Справа № 138/31/24
Провадження №:3/138/35/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області у складі головуючого судді Ясінського Ю.А., за участі секретаря судового засідання Сілантьєвої Л.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Сердечнюк М.В., розглянувши в приміщенні міськрайсуду матеріали, які надійшли з Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, тел. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №182101 ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 01.01.2024 о 09 год. 09 хв. по проспекту Героїв, 156 в м. Могилів-Подільський Вінницької області керував транспортним засобом «BMW 530 D» державний номерний знак НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння за згодою водія проводився на місці зупинки у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера «Drager 6810 ARBF0398» з результатом 0.60 проміле.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що дійсно 01.01.2024 він зі своїми знайомими ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , їхав на роботу на належному йому автомобілі, однак через вживання напередодні спиртного попросив ОСОБА_2 сісти за кермо, так як той не вживає алкоголь. На проспекті Героїв в м. Могилів-Подільський їх автомобіль був зупинений працівниками поліції, яких там було біля 10 чоловік на 4-х машинах. Всі вийшли з авто, один поліцейський перевірив свідоцтво про реєстрацію авто і передав іншому, а той покликав власника авто, яким є ОСОБА_1 , і його для продування алкотестеру. Той зазначив, що хоч і є власником авто, але не керував ним, а був пасажиром, однак поліцейський все ж наполіг і повів його до іншого авто, біля якого ОСОБА_1 продув алкотестер, а третій поліцейський склав протокол відносно нього і вилучив авто. ОСОБА_2 на місці зупинки був лише кілька хвилин, бо поспішаючи на роботу на попутньому авто поїхав далі, залишивши їх розбиратись з поліцейськими.

Свідок ОСОБА_2 повідомив, що 01.01.2024 він, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 їхали автомобілем саме під його керуванням, оскільки усі, крім нього вживали в новорічну ніч алкоголь. На проспекті Героїв по обидві сторони дороги стояли близько 4-х екіпажів поліції і зупиняли усіх підряд, в тому числі і їх. Зупинив їх один працівник поліції, взяв свідоцтво про реєстрацію авто у ОСОБА_1 , який сидів на передньому пасажирському приміщенні, пішов з ним до іншого поліцейського, який покликав до себе ОСОБА_1 та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки від ОСОБА_2 не було чути запах алкоголю, а від власника авто ОСОБА_1 запах відчувався. На пояснення їх про те, що ОСОБА_1 не є водієм, поліцейський не реагував. Оскільки ОСОБА_2 поспішав на роботу, де за запізнення штрафують, він через кілька хвилин зупинив свого колегу ОСОБА_7 і поїхав з тим далі.

Свідок ОСОБА_3 підтвердив показання ОСОБА_2 та додатково повідомив, що зупиняв автомобіль один поліцейський, огляд проводив другий, а протокол оформляв третій самий молодий. При цьому ніхто з них не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а сидів поруч з водієм.

Захисник Сердечнюк М.В. просила провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, оскільки на доданому до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписі не зафіксовано моменту зупинки автомобіля та того, хто перебував за його кермом.

Також в судовому засіданні було досліджено два диски із відеозаписами з нагрудної камери працівника поліції та відеореєстратора патрульного автомобіля, на яких зафіксовано зокрема, як ОСОБА_1 стоїть біля автомобіля та проходить огляд за допомогою алкотестера, однак не зафіксовано самого факту керування ним транспортним засобом.

Крім того, було досліджено матеріали справи, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 182101 від 01.01.2024, в якому зазначено обставини правопорушення, вчиненого на думку працівників поліції ОСОБА_1 ; довідку начальника САП Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Олійника М. про те, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом року не притягувався та отримував посвідчення водія; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого в ОСОБА_1 встановлено стан алкогольного сп`яніння з результатом 0,60 проміле; акт огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів з результатом 0,60 проміле; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 01.01.2024; роздруківку тесту алкотестера «Drager» від 01.01.2024 з результатом 0,60 проміле.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністратив-ної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Як зазначено в п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У своїй постанові від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а (2-іс/811/3/17), провадження № К/9901/21130/18 Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду також зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, позицію захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що поліцейським, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не доведено факту керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом 01.01.2024.

Так, на одному відеозаписі видно лише як схоже за кольором та маркою і моделлю авто, на якому неможливо розгледіти номерний знак, зупиняється за кілька десятків метрів від відеозаписуючого пристрою перед іншим зупиненим авто, яке перекриває видимість і не дозволяє навіть побачити хто виходить з автомобіля. На інших файлах зафіксовано лише те, як ОСОБА_1 з іншими особами стоїть на узбіччі і проходить огляд за допомогою алкотестера з позитивним результатом, при цьому прав йому не роз`яснюють, пояснення не відбирають, спілкуються з ним різні поліцейські, поруч стоять кілька службових авто поліцейські з яких масово зупиняють проїжджаючі автівки, протокол та інші документи оформляє один поліцейський, за допомоги інших, які періодично до нього підходять та надають поради і вказівки.

Крім того, допитані свідки захисту, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, пояснили суду, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом того дня, а був лише його пасажиром, оскільки вживав в новорічну ніч алкоголь.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 4.1 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі № 1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд враховує, що стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Суд, керуючись принципом «поза розумним сумнівом» вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів щодо обставин правопорушення є недостатніми для твердження про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги те, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , а саме відсутності належних доказів, які б засвідчували факт того, що він взагалі керував транспортним засобом, при цьому перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, суд доходить висновку, що при розгляді справи не доведено наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 247 ч. 1 п. 1, 251, 255, 268, 280, 283, 284 ч. 1 п. 3 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Могилів-Подільський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя Ю. А. Ясінський