Справа № 524/7291/24
Провадження 3/524/2571/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2024 Суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Гусач Олександр Миколайович, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, ІПН суду не відомий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 15.06.2024 року о 13-08 год. у м. Кременчуці по вул..Єднання України, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MERCEDES BENZ 190» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість, підвищена жвавість мови, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав і пояснив, що 15.06.2024 року близько 13-00 год. керував автомобілем «MERCEDES BENZ 190» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Єднання України . Їхав на Молодіжний. Разом із ним в автомобілі перебував син співмешканки ОСОБА_2 2020 р.н. Був зупинений працівниками поліції, які перевірили документи та повідомили, що вбачають у нього ознаки наркотичного сп`яніння. Запропонували проїхати до лікарні на огляд. Він одразу ж їм повідомив, що готовий пройти огляд і проїхати до медичного закладу. Після цього , коли він, вийшов з машини разом із дитиною, поліцейські сказали, що їм заборонено перевозити в службовому автомобілі більше однієї людини та відмовились везти його разом із дитиною на огляд. Від проведення огляду він не відмовлявся, про що зазначив у своїх письмових поясненнях долучених до протоколу.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_3 пояснив суду, що працює поліцейським БПП в м. Кременчук. 15.06.2024 зупинив транспортний засіб «MERCEDES BENZ 190» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 за порушення ПДР. Потім водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки у нього були ознаки наркотичного сп`яніння. Водій погодився, однак просив щоб із ним поїхала малолітня дитина. Оскільки перевозити сторонніх осіб у службовому автомобілі заборонено, ОСОБА_1 було запропоновано їхати самому, на що він відмовився. Він склав відповідний протокол. Відповідаючи на додаткові питання не зміг пояснити яким нормативно правовим актом працівникам поліції заборонено доставляти до медичного закладу водіїв для проходження медичного огляду разом із малолітніми дітьми, які з ним перебувають.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 пояснила суду, що проживає з ОСОБА_1 у цивільному шлюби більше року. Її мати проживає у с. В. Терешківка. 15.06.2024 року вона поросила ОСОБА_1 відвезди молодшого сина ОСОБА_2 2020 року народження на кінцеву зупинку Молодіжного, щоб звідти відвезти його на автобусі до матері. Довго чекала чоловіка на зупинці, а потім дізналась що його зупинили працівники поліції .

Вислухавши ОСОБА_1 свідків, дослідивши матеріали справи, переглянувши долучений до справи відеозапис, приходжу до наступних висновків.

У п.2.5.Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно п.п. 3.7, 3.12, 3.13 «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою регламентований порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведення лабораторних досліджень на визначення на наркотичного засобу або психотропних речовин у медичному закладі є обов`язкове. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкіряного покриву обличчя і рук. Якщо в обстежуваної особи неможливо взяти названі зразки, для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров.

Розділом Х наказу МВС України №1395 від 07.11.2015 року передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей які не реагують на світло, не природна блідість обличчя, підвищена жвавість мови.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Отже поліцейський вправі пред`явити водію транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння лише за наявності підстав вважати, що останній має ознаки такого стану.

При детальному вивченні долученого відеозапису встановлено наступне.

Після зупинки транспортного засобу «MERCEDES BENZ 190» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП поліцейський повідомляє ОСОБА_1 про виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, не проводячи будь яких дій направлених на це. Після цього поліцейський пропонує водію проїхати в медичний заклад. ОСОБА_1 запитує у працівників поліції як бути з малолітньою дитиною яка перебуває разом із ним у автомобілі, при цьому не відмовляється проходити огляд. Потім поліцейський знову запитує у водія чи буде він проходити огляд, на що отримує відповідь «так поїхали». Але при цьому поліцейський повідомляє ОСОБА_1 що їхати має лише він без дитини. На це водій категорично заперечує і вказує на те, що не може залишити малолітню дитину. Поліцейський розцінює це як відмову від проходження огляду. ОСОБА_1 з цим не погоджується та зазначає що від огляду не відмовляється і готовий, якщо поліцейські не можуть відвезти в лікарню його разом із дитиною, навіть самостійно прибути до медичного закладу де в присутності працівників поліції пройде огляд на стан сп`яніння. Однак поліцейський наполягає на тому що до медичного закладу треба їхати лише на службовому автомобілі працівників поліції та лише водієві. Після цього на ОСОБА_1 складається протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Поряд із зазначеним, суд зазначає, що ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 на місці зупинки не виявляли, (співробітники патрульної поліції не вчинили дії, з яких слідує їх виявлення та дієва перевірка, як-то огляд долонь та рук, перевірка реакції зіниць очей на світло, перевірка стійкості ходи).

При цьому відомостей про те, щоб ОСОБА_1 відмовлявся проходити огляд на стан сп`яніння, або вчиняв дії спрямовані на ухилення від проведення такого огляду, відеозапис не містить. Аналіз вказаного відеозапису дає суду достатні підстави на об`єктивний сумнів щодо відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Відповідно до сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів.

З огляду на досліджений судом відеозапис, суд вважає, що з поведінки поліцейських, вбачається створення умов для отримання відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суду з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях , в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.

У відповідності до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Посадовими особами, які складали протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не надано суду переконливих доказів поза розумним сумнівом винуватості особи у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене та на зазначений конституційний припис, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст. 266 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити в звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена на протязі 10 діб до судової палати Полтавського апеляційного суду в кримінальних справах через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо постанову не скасовано. Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя Олександр ГУСАЧ