ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3479/24 Номер провадження 33/814/1108/24Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т. О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Дороженка Р.Г.,

Захисника-адвоката Момота Т.Г.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Момота Тараса Григоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 03.04.2024, о 03:08 год. в м. Полтава, вул. Великотирнівська, 11а, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Audi A4, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою алкотестеру Драгер, у присутності 2 свідків, результат позитивний 1,34%. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Момот Т.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити.

В апеляційній скарзі посилається на недопустимість як доказів долучених до справи відеозаписів, оскільки посилання на відеозапис з відеореєстратора не зазначено в протоколі, а отже не може бути використано як доказ керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Також в протоколі не зазначено сам технічний засіб, яким було здійснено відеозаписи. Вказані обставини, на думку захисника, є підставою для скасування постанови.

Окрім того, захисником заявлено клопотання про визнання доказів недопустимими, а саме долучених до матеріалів справи відеозаписів, які не внесені в протокол, не мають електронного кваліфікованого підпису та не зазначено на який технічний запис вони зроблені.

Крім того, під час розгляду справи в апеляційному суді захисником було надано суду письмові пояснення ОСОБА_2 щодо зазначення останнім керування автомобілем на час зупинки його працівниками поліції, тоді як власник транспортного засобу ОСОБА_1 знаходився на пасажирському сидінні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами в даній справі є:

протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №629433 від 03.04.2024 за ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 ,

роздруківка з алкотестеру Драгер з результатом проходження тесту 03.04.2024 о 03:48 год. ОСОБА_1 1,34%,

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння,

пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

записи з відеореєстратора службового авто та службової бодікамери працівника поліції.

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані захисником в суді апеляційної інстанції.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не доводять факт відсутності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вже зазначено вище адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі якщо особа керувала транспортним засобом в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння.

З долучених до матеріалів справи відеозаписів службового авто вбачається зупинка працівниками поліції ТЗ Audi А4, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 за допомогою проблискових маячків, під час комендантської години.

Після зупинки транспортного засобу поліцейський спочатку поспілкувався з водієм через вікно авто, після чого водій вийшов з автомобіля.

При цьому, жодних інших осіб, які б знаходились в салоні автомобіля як це вбачається з відеозаписів, не було.

В подальшому перебіг подій вже фіксувався на службову бодікамеру працівника поліції, який уточнює паспортні дані водія ОСОБА_1 та факт керування ним автомобілем Ауді, що останній не заперечував та підтвердив свої дані.

З огляду на виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, що були повідомлені водію, останньому було запропоновано пройти огляд на місці або в лікарняному закладі, на що останній погодився пройти огляд на місці зупинки.

Незважаючи на відеофіксацію проведення огляду на стан алкогольного синіння, працівниками поліції було також залучено 2 свідків, для документування проходження огляду.

Після продуття спеціального технічного засобу газоаналізатора результат виявився позитивним -1,34%, з яким ОСОБА_1 був згоден.

Апеляційний суд вважає, що долучені до матеріалів справи докази, в тому числі і відеозаписи перебігу події, є належними та допустимими і доводять факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання захисника щодо неналежності як доказу долученого до матеріалів справи відеозапису з відеореєстратора поліцейського авто, оскільки він не внесений в постанову, на ньому неможливо ідентифікувати авто, його номерний знак, особу, що керувала ним - є безпідставними.

Так, на вказаному відео спочатку зафіксовано рух автомобіля Audi, д.н.з. НОМЕР_1 (авто та номерний знак можна ідентифікувати з відеозапису о 03:08:25), а потім його зупинка та початок розмови з водієм.

Жодних інших осіб, які б виходили з авто, окрім водія ОСОБА_5 на відео не зафіксовано. Факт керування транспортним засобом водієм ОСОБА_5 не заперечувався. Крім того останній на питання поліцейського «Ауді 4?», уточнив модель авто - «Ауді А4».

Не внесення працівником поліції відеозапису з відеореєстратора в протокол як додатку, не є підставою, яка в розумінні ч. 5 ст. 266 КУпАП може свідчити про недійсність проведеного огляду на стан сп`яніння та слугувати обставиною для закриття провадження по справі.

Стосовно не зазначення в постанові технічного пристрою, на якій зроблено відеозапис, апеляційний суд наголошує, що така вимога про зазначення технічного засобу передбачена лише в у випадках складання працівниками поліції постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а не у випадках складання протоколу про адміністративне правопорушення, який підлягає розгляду судом.

Що стосується наданого захисником у вигляді друкованого тексту пояснення ОСОБА_2 щодо керування саме ним автомобілем під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції, апеляційний суд не бере їх до уваги оскільки вони суперечать іншим зібраним по справі доказам, а саме відеозаписам та не запереченням ОСОБА_1 факту керування авто під час спілкування з поліцейським. Крім того вказані пояснення з`явилися вже на стадії перегляду постанови місцевого суду в апеляційному порядку.

ОСОБА_2 в судовому засіданні не допитувався та не попереджався про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому його пояснення не можуть бути беззаперечним доказом відсутності складу правопорушення в діях притягнутого ОСОБА_1 .

За вказаних обставин такі пояснення з точки зору не дотримання процедури попередження про кримінальну відповідальність не можуть розцінюватись як покази свідка та розцінюються апеляційним судом в якості способу захисту з метою уникнення відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Момота Тараса Григоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна