ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/432/24 Справа № 204/6403/23 Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Вороніна Ігора Олександровича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонер, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах зазначених в протоколі, 06 квітня 2023 року о 17 год. 15 хв. в Покровському районі, смт. Гродівка, по вул. Донецькій в районі буд. 89А, громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ Lanos державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, явно виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest, проходити у Покровському районному наркологічному диспансері відмовився. Зафіксовано за допомогою нагрудної боді камери №3405 відповідно до статті 266 КУпАП. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі транспортного засобу тверезому водію. ОСОБА_1 порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Воронін І.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з відеозапису не можна визначити хто сидів за кермом транспортного засобу, автомобіль не рухався; на відеозаписі відсутня фіксація повідомлення поліцейського про причини зупинки транспортного засобу.

Вказує, що будь-які докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом матеріали справи не містять.

Також зазначає, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки спяніння.

ОСОБА_1 та його захисник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними в справі доказами, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення, актом огляду, направленням на огляд, рапортом працівника поліції, поясненнями свідка, відеозаписом, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Так, відповідно до відеозаписі зафіксовано момент руху транспортного засобу під керування ОСОБА_1 . Також зафіксовано як працівник поліції неодноразово пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу або у медичному закладі, при цьому останній відмовляється від огляду. Крім того, керування ОСОБА_1 транспортним засобом також підтверджує свідок ОСОБА_2 в своїх письмових поясненнях, які також зафіксовані на відеозаписі.

Крім того, щодо стану, в якому перебував ОСОБА_1 , слід зазначити наступне.

Так, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 перебуває в неадекватному стані, його дружина повідомляє працівникам поліції про те, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного спяніння вже два дні.

Долучені до матеріалів справи медичні документи не вказують на те, що у ОСОБА_3 у вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення день та час був інсульт.

У з`язку вищенаведеним, апеляційний суд приходить до переконання, що зафіксовані на відеозаписи обставини справи повністю узгоджується з викладеними обставинами в протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті працівника поліції, та сумнівів щодо правильності встановленого судом першої інстанції обставин не викликають.

Переглянувши наявний в матеріалах справи відеозапис, апеляційний суд вважає доведеним той факт, що транспортним засобом керував саме ОСОБА_3 та останній відмовився від проходження огляду на стан спяніння, а тому доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає такими, що направлені на ухилення ОСОБА_3 від відповідальності, та до уваги не приймаються.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи встановлені обставини справи, апеляційний суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду як водій транспортного засобу, чим порушила вимогу 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з тим, що останній відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи встановлені обставини справи, наявність відеозапису події, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання захисника про допит свідків.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_3 , як особи, що керувала транспортним засобом, від проходження огляду був причиною притягнення його до адміністративної відповідальності.

Наявні в матеріалах справи докази дають можливість встановити наявність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_3 в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому визнають належними та допустимими.

Стягнення на ОСОБА_3 накладено відповідно до вимог ст. 33 КУпАП у межах, установлених ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, які зазначені у адміністративному протоколі, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Отже, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Вороніна Ігора Олександровича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун