КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/724/2024 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2024 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Чекмана Микити Петровича на постанову Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП закрито, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з даною постановою, захисник ОСОБА_1 - адвокат Чекман М.П. подав апеляційну скаргу через засоби електронної пошти з використанням ЕЦП.

20 грудня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду від Печерського районного суду м. Києва надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Чекмана М.П. на постанову Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023року.

В поданих апеляційних скаргах захисник ОСОБА_1 - адвокат Чекман М.П.просить постанову Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023року скасувати та прийняти нову постанову про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається із поданих захисником ОСОБА_1 - адвокатом Чекманом М.П. апеляційних скарг, вони є ідентичними за своїм змістом, зокрема: у них зазначено однакові доводи та межі апеляційного оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023 року.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що подані захисником ОСОБА_1 - адвокатом Чекманом М.П. апеляційні скарги слід розглядати, як одну.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, такою, що прийнята судом з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, у зв`язку із чим підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутності події і складу адміністративних правопорушень.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам ОСОБА_1 , який заперечував проти факту зіткнення автомобілів та у своїх поясненнях вказував, що ДТП взагалі не було.

За клопотанням адвоката Чекмана М.П. 10 червня 2022 року у справі було призначено транспортно-трасологічну експертизу. Але автомобіль «Мерседес-Бенц» не був наданий, у зв`язку із чим експертом повідомлено про неможливість надання висновку.

Апелянт звертає увагу на хибність висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не надав автомобіль, у зв`язку із чим експертом повідомлено про неможливість надання висновку.

Матеріали справи, навпаки, містять підтвердження, що ОСОБА_1 не ухилявся від проведення даної експертизи і очікував повідомлення від суду або експертної установи про необхідність з`явитися особисто та надати свій автомобіль для відповідного дослідження на майданчику КНІДСЕ.

Однак, у матеріалах справи відсутня будь-яка підтверджуюча інформація від суду або від КНДІСЕ стосовно виклику ОСОБА_2 або ОСОБА_1 з автомобілями для експертного дослідження.

Таким чином, у даній справі учасників так званого ДТП - осіб з автомобілями не було викликано належним чином на експертне дослідження і взагалі їм не було повідомлено щодо його результатів.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Чекман М.П. звертає увагу апеляційного суду на те, що до протоколу серії ААБ №333407, який складено 03 листопада 2021 року, не додані акт огляду, письмові пояснення та будь які інші документи та матеріали, які б стверджували дійсність вчинення правопорушення, що є порушенням Інструкції від 07.11.2015 № 1395.

Також звертає увагу на те, що на схемі місця ДТП, яка сталась 29 жовтня 2021 року о 21 год. 45 хв., відсутній ТЗ Mercedes Benz S500L (н.з. НОМЕР_1 ), який рухаючись заднім ходом скоїв наїзд на припаркований автомобіль Mitsubishi Pajero НОМЕР_2 , крім того, дана схема була підписана тільки одним учасником ДТП, а саме ОСОБА_2 .

Таким чином, захисник вважає, що у відповідності до Інструкції від 07.11.2015 № 1395 протоколи про адміністративне правопорушення та схема місця ДТП є недопустимими доказами.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Чекман М.П. також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023року, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку, та просить суд врахувати, що 15 вересня 2023 року через суд першої інстанції захисником ОСОБА_1 - адвокатом Коцюбою А.Є. булаподана апеляційна скарга на постанову Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023 року.

Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року вказану апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала, у зв`язку з тим, що до апеляційної скарги не додано засвідчений підписами сторін витяг з договору про надання правової допомоги, який обов`язково додається до ордера.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Чекман М.П. вважає, що першу апеляційну скаргу було подано захисником Коцюбою А.Є. у межах строку на апеляційне оскарження, а повернення апеляційної скарги не пов`язано із пропущенням процесуальних строків.

Крім того, повторне подання апеляційної скарги відбувається у межах десятинного строку з моменту отримання постанови Київського апеляційного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, передбаченого ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, з урахуванням наведених апелянтом обставин, вважає можливим поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Чекману М.П. строк на апеляційне оскарження, оскільки пропущений він був з поважних причин.

В судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 - адвокат Чекман М.П. підтримав її доводи та просив скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023року, провадження у даній справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Чекмана М.П. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Суд, у відповідності з положеннями ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Однак, вказані вимоги закону суддею місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 в повному обсязі виконані не були.

Закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП з підстав закінчення строків накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції суд дійшов висновку про підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, яка підтверджується фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, показаннями водія автомобіля «Міцубіші» ОСОБА_2 , який прямо вказав на автомобіль «Мерседес Бенц» державний номер НОМЕР_3 , як транспортний засіб, який 29.10.2021 при русі заднім ходом допустив зіткнення з його автомобілем і покинув місце ДТП.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході судового розгляду в суді першої інстанції було досліджено протоколи про адміністративне правопорушення серії ААБ №326367 та серії ААБ №333407 від 03.11.2021 року, долучену до них схему місця ДТП та письмові пояснення ОСОБА_2 , однак, всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, суддя місцевого суду не в повній мірі з`ясував обставини справи та не дав належну оцінку всім доказам, як окремо кожному, так і в їх сукупності, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про порушення ОСОБА_1 п. 10.9 і 2.10 Правил дорожнього руху України та прийняв рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, з яким не може погодитись суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

До складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП входить порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно із диспозицією ст. 124 КУпАП обов`язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.

Відповідно до положень пункту 10.9 ПДР України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

До складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 входить залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні,

Відповідно до положень пункту 2.10 ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;

є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №326367, 29.10.2021 о 21 год. 45 хв. у м. Києві по вул. Мазепи, 4/6, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mercedes Benz» д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Mitsubishi Pajero», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 10.9 ПДР України.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №333407, 29.10.2021 о 21 год. 45 хв. у м. Києві по вул. Мазепи, 4/6, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 2.10 ПДР України, після здійснення ДТП не залишився на місці події, про що на місці на момент вчинення оформлено відповідні матеріали з рапортом.

