ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/23/24 Справа № 695/156/23 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Бойко Н. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В. за участю правопорушника ОСОБА_1 та захисника Бруса С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову Золотоніського райсуду Черкаської обл. від 30.11.2023 р., якою ОСОБА_1 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Черкаси, має вищу освіту, не

одружений, працює менеджером в

ТОВ «Агрономічна компанія», про-

живає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та нього накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 536,80 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 30.12.2022 р. о 21:45 год. в с. Піщане Золотоніського р-ну Черкаської обл. по вул. Руслана Шеремета, 78 ОСОБА_1 керував автомобілем Seat Ibiza р/номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу Drager Alcotest, результат позитивний 1,29 ‰, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд підійшов спрощено до розгляду справи, не надав належної оцінки наявним доказам по справі. Звертає увагу суду на той факт, що 30.12.2022 р. приблизно о 21:00 год. він повертався пішки з новорічного корпоративу. Перед корпоративом залишив свою власну машину неподалік свого дому по вул. Р. Шеремета в с. Піщане на ніч. Повертаючись додому, він зустрів знайому, з якою вирішив поспілкуватись та провести час, в зв`язку з тим, що на вулиці було холодно, запропонував знайомій посидіти в машині. Рух на автомобілі він не здійснював, приблизно за півгодини до автомобіля під`їхали працівники поліції, підійшли до автомобіля та запропонували надати документи, відкрити багажник. Ці вимоги він виконав, тоді працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння біля автомобіля, на що він погодився, результат огляду позитивний 1,29 ‰. При цьому поліцейські не роз`ясняли йому права і обов`язки, що призвело до того що він не знав повних наслідків та санкцій у випадку складення відносно нього протоколу про адмінправопорушення. На відео зафіксовано момент перебування транспортного засобу на з`їзді від проїжджої частини дороги, автомобіль стоїть з вимкненим двигуном, вимкненими фарами. Відео починається з того, що поліцейські підходять до автомобіля, який стоїть в нерухомому стані передньою частиною до городів. Наголошує, що рух на автомобілі не здійснював, на відео не зафіксовано зупинки транспортного засобу під його керуванням, що позбавляє можливості переконатися в правомірності складання протоколу. Відео не містить фіксації скоєння ОСОБА_1 будь-якого адмінправопорушення. Перебування особи в стані алкогольного сп`яніння в транспортному засобі, який не є у стані руху, не утворює складу адмінправопорушення. Крім того, він не погодився з результатом огляду, а працівники поліції не пропонували йому пройти огляд в медзакладі. На відеозаписі, який долучений до матеріалів справи, не зареєстровано рух автомобіля, момент зупинки автомобіля, відсутня фіксація встановлення ознак сп`яніння, його незгода з результатами та пропозиція поліцейського пройти огляд в медзакладі, відсутня частина відео при складанні протоколу. В матеріалах справи відсутнє направлення на огляд до медзакладу, а отже відео не може бути належним і допустимим доказом. Крім того, зазначає, що суд як на доказ наявності вини ОСОБА_1 у скоєнні адмінправопорушення послався на акт огляду на стан сп`яніння, однак такий акт в матеріалах справи відсутній. В його присутності протокол про адмінправопорушення не складався, ніхто його не ознайомлював з протоколом, йому не надавалася копія протоколу. Наголошує, що він не є суб`єктом правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника Бруса С.М. та особу яка притягається до адмінвідповідальності ОСОБА_1 , які підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити її по викладеним в ній доводам, вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослід-женні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Підставою притягнення особи до адмінвідповідальності є наявність в її діях складу адмінправопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне адмінправопорушення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - характеризується виною у формі умислу або необережності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адмінправопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адмінправопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адмінправопорушення на розгляд громадської організації, трудовому колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 та 3 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адмінправопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічна норма міститься і в п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 9.11.2015 р. №1452/735.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адмінвідповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адмінправопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), та згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адмінправопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адмінправопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 280 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, суд, розглянувши справу про адмінправопорушення, в порушення вимог ст. 280 КУпАП, допустив неповноту з`ясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення, а викладений у постанові судді висновок щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і встановлення у визначений законом спосіб перебування особи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР України та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» .

