Номер провадження: 33/813/718/24
Номер справи місцевого суду: 522/246/24
Головуючий у першій інстанції Іванов В.В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Пересипка Д.В.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 30 січня 2024 року,

у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в АТБ «Маркет», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 30 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винуватим у тому, що він 23 грудня 2023 року о 00 год. 28 хв., керував транспортним засобом «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Одесі по вул. Канатній, 112/1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер Alcotest, результат якого показав 1,87 % проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що постанова суду є незаконною, при її ухваленні судом не досліджено всіх обставин справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, зокрема, в матеріалах справи відсутні докази правопорушення, не зафіксовано факт керування ним транспортним засобом, який стояв припаркований, і в матеріалах справи відповідні докази відсутні, на відеозаписах відсутній факт зупинки транспортного засобу та початок спілкування працівників поліції з ним, а перше відео не фіксує жоден державний номер автомобіля, який нібито рухається, надані поліцейськими відеоматеріали складаються з двох відеофайлів, що свідчить про відсутність повного безперервного фрагменту відеозапису події; вважає, що не відсторонення його від керування транспортним засобом та не вилучення посвідчення водія, не надання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом свідчить про незнаходження його в стані сп`яніння; протокол про адміністративне правопорушення не узгоджується з іншими доказами у справі, зокрема, відеозаписом, а тому відсутні підстави для визнання його достовірним та достатнім доказом для висновку про винуватість особи.

В судовому засідання ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, також просив розглядати справу за відсутності його захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції, під час якого поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, або у разі незгоди такої особи пройти вказаний огляд або у разі незгоди особи з результатами огляду огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п. 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 Розділу І Інструкції).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 Розділу І Інструкції).

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно із пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306 (далі Правила, Правила ПДР), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Всі обставини правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та елементи складу даного правопорушення повинні встановлюватися та перевірятися доказами, наданими сторонами в даній справі, саме в ході її судового розгляду.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 536180 від 23 грудня 2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 23 грудня 2023 року о 00 год. 28 хв., керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Одесі по вул. Канатній, 112/1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер Alcotest, результат якого 1,87 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- результатом спеціального технічного засобу газоаналізатору «Драгер», тест від 23 грудня 2023 року, відповідно до якого в організмі ОСОБА_1 зафіксована концентрація алкоголю в кількості 1,87 ‰ (а.с. 4);

- відеозаписом події, з якого вбачається, що патрульним поліцейським було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу на, що ОСОБА_1 погодився, після цього він пройшов тест на газоаналізатор «Драгер», результат якого показав, що в організмі ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в кількості 1,87 ‰ (а.с. 7).

До протоколу про адміністративне правопорушення додано довідку про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с. 3).

З відеозапису події вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти на місці зупинки транспортного засобу огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер, на що він погодився, за результатами якого встановлено цифровий показник 1,87 проміле в крові (час відеозапису 00:38 хв, 00:54 хв,). Поліцейський повідомив ОСОБА_1 про результат тесту, який є підставою для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що ОСОБА_1 було зрозуміло, будь-яких зауважень щодо результату тесту від нього не надходило (час відеозапису 01:03 хв.). Процедуру проходження відповідного огляду на стан сп`яніння та його результати зафіксовані.

Не містять незгоди ОСОБА_1 з результатами проведеного тесту і додані до протоколу матеріали по документуванню адміністративного правопорушення, які складено відповідно до вимог статті 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 із наступними змінами, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року №1376 з наступними змінами, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 із наступними змінами.

Апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо відсутності в матеріалах справи доказів, які підтверджують факт керування ним транспортним засобом, як такі, що спростовуються відеозаписом складення протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що як під час складення відповідного протоколу, так і під час ознайомлення із його змістом, ОСОБА_1 будь-яких заперечень щодо викладених у протоколі обставин не висловлював, факт керування транспортним засобом не спростовував та на запитання поліцейського: «Чи вживав алкогольні напої?», відповів: «Алкогольні напої не вживав, так як за кермом ». При цьому також пояснив поліцейському, що йому залишилоь 500 метрів доїхати до дому.

Наведені обставини свідчать про визнання ним факту керування за викладеними в протоколі про адміністартивне правопорушення обставинами.

Вважати, що працівники поліції діяли протиправно, немає підстав, оскільки таке спростовано відеозаписом, і крім того, їх дії не були оскаржені в установленому законом порядку, і з відео не вбачається порушення порядку складення протоколу.

Як не спростовує вказаного складу правопорушення неповідомлення ОСОБА_1 причини зупинки транспортного засобу, з огляду на факт керування ОСОБА_1 під час комендантської години, що свідчить про порушення пункті 5 частини першої статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Сам по собі вказаний факт не може спростовувати встановленого у передбаченому законом порядку факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Посилання в скарзі на невідсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та не вилучення посвідчення водія з наданням тимчасового дозволу на право керування траснпортним засобом, судом також до уваги не приймаються, як такі, що не мають правового значення при кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, про тимчасове невилучення документів та про ненадання тимчасового дозволу на право керування траснпортним засобом наявна відмітка у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 про те, що проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння було здійснено з порушенням Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу, який був технічно несправний, оскільки останнє градуювання засобу відбулось з порушенням вказаного шестимісячного строку, алкотестер відображав температуру повітря 13 градусів Цельсія, що не відповідає дійсній температурі повітря у день складення протоколу 23 грудня 2023 року, яка складала у ночі 0-2 градуса тепла, спростовується Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» № 1314-VII від 05 червня 2014 року та наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1747 від 13 жовтня 2016 року «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями», відповідно до пункту 13 якого міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» становить один рік.

Як вбачається із роздруківки алкотеста «Драгер», датою останнього градуювання є 13 червня 2023 року, а датою проходження тесту та огляду є 23 грудня 2023 року, що свідчить про дотримання його строку експлуатації (міжповірочний інтервал) та спростовує доводи ОСОБА_1 про несправність приладу та як наслідок недійсність результату огляду.

Щодо доводів про неточне відображення приладом температури повітря, апеляційний суд звертає увагу, що у роздруківці тесту дійсно зазанчено температура 13 градусів Цельсія, однак, такий показник міститься у графі тесту: «Прилад. Темп-ра», а тому підстав стверджувати, що цей показник відображає саме температуру повітря, а не температуру самого приладу немає.

Крім того, як вбачається із відеозапису події, працівником поліцї перед проходженням ОСОБА_1 тесту було здійснено прогрів приладу, після чого було повідомлено про готовінсть тесту. При цьому, ОСОБА_1 як під час проходження тесту, так і під час ознайомлення з його результатом будь-яких зауважень щодо проходження процедури огляду та результатів тесту не вислювлював (час: 00:51 хв., 01:04 хв.).

Також про згоду ОСОБА_1 з результатом огляду свідчить акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у графі якого «З результатом згоден» наявний підпис ОСОБА_1 , що ним також не спростовуєтсья (а.с. 5).

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 30 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова