Справа № 740/8049/23
Провадження № 3/740/211/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 лютого 2024 року м.Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Гагаріна Т.О., за участю секретаря судового засідання Філоненко О.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

08.12.2023 на розгляд суду надійшли протокол серії ААД №005091 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП та протокол серії ААД №005092 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП.

Враховуючи те, що дані адміністративні справи стосуються однієї особи, суд вважає за можливе об`єднати в одне провадження вказані адміністративні справи.

07.12.2023 о 00 год. 15 хв. в м.Ніжині по вул. Воздвиженська, 79 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Land Rover д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

07.12.2023 о 00 год. 15 хв. в м.Ніжині по вул. Воздвиженська, 79 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Land Rover д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керування всіма видами транспортних засобів, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, та повторно вчинив правопорушення протягом року, оскільки був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст126 КУпАП постановою серії БАБ №448389 від 15.02.2023.

У судовому засіданні 12.02.2024 ОСОБА_1 пояснив, що його співмешканка ОСОБА_2 в той день впала вдома, кричала від болю в нозі і він вимушений був везти її в лікарню. Перед цим, він випив бутилу пива, але оскільки ніхто зі знайомих не погодився везти його дружину в лікарню, він вимушений був везти її сам. Він дійсно відмовився проходити огляд на стан сп`яніння. Працівникам поліції він повідомляв, що везе дружину до лікарні, оскільки у неї повторний перелом. Після того, як його працівники поліції відсторонили його від керування автомобілем, він більше не керував авто, зателефонував своєму знайомому, який відвіз їх в лікарню.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні 12.02.2024 повідомила, що в той день вони разом з ОСОБА_1 та знайомим на ім`я ОСОБА_3 відпочивали у них вдома. Вона впала, не могла сама піднятись. Потім вирішили, що потрібно відвезти її в лікарню, бо в неї нещодавно був перелом. ОСОБА_3 відмовся сісти за кермо і везти її в лікарню, оскільки була комендантська година, але він поїхав разом з ними до лікарні, щоб допомогти їй вийти з авто, бо вона не могла сама йти. Розумла, що ОСОБА_1 можливо був в стані алкогольного сп`яніння, але погодився відвезти її в лікарню, бо більше ніхто не зміг допомогти.

У судове засідання 14.02.2024 ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, суддя приходить до наступного висновку.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктом 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог п.п.6, 7 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, п.п.4, 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 (зі змінами), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, або лікарем закладу охорони здоров`я.

За змістом ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №005091 від 07.12.2023 ОСОБА_4 керував автомобілем Land Rover д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, і факт відмови ОСОБА_4 від проходження огляду у закладі охорони здоров`я підтверджується дослідженим відеозаписом, що міститься на DVD-диску, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, відмову водія від огляду на стан сп`яніння, відповідні його дії та ознаки сп`яніння були зафіксовані засобами відеофіксації та у протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції.

Відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху (див. постанову КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15.11.18).

На переконання судді відеозапис містить достовірні дані про дії водія ОСОБА_4 та працівників поліції на момент зупинки транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення, що має істотне значення для правильного вирішення даної справи та є допустимим доказом згідно положень ст.251 КУпАП.

Суддя звертає увагу, що у водія ОСОБА_4 після роз`яснення поліцейським порядку проходження огляду та можливих наслідків такого огляду, був вибір або пройти огляд у встановленому законом порядку, або відмовитися від проходження огляду. При цьому, з відеозапису не вбачається будь-яких дій працівників поліції щодо примушення ОСОБА_4 до відмови від проходження огляду на визначення стану сп`яніння.

Отже, волевиявлення ОСОБА_4 на відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку було добровільним та усвідомленим.

Відповідно до ст.18 КУпАП, якою визначається крайня необхідність, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернута шкода.

ОСОБА_5 стверджував, що сів за кермо із-за стану здоров`я його співмешанки, яка зазнала пошкоджень внаслідок падіння, а його дії були спрямовані на те, щоб доставити її в медичний заклад для надання відповідної допомоги.

Разом з тим, ОСОБА_5 не наведено переконливих доводів про те, що в цій обстановці іншим чином, ніж шляхом вчинення адміністративного правопорушення, він діяти не міг.

Екстрена (невідкладна) медична допомога на території України поза межами лікувально-профілактичних закладів надається цілодобово дорослому і дитячому населенню бригадами швидкої медичної допомоги. Виклик бригади здійснюється з будь-якого телефону набором номера виклику екстрених служб.

