Справа № 165/21/24 Провадження №33/802/193/24 Головуючий у 1 інстанції:Ференс-Піжук О. Р.
Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря судового засідання Таровської А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює на постанову судді Нововолинського міського суду Волинської області від 31 січня 2024 року,

ВСТАНОВИВ

Вказаною постановою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 23 грудня 2023 року о 23 год. 21 хв. керував на вул. Ціолковського в м. Нововолинську автомобілем марки "Мерседес-Бенц", державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржене судове рішення необґрунтованим та незаконним. Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що судом повністю проігноровано аргументи, які були наведені в клопотанні про закриття провадження та озвучені в судовому засіданні.

При цьому, судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що поліцейські здійснили зупинку його транспортного засобу та провели огляд на стан алкогольного сп`яніння без жодних на те законних підстав. Вказує, що працівниками поліції грубо порушено процедуру огляду, оскільки при незгоді з результатом огляду на місці зупинки апелянту відмовили у можливості пройти огляд в медичному закладі і навіть не роз`яснили таке його право.

Також, ОСОБА_1 посилається, що під час проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими було допущено численні порушення, зокрема, жодних направлень на огляд в медичному закладі на місці події не виписувалося та не вручалося, поліцейські не відсторонювали його від керування транспортним засобом, та до матеріалів справи приєднано «вирваний» фрагмент відеозапису, тобто не безперервний відеозапис події.

На переконання апелянта, оскаржена постанова з врахуванням наведених ним доводів підлягає скасуванню, оскільки факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП є недоведеним належними та допустимими доказами. Провадження у справі стосовно ОСОБА_1 просить закрити у зв`язку ізвідсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

За приписами ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 27 лютого 2024 року не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду, що стверджується телефонограмою, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання апеляційного суду вказаних вимог закону судом першої інстанції під час розгляду справи стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП дотримано та вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому вказаний вище висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст. 280 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскарженій постанові судді, підтверджується зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами, яким надана відповідна юридична оцінка у їх сукупності. Так, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП повністю доводиться: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №197893 від 24 грудня 2023 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; чеком з результатами алкотесту.

Крім того, вина ОСОБА_1 доводиться й відеозаписами, які значаться як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення та, які з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП є належним доказом вини останнього. На відеозаписі зафіксовано, що в ході спілкування із працівниками поліції ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та ствердно вказав про бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння саме на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер.Зокрема, на відеозаписі зафіксовано момент проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, його результат становив 1,66 проміле та після проведення огляду будь-яких заперечень чи незгоди з результатом проведеного огляду ОСОБА_1 не висловлював. Отже, відеозапис фактично підтверджує ті обставини, які й викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, згода з встановленим результатом огляду на стан сп`яніння стверджена власноручним підписом ОСОБА_2 у роздруківці чеку приладу Драгер та у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №197893, де сам ОСОБА_1 вказав про вживання пива та зупинку працівниками поліції.

Не беруться судом до уваги посилання сторони захисту на те, що відеозапис не є безперервним, а тому не може бути належним доказом винуватості ОСОБА_1 . На відеозаписі зафіксовані ті обставини, які й викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а також процедуру проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, і з урахуванням усіх в сукупності досліджених доказів, є таким, що містить фактичні дані, на основі яких встановлено винність ОСОБА_1 , тобто є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 251 КУпАП.

Також, безпідставними є твердження апелянта про порушення працівниками поліції порядку освідування на стан алкогольного сп`яніння, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, а саме щодо факту зупинки транспортного засобу, апеляційний суд звертає увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. З огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки.

Отже, є неспроможними в даному випадку і не беруться до уваги твердження сторони захисту про безпідставну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки такий факт якщо і мав би місце, то жодним чином не спростовував би встановленого на підставі досліджених доказів факту його керування в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна постанова поліцейського серії БАБ №845030 від 24.12.2023, з якої вбачається, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП і як встановлено ним сплачено штраф в розмірі 3400 грн.

Голослівними та суперечливими є посилання апелянта на те, що поліцейські навіть не роз`яснили йому право при незгоді з результатами огляду проведеного на місці зупинки пройти такий огляд в медичному закладі. Сам апелянт спростовує свої посилання та вказує, що був поінформований про можливість проїхати до медичного закладу, однак нібито працівники поліції відмовили його від проходження огляду в медичному закладі. На переконання апеляційного суду, такі посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, при не запереченні обставин правопорушення при складанні протоколу, у своїй сукупності слід розцінювати, як вибудувану лінію захисту та спроби уникнути відповідальності за скоєне будь-яким чином.

При цьому, поведінка ОСОБА_1 зафіксована відеозаписом вказує, що він повністю усвідомлював вимоги та запитання працівника поліції щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, здійснював свідомі дії, чітко відповідав, розумів ситуацію, у якій опинився, будь-якого тиску зі сторони працівників поліції не зафіксовано, тому немає підстав робити висновок, що ОСОБА_1 не розумів вчинених ним дій під час документування правопорушення чи вчиняв їх під примусом.

Не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом жодним чином не спростовує правильність висновків суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується інших посилань в апеляційній скарзі, то вони мають формальний характер, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

Наведене у своїй сукупності свідчить про правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тоді як наведені апеляційні доводи, свого підтвердження, в ході їх перевірки апеляційним судом, не знайшли.

А тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржена постанова судді стосовно ОСОБА_1 - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Нововолинського міського суду від 31 січня 2024 року стосовно ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду О. М. Клок