З доданих до матеріалів справи письмових пояснень, наданих ОСОБА_2 працівникам поліції вбачається, що 29.10.2021 року о 21 год. 45 хв. Він припаркував свій автомобіль за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, 4/6. Перебуваючи неподалік автомобіля побачив як автомобіль марки «MercedesBenz» д.н.з. НОМЕР_3 зробив зіткнення. Коли він підійшов до автомобіля «MercedesBenz» д.н.з. НОМЕР_3 і сказав їм: «вийдіть, подивіться, що ви накоїли», то пасажир «Mercedes Benz» сказав йому: «вибачте» і поїхав з місця ДТП.

З відібраних 03.11.2021 року у ОСОБА_1 письмових пояснень вбачається, що він виїжджав з парковки, його окликнув водій «Mitsubishi Pajero» і сказав, що той його зачепив. Він впевнений, що нічого не чинив, попросив бути більш уважним, попрощався і поїхав.

Згідно доданої до протоколу схеми ДТП, у автомобіля «Mitsubishi Pajero», д.н.з. НОМЕР_2 зафіксовано пошкодження лакофарбового покриття бамперу переднього з лівого боку.

З матеріалів справи також вбачається, що за клопотанням ОСОБА_1 , постановою Печерського районного суду м. Києва від 10 червня 2022 року у справі було призначено транспортно-трасологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експертизи поставлено питання:

1. Чи залишені пошкодження лакофарбового покриття на передньому бампері зліва автомобіля «Mitsubishi Pajero», д.н.з. НОМЕР_2 автомобілем «Mercedes Benz» д.н.з. НОМЕР_3 ?

2. Чи проводився ремонт (відновлення) лакофарбового покриття автомобіля «Mitsubishi Pajero», д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіля «Mercedes Benz» д.н.з. НОМЕР_3 ?

18.05.2023 року Київським науково-дослідним інститутом на адресу Печерського районного суду м. Києва направлено повідомлення про неможливість надання висновку судової транспортно-трасологічної експертизи у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із ненаданням транспортних засобів на майданчик КНІДСЕ для проведення дослідження.

Поряд із цим, у матеріалах справи відсутня будь-яка інформація про направлення 13.09.2022 КНІДСЕ на адресу суду відповідного клопотання про надання на майданчик КНІДСЕ транспортних засобів, а також про повідомлення судом або КНІДСЕ ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про необхідність надання транспортних засобів на майданчик КНІДСЕ, а також повідомлення про результати експертного дослідження.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку про відсутність в них будь-яких належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

Згідно з приписами статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, між іншим, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного проступку.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних і допустимих доказів.

З огляду на це, на суддю при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення положеннями статті 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення покладено обов`язок вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи.

Вимогами частини 1 статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодного письмового доказу щодо скоєння ОСОБА_1 зазначених в них адміністративних правопорушень (пояснень свідків, фото, відеоматеріалів, висновку експертного дослідження) інших відомостей, необхідних для вирішення справи.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших об`єктивних доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення, не може слугувати доказом винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Письмові пояснення ОСОБА_2 , суд оцінює як неналежний доказ, оскільки вони не містять конкретних даних щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, з яких можна було б зробити висновок про доведення вини водія транспортного засобу «Mercedes Benz» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_1 у ДТП, не зазначено також про отримані автомобілем «Mitsubishi Pajero», д.н.з. НОМЕР_2 пошкодження, їх обсяг, місце розташування.

Апеляційний суд також критично ставиться до схеми ДТП, доданої до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки вона підписана тільки водієм автомобіля «Mitsubishi Pajero», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 та не містить даних про розташування транспортного засобу «Mercedes Benz» д.н.з. НОМЕР_3 .

Отже, дослідивши докази, які надані на підтвердження обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 326367, суд приходить до висновку, що вказані докази не підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Недоведення складу адміністративного правопорушення, визначеного положеннями статті 124 КУпАП, зокрема факту ДТП та вини ОСОБА_1 у його вчиненні, виключає наявність в діях останнього склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Таким чином, встановлені апеляційним судом обставини не підтверджують правильність висновків суду першої інстанції щодо доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Для визнання адміністративного правопорушення таким, що містить ознаки події правопорушення, діяльність особи має бути такою, що може розцінюватись як правопорушення передбачене тією чи іншою статтею.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява №10705/12) Європейський суд з прав людини визначив, що суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Наведене, в свою чергу означає, що особа не може бути притягнута до відповідальності, якщо її вину не буде доведено на підставі беззаперечних доказів, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі. У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року). Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1). В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З урахуванням наведеного, при розгляді даної справи слід виходити з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності та брати до уваги, що відсутність належних доказів, які повинні покладатися в основу доказування винуватості особи, має тлумачитися на її користь.

Згідно роз`яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2003 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №18, судам при розгляді справ необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП.

За вище зазначених обставин, приходжу до висновку про часткову обґрунтованість вимог апеляційної скарги, зокрема щодо відсутності в матеріалах справи доказів, підтверджуючих наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

В той же час, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у даній справ з підстав, передбачених п. 7 ст. 247 КУпАП (закінчення на момент розгляду строків, передбачених ст. 38 КУпАП), апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміну постанови суду першої інстанції, виключивши з мотивувальної частини оскаржуваної постанови посилання суду першої інстанції на доведення вини ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Чекману Микиті Петровичу строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Чекмана Микити Петровичазадовольнити частково.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023року змінити, виключивши з її мотивувальної частини посилання на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Д.О.Таргоній