Номер провадження: 33/813/387/24
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Лупши В.В.,

захисника Рижих Д.О.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу захисника Рижих Дмитра Олександровича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2023 року

у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винуватим у тому, що він 10 серпн 2023 року о 17.15 годин в м.Одесі по вул. Люстдорфська дорога, 55/2 керував т/з Isuzu АВ230, н/з НОМЕР_1 , не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, згідно висновку КНП «ООМЦПЗ» ООР № 001749 від 17 серпня 2023 року, чим порушив вимоги п. 2.9а «Правил дорожнього руху України», за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник Рижих Д.О. звернувся до суду із апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що постанова суду є незаконною, при її ухваленні судом не досліджено всіх обставин справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, зокрема, судом не надано належної оцінки довідці про проходження ОСОБА_1 огляду на предмет вживання психоактивних речовин № 5907 від 16 серпня 2023 року, зі змісту якої бачається, що при проведенні повторного медичного огляду в організмі ОСОБА_1 наркотичних речовин не виявлено, а наркотичні засоби не можуть бути виведені з організму за шість днів у проміжок між першим та другим оглядом; як і залишено судом поза увагою доводи захисту про те, що 10 серпня 2023 року лікарем помилково взято для дослідження інше біологічне середовище.

Крім того, вказав на помилковість висновків суду в частині порушення порядку проведення огляду, під час якого медичний працівник після повідомлення ОСОБА_1 про відсутність у нього фізичного позиву до сечовипускання, зобов`язаний був відібрати у ОСОБА_1 будь-який інший вид біологічного середовища, в той час як поліцейські наполягали на вживанні ним великого об`єму рідини для виклику позиву до сечовипускання, що не відповідає п.12, 13 Інструкції, відповідно до яких кров може використовуватися для дослідження біологічного середовища, якщо у обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 Інструкції.

В судове засідання ОСОБА_1 та захисник Рижих Д.О. доводи апеляційної скарги підтримали.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції, під час якого поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, або у разі незгоди такої особи пройти вказаний огляд або у разі незгоди особи з результатами огляду огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п. 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п. 12 вказаної Інструкції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306 (далі Правила, Правила ПДР), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Всі обставини правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та елементи складу даного правопорушення повинні встановлюватися та перевірятися доказами, наданими сторонами в даній справі, саме в ході її судового розгляду.

Визнаючи винним правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, зокрема, протоколом про адміністартивне правопорушення серії ААД № 533203 від 18 серпня 2023 року, висновком КНП «ООМЦПЗ» ООР № 001749 від 17 серпня 2023 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, та актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 001749 від 10 серпня 2023 року, відповідно до яких ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (а.с. 4, 20).

Вина ОСОБА_1 також підтверджується долученими до протоколу про адміністартивне правопорушення відеозаписами з портативних відеореєстраторів № 471343, 471943,475762, з яких вбачається, що ОСОБА_1 патрульними поліції було запропоновано пройти огляд у медичному закладі з метою встановлення у нього стану наркотичного сп`яніння або його відсутності, на що він погодився. За результатми огляду у медичному закладі патрульні поліції 18 серпня 2023 року склали відносно ОСОБА_1 протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 2.9а «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306. ОСОБА_1 до відділу патрульної поліції для розгляду адміністартивного правопорушення у визначений у повідомленні про запрошення до підрозділу патрульної поліції не з`явився (а.с. 5, 6).

Посилання адвоката на те, що висновок КНП «ООМЦПЗ» ООР № 001749 від 17 серпня 2023 року є недопустимим доказом суд вважав безпідставними, оскільки судом не виявлено жодних порушень проведення медичного огляду та оформлення адміністративних матеріалів.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не надано належної оцінки довідці про проходження ОСОБА_1 огляду на предмет вживання психоактивних речовин № 5907 від 16 серпня 2023 року, зі змісту якої бачається, що при проведенні повторного медичного огляду в організмі ОСОБА_1 наркотичних речовин не виявлено, а наркотичні засоби не можуть бути виведені з організму за шість днів у проміжок між першим та другим оглядом, апеляційний суд до уваги не приймає, з огляду на встанолену законом процедуру та порядок проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Так, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі за тестом - Інструкція), визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан такого сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.

Згідно пункту 12 розділу ІІ наведеної Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції (п. 8 розділу ІІ Інструкції).

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку (п. 15-17 Інструкції).

Отже, за результатом огляду на стан сп`яніння, який здійснюється за направленням поліцейського, складається висновок, в той час як стороною захисту надано довідку, форма якої наведеною Інструкцією не передбачена. Крім того, така довідка надана на звернення особи, без відповідного направлення поліцейського , а відповідно до п. 22 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Доводи захисту про те, що 10 серпня 2023 року лікарем помилково взято для дослідження інше біологічне середовище, а медичний працівник після повідомлення ОСОБА_1 про відсутність у нього фізичного позиву до сечовипускання, не відібрав у ОСОБА_1 будь-який інший вид біологічного середовища, матеріалами справи не підтверджено. Будь-чиї неправомірні дії, на які посилається заявник, у передбаченому порядку не оскаржено.

Проте, з метою можливого усунення вказаного, апеляційним судом в межах доводів апеляційної скарги витребувано з Управління патрульної поліції в Одеській області копію запису із портативного відеореєстратора в частині проходження ОСОБА_1 10 серпня 2023 року огляду на стан сп`яніння у КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, однак як вбачається з відповіді начальника Управління від 01 лютого 2924 року № 2694, відеозаписи надані в повному обсязі, інших відеозаписів немає (а.с. 43, 44).

Інших доказів у підтвердження своїх доводів стороною захисту не надано, а тому відсутні підстави для визнання проведеного огляду лікарем закладу охорони здоров`я недійсним.

Крім того, відповідно до п.12, 13 Інструкції кров може використовуватися для дослідження біологічного середовища, якщо у обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 Інструкції, однак ОСОБА_1 вказує, що ним було надано біологічне середовище у вигляді мочі, що виключає необхідність використовування крові для дослідження.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Рижих Дмитра Олександровича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова