Номер провадження: 33/813/2117/24
Номер справи місцевого суду: 507/1580/24
Головуючий у першій інстанції Вужиловський О.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Зєйналової А.Ф.к., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 23липня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

встановив:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 23 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 126 ч. 5 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто із ОСОБА_1 605,60 грн. судового збору на користь держави.

З вказаної постанови вбачається, що 15 липня 2024 року об 11 год. 45 хв., водій ОСОБА_1 , по вул. Яблуневій в с. Гвоздавка Друга Подільського району Одеської області, повторно керував транспортним засобом Хонда Акорд державний номер НОМЕР_1 не маючи права керування транспортним засобом, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КпАП України 11.06.2023 року.

За таких обставин, особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п. 2.1 а «Правил дорожнього руху» України, за що відповідальність передбачена за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою Київського районного суду м. Одеси від 23 липня 2024 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не було забезпечено права ОСОБА_1 на присутність адвоката, не було надано часу на ознайомлення із самим протоколом;

2)розгляд справи без участі ОСОБА_1 є істотним порушенням його права на захист та принципу змагальності сторін. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що він отримав повістку, що є підставою для скасування постанови суду;

3)в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження такої кваліфікуючої ознаки правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, як повторність правопорушення в діянні ОСОБА_1 . До матеріалів справи не додано копії постанови посадової особи поліції на підтвердження факту повторності правопорушення, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП;

4)в матеріалах справи немає жодного документу про правомірність зупинки водія, що має трактуватися на його користь;

5)відеозапис є неналежним доказом у справі, оскільки він не є безперервним.

Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Одеський апеляційний суд належним чином сповіщав ОСОБА_1 та адвоката Борожнюк Д.Ю. про розгляд справи на 23 жовтня 2024 року на 10:45 год. В судове засідання ОСОБА_1 та адвоката Борожнюк Д.Ю. не з`явилися.

17 жовтня 2024 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_1 про розгляд справи без участі сторони.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 126 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 та адвоката Борожнюк Д.Ю.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 126 КУпАП, були повторно досліджені наявні в матеріалах справи докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 478478 від 15 липня 2024 року, згідно якого ОСОБА_1 , 15 липня 2024 року о 11:35 год. по вул. Яблуневій в с. Гвоздавка Друга Подільського району Одеської області, керував транспортним засобом Хонда Акорд державний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Своїми діями, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП. Подія зафіксована на ПВР № 1866. З протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був ознайомлений, про що в протоколі про адміністративне правопорушення міститься особистий підпис ОСОБА_1

- постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2365978 від 11 червня 2024 року, відповідно до якої працівником поліції розглянуто справу, в ході якої встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи права керувати таким транспортним засобом. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 3400 грн;

- довідка з якої вбачається, що згідно з обліковими даними УПД ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території України водійське посвідчення не отримував;

- диск з відеозаписом з портативних відеореєстраторів № 1866, з якого вбачається, що 15 липня 2024 року приблизно о 11:35 год. по дорозі їде транспортний засіб Хонда Акорд державний номер НОМЕР_1 , потім повертає та його зупиняють працівники поліції. За кермом знаходиться водій ОСОБА_1 Працівники поліції повідомили водія, що його було зупинено з підстав того, що останній не був пристебнутий пасками безпеки, а також, що у транспортному засобі розбите лобове скло. Повідомили, що таким транспортним засобом відповідно до ст 121 КУпАП керувати не можна. Потім працівник поліції спитав водія, чи має він водійське посвідчення. ОСОБА_1 відповів, що у нього не було транспортного засобу, а тому водійського посвідчення він не має. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що в минулому місяці на нього вже було складено постанову про те, що він керує транспортним засобом не маючи при цьому посвідчення водія. Потім працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, як керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року. Крім того, ОСОБА_1 було повідомлено де, і коли буде відбуватися розгляд його справи.

Отже, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не було забезпечено права ОСОБА_1 на присутність адвоката, не було надано часу на ознайомлення із самим протоколом не відповідають дійсності, оскільки із змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 було ознайомлено із його змістом, що підтверджується особистим його підписом. Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 478478 від 15 липня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався, не вказав заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Крім того, вказуючи про порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейського до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Посилання на інші порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження при розгляді справи по суті.

Також не заслуговують на увагу і посилання апеляційної скарги на те, що розгляд справи без участі ОСОБА_1 є істотним порушенням його права на захист та принципу змагальності сторін. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що він отримав повістку, що є підставою для скасування постанови суду, з огляду на таке.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено про розгляд його справи у Любашівському районному суд Одеської області 23 липня 2024 року о 10:00 год., про що він особисто розписався. Крім того, даний факт підтверджується наданим відеозаписом.

Судове засідання відбулося саме 23 липня 2024 року.

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 ставиться в провинну повторне протягом року порушення п. 2.1 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Згідно п. 2.1 а Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Зазначене узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», згідно яких водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух тощо.

Згідно абз. 1-3 п. 2 Постанови про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 511) особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Так, частинами 2-4 ст. 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2); керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3); керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4).

Тобто, вбачається, що для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 5 ст. 126 КУпАП, необхідно встановити факт керування особою, яка не має права керування таким транспортним засобом; або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; або позбавленою права керування транспортними засобами, і що таке керування є повторним протягом року.

Така кваліфікуюча ознака, як повторність, доводиться наявністю діючої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за керування транспортним засобом без права керування (ч. 2 ст. 126 КУпАП), за яке протягом одного року її вже було піддано адміністративному стягненню.

Факт керування транспортним засобом доводиться відео-фіксацією правопорушення або поясненнями свідків (свідка).

Так, матеріалами справи встановлено, що складаючи протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 478478 від 15 липня 2024 року, відносно ОСОБА_1 , за ч. 5 ст. 126 КУпАП, працівник поліції послався на постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2365978 від 11 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 3400 грн.

Матеріали справи не містять доказів оскарження або скасування вищевказаної постанови.

Факт керування транспортним засобом зафіксовано відеозаписом з портативного відеореєстратора № 1866.

Отже, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження такої кваліфікуючої ознаки правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, як повторність, а також на те, що до матеріалів справи не додано копії постанови посадової особи поліції на підтвердження факту повторності правопорушення, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП спростовується дослідженими матеріалами справи.

В справах про адміністративне правопорушення доказом повторності як раз є наявність діючої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за керування транспортним засобом без права керування (ч. 2 ст. 126 КУпАП), за яке протягом одного року вже було піддано адміністративному стягненню, так в матеріалами справи підтверджено, наявність діючої постанови відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Посилання апеляційної скарги на те, що в матеріалах справи немає жодного документу про правомірність зупинки водія, що має трактуватися на його користь не відповідає дійсності, оскільки із дослідженого відеозапису вбачається, що коли працівники поліції зупинили транспортний засіб Хонда Акорд державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , водієві було повідомлено, що його зупинено з підстав того, що він не пристебнутий пасками безпеки, а також про те, що у транспортному засобі робите лобове скло, а відповідно до ст. 121 КУпАП, таким транспортним засобом керувати не можна.

Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з відеореєстратора, дані про який внесені у протокол про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП.

Довід апеляційної скарги про те, що відеозапис є неналежним доказом у справі, оскільки він не є безперервним, є слушними, однак такі посилання не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки з відеозаписів, що містяться на диску відносно ОСОБА_1 не вбачається його заперечень щодо того, що він не керував транспортним засобом без посвідчення водія. Крім того, даних, які записані на відео достатньо для перевірки встановлених судом обставин, що водій керував транспортним засобом без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, оцінюючи докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної постанови суду першої інстанції та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 5 ст.126 КУпАП.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 23 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова