Справа № 444/2029/24 Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й.
Провадження № 33/811/1229/24 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Стельмаха І.О.,

з участю захисника-адвоката Семенюка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою захисника Семенюка А.В. на постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 24 травня 2024 року

в с т а н о в и в :

Постановою судді Жовківського районного суду Львівської області від 24 травня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 7 (сім) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605грн 60 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 07.05.2024 о 21:00 год. на 48 км автодороги Т-14-04 Червоноград-Рава-Руська, повторно протягом року, керував транспортним засобом «RENAULT MEGANЕ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п.2.1а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

На постанову судді захисник Семенюк А.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову судді щодо ОСОБА_1 скасувати, а матеріали справи скерувати до Жовківського районного суду Львівської області на новий розгляд, а у разі наявності достатніх підстав - закрити справу у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді, апелянт зазначає, що про розгляд справи ОСОБА_2 не було повідомлено належним чином, а оскаржувана постанова йому не скеровувалася. Про наявність постанови він довідався лише 26.07.2024.

В обґрунтування апеляційних вимог стверджує, що суд першої інстанції не здійснив належної оцінки доказів, внаслідок чого виніс незаконне рішення.

Зокрема, апелянт зазначає, що судом не оглядався диск з відеозаписом, з якого вбачається, що такий є неповним та не відображає усіх обставин події, а саме: складання протоколу про адміністративне правопорушення, роз`яснення апелянту, що він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП (на відео мова йде лише про ч. 1 ст. 130 КУпАП).

Окрім цього, звертає увагу, що на відео відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Вказує на порушення судом ст. 36 КУпАП, оскільки 09.05.2024 до Жовківського районного суду Львівської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАВ. Вказану справу зареєстровано за № 444/2028/24 та розподілено тому ж складу суду.

Зазначає, що відповідно до сайту Судової влади України справу № 444/2029/24 поєднано зі справою № 444/2028/24 та передано раніше визначеному складу суду, однак, всупереч вимогам ст.. 36 КУпАП, судом першої інстанції дані справи не об`єднано та притягнуто ОСОБА_1 по кожній справі окремо.

Апелянт також не погоджується з накладеним стягненням на ОСОБА_1 вважає таке необґрунтованим та не вмотивованим.

У судовому захисник Семенюк А.В. апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Заслухавши пояснення захисника Семенюка А.В. , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується доказами у справі, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 751933 від 07 травня 2024 року (а.с. 1);

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 1773496 від 29.03.2024, відповідно до якої водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом здійснив (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8 та керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування Миколаївським районним судом Львівської області (справа № 447/3157/23), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 156 КУпАП (а.с. 5);

- відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції з якого вбачаться, відповідно до якого ОСОБА_1 було зупинено на блок-посту співробітниками прикордонної служби. Оскільки ОСОБА_1 перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, про це було повідомлено працівників поліції, які запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній не погодився. Окрім цього ОСОБА_1 не пред`явив посвідчення водія, та як було з`ясовано пізніше, останній був позбавлений права керування транспортними засобами (а.с. 4).

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Доводи захисника Семенюка А.В. про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд розцінює, як форму захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності та звертає увагу на наявний у матеріалах справи відеозапис на якому зафіксовано як співробітники Державної прикордонної служби України повідомили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та у автомобілі перебував сам.

Відтак із врахуванням наведеного вище, апеляційний суд вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Щодо розгляду судом першої інстанції справи за відсутності ОСОБА_1 без належного, на думку захисника, повідомлення, то апеляційний суд вважає, що хоча і справа про адміністративне правопорушення була розглянута у відсутність ОСОБА_1 , проте його процесуальні права, в тому числі право на доступ до правосуддя, поновлені шляхом звернення до апеляційного суду.

Питання про об`єднання судових справ в одне провадження з присвоєнням єдиного унікального номера не спростовує вину апелянта у вчиненому правопорушенні, передбаченого статтею 130 КУпАП.

При цьому, апеляційним судом встановлено, що постановою судді Жовківського районного суду Львівської області ОСОБА_1 визнано у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у вигляді шрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Вказана постанова оскаржувалася у суді апеляційної інстанції та таку постановою Львівського апеляційного суду від 23 серпня 2024 року залишено без змін.

Доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.

Доводи апелянта про неповноту з`ясування обставин справи, апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Щодо стягнення, з яким не погоджується апелянт, то таке накладено у відповідності до ст.ст. 23, 33 КУпАП з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення, що ставиться у провину ОСОБА_1 , який полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Оскільки законом не передбачено альтернативного застосування стягнення за вчинення зазначеного правопорушення, тому суд першої інстанції, з дотриманням вимог ч. 5 ст. 126 КУпАП обґрунтовано застосував щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк.

При цьому санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП є безальтернативною стосовно видів стягнень, які мають бути накладені на особу, що порушила відповідні вимоги ПДР; дискреційні повноваження суду згідно з цією нормою поширюються виключно на визначення строку позбавлення права керування та вилучення транспортного засобу.

На думку апеляційного суду адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 (сім) років без вилучення транспортногоо засобу накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП та відповідає меті виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

поновити захиснику Семенюку Андрію Віталійовичу строк апеляційного оскарження постанови судді Жовківського районного суду Львівської області від 24 травня 2024 року.

Постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 24 травня 2024 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Семенюка Андрія Віталійовича - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах