Провадження №3/750/4307/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2024 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді - Самусь Л.В.,

за участю секретаря - Бублик Т.М.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оператора ТОВ «Трансімпорт ЛТД», мешканця АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП

в с т а н о в и в:

Як зазначено у протоколі серії ААД №903144 від 18.06.2024, ОСОБА_1 18.08.2024 року об 11 год. 40 хв. в м. Чернігові керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з. НОМЕР_1 , зі сторони вул. Тарновського в бік сторони вул. Гонча, та на регульованому перехресті (вул. Г. Полуботка- Гонча), був неуважним, виконуючи поворот ліворуч в бік пр. Перемоги, не надав переваги в русі велосипедисту ОСОБА_2 , який рухався по вул. Гонча зі сторони вул. Шевченка в напрямку пр. Перемоги біля правого краю проїзної частини та проїздив перехрестя з вул. Гетьмана Полуботка прямо в сторону пр. Перемоги, в попутному напрямку, в результаті чого трапилось зіткнення з велосипедистом, в результаті ДТП транспортний засіб та велосипед отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки, осіб постраждалих немає, чим порушив вимоги пункту 16.2 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 з протоколом не погодився, вказав, що він діяв згідно ПДР і нічого не порушував. Зупинився на червоний сигнал світлофора, на зелений сигнал здійснював поворот і вже на пішохідному переході в нього врізався велосипедист, який здійснював обгін на автостоянці. Велосипедист казав одразу, що це він винен, але через те, що він керував автомобілем, то і склали на нього протокол. Він здійснював поворот, а велосипедист виїхав ззаду, вирішив об`їхати автомобіль і врізався в його автомобіль.

Судом викликався для дачі пояснень ОСОБА_2 , який зазначений потерпілим у протоколі, однак останній ухилився від отримання судової повістки про виклик в судове засідання, призначене на 15.11.2024 о 09:45 год.

Опитана в судовому засіданні поліцейська взводу №2 роти №3 БУПП в Чернігівській області ДПП капрал поліції Гулевич Ю.О. суду пояснила, що вона складала протокол відносно ОСОБА_1 . Так, водій порушив п. 16.2 ПДР, на перехресті не надав дорогу транспортним засобам, а саме велосипедисту, який рухався в попутному напрямку. Велосипедист знаходився у крайній правій смузі руху, а автомобіль його підрізав. Автомобіль повертав, а велосипедист вже рухався по проїзній частині. Протокол складали згідно пояснень учасників ДТП. Інших доказів не було.

Дослідивши надані суду докази по справі, враховуючи пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши письмові матеріали провадження, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №903144 від 18.08.2024, схему місці ДТП від 18.08.2024 письмові пояснення учасників ДТП від 18.08.2024, відеозапис до протоколу серії ААД №903144 від 18.08.2024, суд приходить до висновку, що факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, а саме правил повороту праворуч на регульованому перехресті не доведено.

Інших доказів суду не надано.

Отже, повертаючись до обставин даної справи, суд звертає увагу на те, що ст. 124 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, зокрема п.16.2, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 .

Відповідно до п.16.2 ПДР України на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що саме ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не дотримався ПДР України, що призвело до ДТП, на підтвердження чого, суду було надано протокол про адміністративне правопорушення.

В даній ситуації, на думку суду, в матеріалах справи не знайшло підтвердження того, що ОСОБА_1 порушив п. 16.2 ПДР України.

Зокрема, як було зазначено вище, ОСОБА_1 повністю заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме вказавши, що фактично велосипедист рухався позаду його автомобіля в попутному напрямку, сам велосипедист зазначав, що його засліпило сонце і він не побачив показчик повороту на автомобілі. Крім того, вказаний протокол двічі повертався судом на доопрацювання, і зазначені у постанові суду від 02.10.2024 року недоліки не усунуті, після доопрацювання в протокол були внесені зміни, згідно яких велосипедист ОСОБА_2 рухався по вул. Гонча зі сторони вул. Шевченка в напрямку пр. Перемоги біля правого краю проїзної частини та проїздив перехрестя з вул. Гетьмана полуботка прямо в сторону пр. Перемоги, що прямо суперечить як схемі ДТП, так і поясненням водія ОСОБА_1 .

