службу), враховуючи той факт, що питання стосувалось його близької особи (рідного брата), а сімейні обставини - стосувались догляду їх спільної матері, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП. Юридичними наслідками видання наказу начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі клопотання по суті рапорту ОСОБА_1 та скерування (без урегулювання конфлікту інтересів) відповідного рапорту солдата ОСОБА_3 . другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи той факт, що питання стосувалось його близької особи (рідного брата). Датою вчинення правопорушення зазначено 15.09.2022, місцем вчинення правопорушення - другий відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 365/2023 від 14.08.2023, ОСОБА_1 , будучи начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_4 Сухопутних військ Збройних Сил України (далі- ІНФОРМАЦІЯ_2 ), підполковником та відповідно до підпункту г п.2 ч.1 ст. 3 Закон України Про запобігання корупції суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією в порушення вимог п.3 ч.1 ст.28 вказаного Закону вчинив дії при наявності у нього реального конфлікту інтересів при прийнятті рішення щодо клопотання та скерування (без урегулювання конфлікту інтересів) рапорту про виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік солдата ОСОБА_3 , враховуючи той факт, що питання стосувалось його близької особи (рідного брата), чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП. Юридичними наслідками видання наказу начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі клопотання по суті рапорту ОСОБА_1 та скерування (без урегулювання конфлікту інтересів) відповідного рапорту про виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік солдата ОСОБА_3 . другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи той факт, що питання стосувалось його близької особи (рідного брата). Датою вчинення правопорушення зазначено 15.09.2022, місцем вчинення правопорушення - другий відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 362/2023 від 14.08.2023, ОСОБА_1 , будучи начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ), підполковником та відповідно до підпункту г п.2 ч.1 ст. 3 Закон України Про запобігання корупції суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією в порушення вимог п.2 ч.1 ст.28 вказаного Закону не повідомив у встановленому Законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів при прийнятті рішення щодо підписання рапорту про зарахування до списків особового складу, призначення на посаду відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом у тому числі солдата ОСОБА_3 на посаду стрільця відділення охорони 4 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи той факт, що питання стосувалось його близької особи (рідного брата), чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП. Юридичними наслідками видання наказу начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 №35 від 24.02.2022. Датою вчинення правопорушення зазначено є день після закінчення терміну коли особа мала повідомити про наявність у неї реального конфлікту інтересів, тобто 26.02.2022. місцем вчинення правопорушення - другий відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 366/2023 від 14.08.2023, ОСОБА_1 , будучи начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_4 Сухопутних військ Збройних Сил України (далі- ІНФОРМАЦІЯ_2 ), підполковником та відповідно до підпункту г п.2 ч.1 ст. 3 Закон України Про запобігання корупції суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією в порушення вимог п.2 ч.1 ст.28 вказаного Закону не повідомив у встановленому законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів при прийнятті рішення щодо клопотання та скерування (без урегулювання конфлікту інтересів) рапорту про звільнення солдата ОСОБА_3 з лав Збройних Сил України у запас відповідно до підпункту г пункту два частини четвертої статті 26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу (через такі сімейні обставини або інші поважні причини якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжити військову службу), враховуючи той факт, що питання стосувалось його близької особи ( рідного брата), а сімейні обставини - стосувались догляду їх спільної матері, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП. Юридичними наслідками видання наказу начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі клопотання по суті рапорту ОСОБА_1 та скерування (без урегулювання конфлікту інтересів) відповідного рапорту солдата ОСОБА_3 . другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи той факт, що питання стосувалось його близької особи (рідного брата). Датою вчинення правопорушення зазначено 15.09.2022, місцем вчинення правопорушення - другий відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 364/2023 від 14.08.2023, ОСОБА_1 , будучи начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_4 сухопутних військ Збройних Сил України (далі- ІНФОРМАЦІЯ_2 ), підполковником та відповідно до підпункту г п.2 ч.1 ст. 3 Закон України Про запобігання корупції суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією в порушення вимог п.2 ч.1 ст.28 вказаного Закону не повідомив у встановленому законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів при прийнятті рішення щодо клопотання та скерування (без урегулювання конфлікту інтересів) рапорту про виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік солдата ОСОБА_3 . другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи той факт, що питання стосувалось його близької особи (рідного брата), чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП. Юридичними наслідками видання наказу начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі клопотання по суті рапорту ОСОБА_1 та скерування (без урегулювання конфлікту інтересів) відповідного рапорту солдата ОСОБА_3 . другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи той факт, що питання стосувалось його близької особи (рідного брата). Датою вчинення правопорушення зазначено 15.09.2022, місцем вчинення правопорушення - другий відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В протоколах також зазначено що між приватним інтересом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 та його повноваженнями, пов`язаними із виданням та підписанням рапорту про зарахування до списків особового складу, призначення на посаду відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом у тому числі солдата ОСОБА_3 на посаду стрільця відділення охорони 4 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , його звільнення з лав Збройних Сил України, виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, виникла суперечність яка полягала в тому, що з однієї сторони, в особи наявний приватний інтерес, а з іншої - начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 має здійснювати свої повноваження, в тому числі під час видання рапортів, виключаючи вплив приватного інтересу на реалізацію своїх повноважень.

За наявності приватного інтересу начальник другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_1 не повідомив про про наявність у нього реального чи потепційного конфлікту інтересів, суб`єктивно та упереджено прийняв рішення щодо підписання рапорту при зарахуванні до списків особового складу, призначення на посаду відповідно до мобілізаційного призначення за мобільним планом у тому числі солдата ОСОБА_3 на посаду стрільця відділення охорони 4 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , його звільнення з лав Збройних Сил України, виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, враховуючи що рапорт та клопотання стосується в тому числі його близької особи - рідного брата.

Під час проведення перевірки не встановлено будь-яких причин, які перешкоджали ОСОБА_1 повідомити у встановленому законом порядку про наявний у нього реальний конфлікт інтересів.

У протоколах зазначено, що така суперечність між приватними інтересами (сімейні стосунки) та повноваженнями ОСОБА_1 мала вплив на об`єктивність та неупередженість вчинення дій та прийняття рішень у розумінні Закону «Про запобігання корупції» є реальним конфліктом інтересів. Факти неповідомлення начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_1 про наявність у нього реального чи потенційного конфлікту інтересів в тому числі під час прийняття рішень щодо підписання рапорту про зарахування до списків особового складу призначення на посаду відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом в тому числі солдата ОСОБА_3 підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_2 № 56/3526 від 02.08.2023.

У судовому засіданні прокурор підтримав позицію, викладену в протоколах про адміністративні правопорушення, просив визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, та призначити стягнення у мінімальному розмірі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень не визнав, пояснив, що кадрові рішення приймаються начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 . Він, будучи начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , не мав права приймати будь-яке рішення по рапортах чи права не передати такі рапорти РТЦК та СП. Рота охорони формувалася другим відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте накази приймав начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Захисник ОСОБА_4 подала клопотання про закриття справи про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративних правопорушень, яке у судовому засіданні підтримала, зазначивши, що ОСОБА_1 вину в інкримінованих йому адміністративних правопорушеннях не визнає та заперечує факт вчинення ним цих правопорушень. Відповідно до ст.1 Закону України Про запобігання корупції реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень; приватний інтерес - будь-який майновий чи не майновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими сімейними дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, в тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських політичних релігійних чи інших організаціях. Метою корупційного правопорушення є одержання неправомірної вигоди. Конституційний Суд України у рішенні від 06.10.2010 № 21-рп/2010 (п.3.2.2.) вказав на необхідність визнання і дії в Україні принципу верховенства права, необхідність врахування того, що термін «корупція» означає використання особою наданих їй службових повноважень та пов`язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки, пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб, а діяння, яке не відповідає змісту терміна «корупція», не може визнаватись корупційним правопорушенням. Суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчиняється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила корупційне діяння усвідомлює, що вона незаконно використовує її службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага. Навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовим повноваженнями обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень. Конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. За змістом ст. 172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода, яка стосується або цікавить особу і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб. ОСОБА_1 , будучи начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , посада відповідно до Положення про Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, а саме п.7 загальних положень, які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Структурний підрозділ для виконання функцій районного ІНФОРМАЦІЯ_2 з покладеними на підрозділ обов`язків та без певних розпорядчих функцій, розпорядчі функції стосовно прийняття на посаду, зняття з посади та організаційний момент видачі наказу про нарахування виплат здійснює безпосередній керівник - начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 . Жодних розпорядчих функцій ОСОБА_1 не вчиняв, подання рапорту на начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому останній просив призвати особовий склад ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є розпорядчою функцією. Рапорти складаються на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 для прийняття ним розпорядчого рішення. Не передати рапорти на його розгляд ОСОБА_1 не мав права. В умовах загальної мобілізації, що була оголошена Президентом України від 24.02.2022 №69/2022, військова служба є обов`язкова для всіх військовозобов`язаних осіб, накази про призов під час мобілізації видаються та підписуються начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також ОСОБА_1 не займається доглядом та утриманням своєї матері, з якою саме в одному житловому приміщенні зареєстрований його брат ОСОБА_3 , а тому писати чи не писати рапорт про звільнення з військової служби - це право, а не обов`язок у разі наявності законних підстав для звільнення, оскільки такі передбачені ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Рота охорони є окремим структурним підрозділом, що підпорядковується начальнику РТЦК та СП, наряди щодо виходу на службу встановлюються командиром роти за погодженням з начальником РТЦК та СП, за виконанням порядку проходження служби в роті охорони відповідає безпосередньо командир роти та офіцери та сержанти згідно штатного розкладу, оскільки це передбачено Статутами ЗСУ, статутом внутрішньої служби. Відповідно особовий склад роти охорони має пряме підпорядкування командиру роти та начальнику РТЦК та СП, а не начальнику другого відділу. Посадові інструкції та функціональні обов`язки визначаються та контролюються безпосереднім командиром роти відповідно до штатного посадового списку. Це підтверджує відсутність позаслужбових відносин приватного конфлікту та відсутності прямого підпорядкування та суперечності між приватним інтересом. Нарахування премій військовослужбовцям доугого ІНФОРМАЦІЯ_6 , розмір премії розраховує фінансовий відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 пропорційно дням безпосередньої участі в ООС на підставі Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затвердженого наказом міністра оборони від 07.06.2018 №260, Порядку виплати винагороди військовослужбовцям ЗСУ та Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затвердженого наказом Міністра оборони України від 18.09.2020, № 340. Виплата премії військовослужбовцям здійснюється в два етапи: перший -юридичне оформлення нарахування, другий- визначення розміру премії та виплата премій у визначеному розмірі. Реальний конфлікт інтересів має місце за умови прийняття суб`єктом відповідних рішень на обох етапах. Будь-яких переваг у ОСОБА_3 у порівнянні з іншими військовослужбовцями при визначенні розміру премії за 2022-2023 роки з наданих до протоколу матеріалів не встановлено. Оскільки відсутня така обов`язкова ознака реального конфлікту інтересів, як наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення, у протоколах не зазначено, в чому саме полягає такий вплив і в чому саме знайшов свій вияв та яким чином вплинув на об`єктивність прийнятого рішення, а тому провадження у справі підлягає до закриття за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Суд, заслухавши прокурора, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

