Справа № 734/3261/24 Головуючий у 1 інстанції Бараненко С. М.
Провадження № 33/4823/823/24
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Вернигори В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Вернигори В.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 серпня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 13 липня 2024 року о 21 год. 25 хв., на а/д М-01 «Київ-Чернігів-Н.Яриловичі», в с. Кіпті, 97 км, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-211540, р.н. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер ARMF 0271, результат огляду -1,19 проміле, тест 392, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Вернигора В.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях його підзахисного складу даного адміністративного правопорушення. Апелянт зазначає, що за наявності клопотання про відкладення розгляду справи, суд її розглянув, чим фактично позбавив можливості стороні захисту брати участь у справі та користуватися правами, передбаченими ст.268 КУпАП. Посилається на те, що підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , передбачені ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», у працівників поліції були відсутні. Вказує, що у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не перебував, будь-які ознаки алкогольного сп`яніння були відсутні. При цьому, алкотестер 3 рази не показував результату, час між оглядом становив приблизно 10 секунд. Зазначає, що працівники поліції належним чином не роз`яснили його підзахисному порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці; права та обов`язки, визначені приписами КУпАП; не повідомили про наслідки складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто, працівниками поліції був порушений порядок огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, визначений ст.266 КУпАП, тому він є недійсним. Також, протокол про адміністративне правопорушення фактично складений у відсутність ОСОБА_1 , поліцейськими проігнорована вимога останнього про залучення захисника для надання йому правничої допомоги. Апелянт, посилаючись на ст.62 Конституції України, наголошує, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Вернигори В.М., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за №1306 від 10.10.2001, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 708208 від 13.07.2024 , ОСОБА_1 , 13 липня 2024 року о 21 год. 25 хв., на а/д М-01 «Київ - Чернігів - Н.Яриловичі», в с. Кіпті 97 км., керував т/з ВАЗ-211540, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер ARMF 0271, результат огляду - 1,19 проміле, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.5).

Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 складений уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить усі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами по справі.

Як убачається з інформації з роздруківки приладу «Драгер», результат продування ОСОБА_1 вказаного спеціального технічного приладу становить 1,19 проміле, з результатом останній погодився та поставив свій підпис (а.с.9).

Як слідує із переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, працівниками поліції був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з ним у поліцейських виникла підозра про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, про що йому було озвучено. Після чого ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що водій погодився. ОСОБА_1 п`ять раз продував прилад, при цьому не набирав достатньо повітря і прилад не спрацьовував. В черговий раз ОСОБА_1 продув прилад, після чого на екрані з`явився результат огляду - 1,19 проміле, з яким водій погодився. Після цього поліцейський склав протокол про адміністративне правопорушення та ознайомив ОСОБА_1 з його змістом.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Посилання апелянта щодо незаконної зупинки транспортного засобу працівниками поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки. Крім того, на даний час діє воєнний стан і працівники поліції мають право зупиняти та перевіряти усі транспортні засоби.

Доводи захисника, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, є безпідставними та спростовуються відеозаписом, доданим до протоколу, та матеріалами справи, з яких вбачається, що у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, які як наслідок потягли за собою вимогу працівника поліції щодо проходження огляду останнього на стан алкогольного сп`яніння, та такі ознаки сп`яніння передбачені Інструкцією.

Твердження апелянта з приводу того, що огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено з порушеннями чинного законодавства, спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не висловлював жодної незгоди з результати огляду на стан сп`яніння.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, не заслуговують на увагу, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення, який був ним підписаний, зазначено про роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що також зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського.

Доводи сторони захисту про те, що під час розгляду справи в місцевому суді були порушені права ОСОБА_1 , так як судовий розгляд було проведено без участі останнього, не знайшло свого об`єктивного підтвердження, оскільки статтею 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте стаття 130 КУпАП до цього переліку не входить.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у судове засідання о 09 год. 50 хв. 27.08.2024 не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього на час розгляду справи до суду не надходило. Про час і місце розгляду справи судом повідомлявся шляхом надсилання SMS-повідомлення. Клопотання захисника ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи на адресу суду надійшло 27 серпня 2024 року, о 15 год. 56 хв., тобто вже після розгляду справи.

Отже, при наявності SMS-повідомлення про час та дату судового засідання, суд розглянув справу про адміністративне правопорушення за наявними матеріалами та доказами.

Також, апеляційним судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

А тому, місцевий суд дійшов правильного висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути установленої законом відповідальності за скоєне.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Вернигори В.М. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний