Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/5396/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2024 року м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Леньо В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла із відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності гр-на України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ознаками ч.2 ст.185-10 КУпАП та ч.2 ст.204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

24.06.2024 о 13 годині 55 хвилин прикордонним нарядом « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на напрямку 110 прикордонного знаку (територія Вилоцької територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) на відстані близько 100 метрів від лінії державного кордону України в межах прикордонної смуги був виявленні/ та затриманий громадянин України ОСОБА_1 , який спільно з гр. У країни ОСОБА_2 здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Угорщини в пішому порядку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон, України у складі групи осіб. При спробі затримання на неодноразову повторювану законну вимогу військовослужбовця зупинитися та надати документи що посвідчують особу, для перевірки громадянин Украпи ОСОБА_1 . спільноз громадянином України ОСОБА_2 проігнорував та вдався до втечі, під час переслідування було здійснено п ять попереджувальних пострілів вгору з Форт 17Р, та в подальшому був затриманий військовослужбовцями

Своїми діями громадянин України ОСОБА_1 порушив вимоги ст. ст. 9,12 Закону України «Про Державний кордон України» від 04.11.1991, тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП, а саме здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Угорщину поза пунктами пропуску через державний кордон України у складі групи осіб та вчинив злісну непокору законним вимогам військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, чим порушив вимоги ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 19.06.2003 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Його представник адвокат Кривка М.В. до суду подав письмові пояснення, в яких вказав на відсутність в матеріалах справи доказів, які б давали суду підстави кваліфікувати дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.204-1 та ч.2 ст.185-10 КУпАП. Вказав, що у протоколі не вказано в чому полягає суть вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, в чому полягають дії з кваліфікуючою ознакою «групою осіб», та наведено інші доводи на спростування пред`явленого звинувачення.

Згідно до вимог ст.ст.245, 252 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом. Докази, на основі який встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, цей орган оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 185-10 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України, вчинену групою осіб, під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Вивчивши зміст протоколів про адміністративні правопорушення від 24.06.2024 серії ЗхРУ№285925 та ЗхРУ №285929, рапорт, протокол затримання, схему виявлення та затримання, письмові пояснення, інші матеріали, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі підтверджені зібраними у справі доказами обставини справи в їх сукупності, суддя дійшов висновку, що діяння, у вчиненні якого звинувачується ОСОБА_1 мало місце, його дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст.185-10 КУпАП та ч.2 ст.204-1 КУпАП., а ОСОБА_3 є винним у вчиненні цього діяння.

Обставини, зафіксовані у протоколах про адміністративне правопорушення, знайшли підтвердження сукупністю належних та допустимих доказів, зібраних службовою особою, що склала протокол, дані з яких узгоджуються між собою.

Суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Ккривка М.В. про те, що обов`язкові елементи складу правопорушення не є доведеними, оскільки зібрана у справі сукупність письмових доказів, які визнаються судом належними та допустимими, і достовірність яких не викликала у суду сумнівів є достатньою для підтвердження пред`явленого особі звинувачення. При цьому, жодна із обставин звинувачення не спростована стороною захисту в ході судового розгляду.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон країни або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України "Про державний кордон України" перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Згідно ст. 12 Закону України "Про державний кордон України" пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 був затриманий на відстані 100 метрів від лінії державного кордону, в районні прикордонного знаку N 110, що на території територія Вилоцької територіальної громади Берегівського району Закарпатської області, тобто в місці де діє прикордонний режим.

Аналіз встановлених обставин справи свідчить про те, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на спробу перетнути поза пунктами пропуску через Державний кордон України.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Враховуючи наведене, характер вчиненого порушення, особу правопорушника, те, що ОСОБА_1 вчинив дії, які посягають на встановлений законом порядок охорони державного кордону, намагався втекти від працівників прикордонної служби України, що свідчить про відверте ігнорування встановлених в суспільстві правил поведінки, а також правових норм, що регулюють порядок охорони державного кордону та переміщення товарів через кордон, вважаю, що зазначене свідчить про істотну суспільну шкідливість вчиненого, а тому для виховання останнього в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу, оскільки таке стягнення буде достатнім та необхідним для виховання даної особи.

При призначенні адміністративного стягнення, у відповідності до вимог ч.2 ст.36 КУпАП, коли особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, в даному випадку в межах санкції передбаченої ч.2 ст.204-1 КУпАП.

В силу абзацу 5 ч.1 ст.3, пункту 5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку із ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення із правопорушника слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 36, 268, 283-285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАп та ч.2 ст.204-1 КУпАП і на підставі ст.36 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. на користь держави.

Реквізити для сплати штрафу: код отримувача (ЄДРПОУ) 37975895, Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0007401, код класифікації доходів бюджету 21081100.

Реквізити для сплати судового збору: код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання- 3(три) місяці.

СуддяВ. В. Леньо