До таких доказів належать протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, протоколом про вилучення речей і документів, а також інші документи.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, а в даному випадку на Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, однак належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом довели вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, суду не надано.

Так, Закон України «Про запобігання корупції`визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Частина 1 статті 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частина 2 статті 172-7 КупАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

У протоколах про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 362, № 364, № 366, від 14.08.2023, зазначено, що ОСОБА_1 , не повідомивши у встановленому законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів при прийнятті рішень щодо підписання рапорту про зарахування до списків особового складу, призначення на посаду відповідно до мобілізаційного розпорядження у другий відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_3 , щодо клопотання та скерування рапортів про виплату грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік солдата ОСОБА_3 та звільнення солдата ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 з лав ЗСУ, враховуючи той факт що питання стосувалося його близької особи (рідного брата), вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

У протоколах про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 363, № 365, №367 від 14.08.2023 зазначено, що ОСОБА_1 вчинивши дії при наявності у нього реального конфлікту інтересів при прийнятті рішення щодо підписання підписання рапорту про зарахування до списків особового складу, призначення на посаду відповідно до мобілізаційного розпорядження у другий відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_3 , щодо клопотання та скерування рапортів про виплату грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік солдата ОСОБА_3 та рапорту про звільнення солдата ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 з лав ЗСУ, враховуючи той факт що питання стосувалося його близької особи (рідного брата), вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Предметом правопорушення вказаної категорії є суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими зобов`язаннями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень (ч. 1 ст. 172-7 КУпАП ), а також суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч. 2 ст. 172-7 КУпАП).

При цьому, відповідно до примітки до статті 172-7 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції». У цій статті під реальним конфліктом інтересів необхідно розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Для констатації наявності або відсутності у діях чи бездіяльності особи події та складу вищевказаного адміністративного правопорушення необхідно визначити, чи мав місце за даних обставин по справі реальний конфлікт інтересів.

Як вбачається зі ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами.

Пунктом 2 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» встановлений обов`язок для осіб, на яких поширюється дія цього Закону, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Відповідно до Методичних рекомендацій НАЗК щодо застосування окремих положень Закону України "Про запобігання корупції" стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції, приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій лише під час реалізації службових/представницьких повноважень, що є дискреційними.

Відповідно до п. 1, 3, 6 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки очолюють керівники, які організовують діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Штатні посади територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки комплектуються військовослужбовцями, державними службовцями та працівниками Збройних Сил (далі - працівники) відповідно до їх штату та штатного розпису.

Добір військовослужбовців для комплектування територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, їх призначення на посади, проходження військової служби та звільнення з неї здійснюються відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 р. № 1153.

Призначення на посади та звільнення з посад керівників та інших військовослужбовців територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки здійснюються відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців.

Трудові відносини працівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки регулюються законодавством про працю.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби державними службовцями, регулюються Законом України Про державну службу. З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Пункт 8 Положення передбачено, що Завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів з приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Відповідно до п.12 цього Положення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право: вносити на розгляд місцевих держадміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших державних органів питання (пропозиції), що належать до його компетенції, щодо організації підготовки і проведення приписки допризовників до призовних дільниць та призову громадян України на строкову військову службу, відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, вступу до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, підготовки і проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів і членів їх сімей, підготовки населення до військової служби та військово-патріотичного виховання;здійснювати відповідно до своїх повноважень контроль за виконанням підприємствами вимог законодавства з питань оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації, військового обов`язку та військової служби; брати участь у межах своїх повноважень у проведенні перевірки технічного стану транспортних засобів підприємств та їх придатності до передачі Збройним Силам та іншим військовим формуванням під час мобілізації та у воєнний час; розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення; видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження; здійснювати інші функції відповідно до законодавства.

Керівник районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки безпосередньо підпорядковується керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, АДРЕСА_1 та Севастополя та є прямим начальником для особового складу районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що питання щодо зарахування до особового складу РТЦК та СП та їх підрозділів, звільнення, просування по службі, грошового забезпечення тощо належить саме до повноважень керівника РТЦК та СП, і не відносяться до повноважень начальника відділу, відділення, підрозділу РТЦК та СП.

Відповідно до п.12 Указу Президента України Про затвердження Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Відповідно до п 81 зазначеного Положення призначення на посади здійснюється, зокрема, військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі номенклатура посад), яка затверджується Міністром оборони України.

З огляду на викладене вбачається, що у ОСОБА_1 відсутній обсяг дискреційних повноважень, необхідний для прийняття остаточного рішення щодо розгляду та прийняття рішення щодо рапортів про зарахування до особового складу, просуванні по службі, звільненню в запас військовослужбовця, виплати йому грошового забезпечення та інших виплат, передбачених законодавством, оскільки остаточне рішення приймається лише керівником РТЦК та СП. При цьому подання рапорту, клопотання військовослужбовця до РТЦК та СП через його відділ чи безпосередньо начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 є правом такого військовослужбовця, а обраний порядок подання рапорту не впливає на прийняння рішення.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 не мав жодних дискреційних повноважень щодо прийняття рішення при поданні рапорту військовослужбовця начальнику РТЦК та СП, оскільки зобов`язаний подати його на розгляд керівника РТЦК та СП у будь-якому випадку, незалежно від його стосунків з таким військовослужбовцем.

За таких обставин, враховуючи відсутність суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими зобов`язаннями, відсутність впливу на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень, встановлено про відсутність реального конфлікту інтересів, а відповідно і обов`язку в ОСОБА_1 щодо повідомлення про наявність такого конфлікту свого керівника. Отже, відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-7 КУпАП, а саме вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів судом встановлено наступне.

Диспозицією ч. 2 ст. 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Тобто, для встановлення в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення обов`язковою ознакою є вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів або прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів. Наявність реального конфлікту інтересів в даному випадку повинна знаходити свій прояв у відповідних наслідках у випадку вчинення особою дії або прийняття рішення і призвести до покращення становища, отриманні переваг особи чи її близьких осіб, у порівнянні із іншими особами.

Для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

- наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований та визначений;

- наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

- наявність повноважень на прийняття рішення,

- наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

У ОСОБА_1 , як начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутній обсяг дискреційних повноважень, необхідний для прийняття остаточного рішення щодо зарахування до списків особового складу, призначення на посаду відповідно до мобілізаційного розпорядження у другий відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_3 , виплату грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік солдата ОСОБА_3 та звільнення солдата ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 з лав ЗСУ, оскільки як було встановлено, такі повноваження належали виключно начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому порядок та підстави прийняття, звільнення з військової служби військовослужбовця солдата ОСОБА_3 , його грошове забезпечення передбачені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», Наказі Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам». Обставин, які б стверджували про те, що солдат ОСОБА_3 отримав переваги, пільги, які не передбачені законодавством, не встановлено.