Даних, які б вказували на те, що ОСОБА_1 був позбавлений права чи можливості викликати бригаду швидкої медичної допомоги, не встановлено.

Крім того, відомості щодо відверненої шкоди, яка б могла бути заподіяна здоров`ю його співмешканці, у разі невжиття ним таких дій, відсутні. Відтак, його дії мали підвищену суспільну небезпеку, адже створювали загрозу життю, здоров`ю та майну самого порушника та інших осіб, оточуючим об`єктам державного та колективного майна, природі, що є загальновідомим фактом та не потребує додаткового доведення.

Відповідно до п. 2.14 е) Розділу 2, що визначає обов`язки та права водіїв механічних транспортних засобів, Правил дорожнього руху водій має право відступати від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Вважаю, що обставини скоєного адміністративного правопорушення не свідчать про можливість у даному випадку відступити від таких вимог Правил дорожнього руху.

Проаналізувавши показання ОСОБА_1 та свідка з цього приводу, суддя приходить до висновку, що наведені ОСОБА_1 обставини, що супроводжували правопорушення, та вжиття ним заходів з метою доставити співмешканку в медичний заклад для надання відповідної допомоги, зважаючи на характер вчиненого правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та ступінь вини не свідчать про те, що правопорушення вчинене в стані крайньої необхідності, тобто про вимушене грубе порушення ним Правил дорожнього руху України.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Санкція ч.2 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення буль-якого з порушень, передбачених у ч.1 ст.130 КУпАП.

Факт повторного протягом року вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення підтверджується постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01.03.2023, яка набрала законної сили 14.03.2023.

З огляду на наведене, суддя вважає, що наявні у справі докази згідно ст.251 КУпАП підтверджують порушення ОСОБА_4 п.2.5 Правил дорожнього руху повторно протягом року, що є підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції даної статті з позбавленням права керування транспортними засобами.

Пунктом 2.1 (а) Правил дорожнього руху визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина 5 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тобто за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, підтверджується відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №005092 від 07.12.2023, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій особою правопорушником, і є одним з джерел доказів відповідно до положень ст.251 КУпАП, формою вивода адмінпрактики від 07.12.2023, з якої вбачається, що постановою серії БАБ №448389 від 15.02.2023, з якої вбачається, що ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, відеозаписом події, що міститься на DVD-диску, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_4 володіє інформацією про те, що він позбавлений права керування транспортними засобами.

Статтею 23 КУпАП передбачається, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частиною 2 ст. 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, зважаючи, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, приходжу до переконання, що до ОСОБА_1 з врахуванням вищеперелічених обставин, слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч.5 ст.126 КУпАП.

Приймаючи до уваги, що в матеріалах, доданих до протоколу відсутні відомості про належність транспортного засобу Land Rover д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 , суддя вважає за необхідне призначити адміністративне стягнення без оплатного вилучення транспортного засобу.

При накладені остаточного адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суддя керується ст.36 КУпАП.

При накладенні на ОСОБА_1 стягнення в частині позбавлення права керування транспортним засобом, суддя керується вимогами ст.30 КУпАП та приєднує невідбуту частину стягнення за постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01.03.2023, яка набрала законної сили 14.03.2023, строк якого становить 03 місяці 8 днів.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір» 605 грн. 60 коп. судового збору підлягають стягненню із ОСОБА_1 в дохід держави.

Керуючись ст.33,36, 221, 280, 283, 284, 307, 308 КУпАП, суддя

постановила:

справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.2 ст.130 КУпАП (740/8049/23, провадження №3/740/211/24), ч.5 ст.126 КУпАП (№740/8050/23, провадження №3/740/212/24), об`єднати в одне провадження, якому присвоїти номер справи 740/8049/23, провадження №3/740/211/24.

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч.3 ст.30 та ст.36 КУпАП, до стягнення, призначеного ОСОБА_1 за даною постановою, приєднати невідбуту частину стягнення відповідно до постанови Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01.03.2023 за ч.1 ст.130 КУпАП та остаточно застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років 3 місяці 8 днів без оплатного вилучення транспортного засобу.

У разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення постанови про накладення штрафу у порядку примусового виконання постанови відділом державної виконавчої служби стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути із ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.О.Гагаріна