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

В своїй прецедентній практиці даючи тлумачення Конвенції Європейський Суд неодноразово повторював, що з метою забезпечення змагальності процесу всі докази мають, як правило, подаватися у відкритому судовому засіданні у присутності обвинуваченого. Існують винятки з цього принципу, але вони не можуть призводити до порушення права на захист. За деяких обставин може виникнути потреба у використанні показань, отриманих на етапі розслідування. Якщо підсудному було надано достатню й належну можливість спростувати такі показання - при їх оголошенні або на пізнішому етапі провадження, - саме по собі їх прийняття як доказів не суперечитиме вимогам пункту 1 та підпункту «d» пункту 3 статті 6 Конвенції. Але з цього природно випливає, що в разі, якщо обвинувальний вирок виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, яку обвинувачений (підсудний) не мав можливості допитати особисто чи домогтися її допиту під час розслідування справи або судового розгляду, права сторони захисту виявляються обмеженими настільки, що передбачені статтею 6 Конвенції гарантії виявляються порушеними. Щодо показань свідків, допитати яких у присутності підсудного або його захисника виявилося неможливим, Європейський Суд зауважує, що пункт 1 статті 6 Конвенції, узятий у поєднанні з пунктом 3 статті 6 Конвенції, вимагає від Договірних Сторін ужити конкретних заходів для того, щоб підсудний мав можливість допитати свідків, які свідчать проти нього, чи домогтися їх допиту. Однак, якщо немає підстав звинувачувати органи влади в недостатньо старанних зусиллях із забезпечення підсудному можливості допитати відповідних свідків, відсутність цієї можливості як така не означає необхідності припинення кримінального переслідування. Водночас слід з надзвичайною обережністю ставитися до доказів, отриманих від свідка за обставин, що не давали змоги забезпечити право сторони на захист тією мірою, якою Конвенція завжди вимагає забезпечувати його. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися виключно або вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не мала можливості спростувати (пункт 41 справи «ОСОБА_4 проти України»).

Так, відповідно до матеріалів справи, свідки в даному випадку відсутні, а відомості в протоколі, спростовуються поясненнями ОСОБА_1 , що потребувало перевірки «обвинувачення» в судовому засіданні, але як і особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, так і суд були позбавлені можливості зробити відповідну «перевірку», з огляду й на те, що потерпілий ОСОБА_2 на виклик суду не з`явився, а поліцейська ОСОБА_3 повідомила, що інших доказів немає.

В той же час, із письмових пояснень, наданих 18.08.2024 ОСОБА_2 , вбачається, що останній «в м. Чернігові по вул. Гетьмана Полуботка зі сторони вул. Гонча їхав на велосипеді по правій стороні згідно правил ПДР, було ясне сонце, тому не зміг помітити поворот водія, через це натиснув на гальма і почав рухатись в напрямку водія, але не зміг зманеврувати і виникло ДТП, внаслідок чого збив скло бокового огляду».

Опитана в судовому засіданні поліцейська взводу №2 роти №3 БУПП в Чернігівській області ДПП капрал поліції Гулевич Ю.О. зазначила, що протокол склала на підставі пояснень водіїв, оскільки інших доказів не було, але очевидно, що обставини, викладені у протоколі, суперечать таким поясненням.

Тобто, з наданих суду доказів, факт порушення саме ОСОБА_1 ПДР, що призвело до настання даної ДТП, як про те зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, однозначно не слідує.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 124 КУпАП.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Об`єктивною складовою адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП є саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, тобто порушення правил повороту на нерегульованому та регульованому перехресті, оскільки в ході судового розгляду суду не надано достатніх та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 вищевказаного порушення, а тому відсутня складова вищезазначеного правопорушення.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

Виходячи з установленого, а саме недоведеності того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом вчинив порушення пункту 16.2 Правил дорожнього руху, оскільки докази цього відсутні, як в матеріалах, що надійшли від Управління патрульної поліції в Чернігівській області, так і в наданих учасниками процесу в судовому засіданні, суд доходить висновку, що провадження в справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 9, 18, 23, 124, 245, 247, 283, 284, 294 КУпАП

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Л.В. Самусь