Отже недоведеним та безпідставним є твердження у протоколах про адміністративні правопорушення щодо наявності приватного інтересу у діях ОСОБА_1 і такими, що не відповідають дійсності. Доказів того, що передання ОСОБА_1 рапортів та клопотань ОСОБА_3 , записи «клопочу по суті рапорту» не впливало та не могло вплинути на ухвалення остаточних рішень по них начальником РТЦК та СП, оскільки підстави для видання наказів регламентовані законодавством України.

Отже дії ОСОБА_1 по переданню рапортів, проставлення на них записів, не можна вважати вчиненням ним дій чи прийняттям рішень в умовах реального конфлікту інтересів у розумінні диспозиції ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Оскільки відсутній приватний інтерес, а тому умов реального конфлікту інтересів не існувало, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Як вже зазначалось, частиною 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції`визначено, що реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами.

Відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів передбачена ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Як вбачається зі ст.ст.29, 33 Закону України «Про запобігання корупції», зовнішнє врегулювання конфлікту інтересів здійснюється шляхом:

1) усунення особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів;

2) застосування зовнішнього контролю за виконанням особою відповідного завдання, вчиненням нею певних дій чи прийняття рішень;

3) обмеження доступу особи до певної інформації;

4) перегляду обсягу службових повноважень особи;

5) переведення особи на іншу посаду;

6) звільнення особи.

З п.2.3. Методичних рекомендацій щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції, затверджених рішенням НАЗК №13 від 22.10.2022 вбачається, що приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій лише під час реалізації службових/представницьких повноважень, що є дискреційними. Дискреція можливість діяти на власний розсуд, обираючи з декількох різних варіантів дій, рішень. Дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за таких обставин. Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження, зокрема дають змогу на власний розсуд оцінювати певний юридичний факт, а також обирати одну з декількох можливих форм реагування на нього; надають можливість на власний розсуд обирати міру публічно-правового впливу щодо фізичних та юридичних осіб, його вид, розмір, спосіб реалізації; дають змогу особі обрати форму реалізації своїх повноважень; наділяють особу правом повністю або частково визначати порядок здійснення юридично значущих дій, у тому числі строк та послідовмність їх здійснення.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи бездіяти, а якщо діяти у виборі варіанта рішення чи дії серед варіантів, що прямо чи опосередковано закріплені в законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанта вибору із будь-ким.

Виходячи з аналізу вказаних визначень суд приходить до висновку, що під час передання рапортів та клопотань солдата ОСОБА_3 , проставлення на них записів, такі дискреційні повноваження у ОСОБА_1 були відсутні, оскільки приймає остаточне рішення за рапортом та клопотанням військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_7 у даному випадку позбавлений свободи розсуду у виборі варіантів дій чи рішень.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07.10.1988 зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

У свою чергу, наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», та котрий застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», на чому, власне, наголошується Європейським Судом з прав людини у його рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України».

Окрім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 в справі №1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності необхідно керуватися принципом, згідно якого винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях. Будь-які сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь. Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». Крім того, аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину (адміністративного правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо. Статтею 62 Конституції України також передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Однак, у даній справі, зібрані особою, уповноваженою відповідно до ст. 255 КУпАП на складання протоколів про адміністративні правопорушення, докази за своєю суттю залишають місце сумнівам, і як наслідок не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», з огляду на наведене вище.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові у справі № 463/1352/16-а від 08.07.2020 у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1, ч.2, ст. 172-7 КУпАП не доведена належними і допустимими доказами поза розумним сумнівом.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Також необхідно зазначити, що обвинувачення особи у вчиненні ним адміністративного правопорушення не може грунтуватися на припущеннях, і таку особу може бути притягнуто до встановленої законом відповідальності лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Частиною 3 статті 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на п.282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини" згідно яких "доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом".

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах Малофєєва проти Росії рішення від 30.05.2013 та Карелін проти Росії, рішення від 20.09.2016, де ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суд вважає, що поза розумними сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як таких що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Таку ж позицію висловив Верховний суд в постанові Касаційного кримінального суду від 09.04.2020 у справі № 761/43930/17, де зазначив, що поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 №5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст. 276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи те, що судом не встановлено в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 статті172-7 КУпАП, провадження в справі щодо нього підлягає закриттю.

Згідно ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного суд, керуючись ч. 1, 2 статті 172-7 КУпАП,ст.ст.7, 221, 247, 251-252, 280, 283-285 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н ОВ И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7, ч.2, ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена на підставі ст.294 КУпАП особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу, до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 18.11.2024.

Суддя Л. О. Колісник