Cправа №303/8848/24
3/303/3617/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Гейруш В.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Успенка Буринського району Сумської області, з вищою освітою, не працюючої, заміжньої, що має на утриманні одну неповнолітню дитину,мешканки АДРЕСА_1 ,

- за ст. 184 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Начальником сектору ювенальної превенції Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області Ільтьо М.В. складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про те, що остання о 21 год. 45 хв. 21.10.2024 року ухилилася від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який покинув домівку та пішов у невідомому напрямку. Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, оскільки вважає, що батьківські обов`язки виконує належно та у повному обсязі; пояснила, що вони разом з неповнолітнім сином Матвієм є внутрішньо переселеними особами. У зв`язку з пережитими військовими подіями її син отримав психологічну травму. 19 жовтня 2024 року був день народження її сина Матвія, на святкування якого приїхав його батько, який служить в Збройних Силах України та на наступний день був змушений повернутися до виконання військових обов`язків. Внаслідок тривалої відсутності батька син сумує за останнім та у зв`язку з цим вирішив поїхати до Києва, але не знаючи місцерозташування військової частини зустрівся зі своєю подругою, через яку і було встановлено його місцезнаходження.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висноку.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, в тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Так, згідно ч.1 ст.184 КУпАП відповідальність особи настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Аналізом вказаної статті встановлено, що ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків має носити умисний та системний характер, що проявляється у бездіяльності щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, відсутність цієї ознаки виключає склад вказаного адміністративного правопорушення.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У статті 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення не додано жодного належного доказу, який би підтверджував, що ОСОБА_1 в неповному обсязі виконувала батьківські обов`язки, умисно та систематично проявляє бездіяльність у невиконанні батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання свого неповнолітнього сина.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних не законним шляхом, також на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи, які притягують до адміністративної відповідальності, і якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь даної особи. При цьому, ЄСПЛ у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Встановлення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинно бути підтверджене належними та допустимими доказами. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Окрім цього, диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за триваюче правопорушення, що полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків, однак у даному випадку мова йде про одиничний випадок. Більше того, ОСОБА_1 вчинила вичерпні дії, спрямовані на пошук свого сина, місцезнаходження якого невдовзі було встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, вина ОСОБА_1 в умисному ухиленні від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання неповнолітнього сина не доведена, а відтак в її діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 184 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 283-285, 289, 290 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі за ст. 184 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду В.Б.Гейруш