Так, у своєму рішенні Верховний Суд від 15.03.2019 р. по справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм ПДР України, то вимоги поліцейського до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 р., згідно якого керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні ВС/КАС №404/4467/16-а від 20.02.2019 р. зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування, а не перебування в ньому як пасажир».

Апеляційний суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні в повному обсязі достатні докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення.

Суд першої інстанції, як на докази вини ОСОБА_1 послався на протокол про адмінправопорушення серії ААБ № 186327 від 30.12.2022 р., роздруківку результату тесту газоаналізатора приладу Drager Alcotest з позитивним результатом 1,29 ‰, копію рапорту поліцейського. Також, як на докази вини, суд послався на копію акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, який складено без присутності понятих та на копію акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ( а. пр. 60), який був наданий тільки після звернення суду, який також не містить підписів як правопорушника, так і свідків, диск з відеозаписом, проте не взяв до уваги, що ці докази не можна визнати належними та таким що доводять вину правопорушника.

Суд апеляційної інстанції задовольнив клопотання сторони захисту про виклик свідка, двічі викликав до суду поліцейського СРПП ВПД Золотоніського РВП ст. с-та поліції Богославця К.Б., який склав протокол про адмінправопорушення. Однак цей свідок проігнорував виклики до суду апеляційної інстанції, про причини своїх неявок апеляційний суд не повідомив. Свідок ОСОБА_2 неодноразово не з`явився для надання пояснень і до суду першої інстанції ( а. пр. 47).

З пояснень ОСОБА_1 , які він дав під час апеляційного розгляду, вбачається, що дійсно 30.12.2022 р. о 21:00 год. він повертався пішки з новорічного корпоративу. Перед корпоративом залишив свою власну машину неподалік свого дому по вул. Р. Шеремета в с. Піщане, на ніч. Повертаючись додому зустрів знайому, з якою вирішив поспілкуватись та провести час, в зв`язку з тим, що на вулиці було холодно, запропонував знайомій посидіти в машині. Рух на автомобілі він не здійснював. Приблизно за півгодини до автомобіля під`їхали працівники поліції, підійшли до автомобіля та запропонували надати документи, відкрити багажник, що він і виконав. Після цього працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився, результат огляду позитивний-1,29 ‰. Поліцейські не роз`ясняли йому його права та обов`язки, що призвело до того що він не знав повних наслідків та санкцій у випадку складення відносно нього протоколу про адмінправопорушення. На відеозаписі зафіксовано розташування транспортного засобу на з`їзді від проїжджої частини дороги, який стоїть з вимкненим двигуном, вимкненими фарами. Наполягає, що рух на автомобілі він не здійснював, на відеозаписі не зафіксовано зупинки транспортного засобу під його керуванням, а його перебування в стані алкогольного сп`яніння в транспортному засобі, який не рухається, не утворює складу адмінправопорушення. Протокол про адмінправопорушення в його присутності не складався. Ці пояснення про обставини полій не спростовуються доказами, на які послався суд першої інстанції в своїй постанові.

Суд апеляційної інстанції переглянувши відеозапис, який долучений до матеріалів справи працівниками поліції, встановив, що відеозапис подій починається зі спілкування поліцейського та водія, поліцейський пропонує пройти огляд, але на диску лише два невеликі фрагменти відеозапису, тобто відеозапис наданий не в повному обсязі.

Викладені обставини, на переконання апеляційного суду, ставлять під сумнів дії працівників поліції в частині правомірності притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності.

В даному випадку неможливо зробити беззаперечний висновок про керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

З матеріалів справи, з долучених до справи відеозаписів, вбачається, що до припаркованого автомобіля підійшли поліцейські, під час спілкування поліцейські відчули запах алкоголю від водія та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці. Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився поліцейським з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора Drager Alcotest, під час проведення огляду особи поліцейським застосований технічний засіб відеозапису-нагрудна відеокамера. Матеріали відеозапису долучені до протоколу про адмінправопорушення в частковому вигляді.

Апеляційний суд наголошує, що відеозапис починається з того, що до припаркованого на узбіччі дороги автомобіля, який стоїть в нерухомому стані, передньою частиною до городів, під`їхали працівники поліції. Працівники поліції підійшли до зазначеного автомобіля та запропонували водію пройти огляд на стан сп`яніння біля автомобіля, на що водій погодився, результат огляду позитивний 1,29 ‰. На долучених до матеріалів справи відеозаписах не зафіксовано зупинки транспортного засобу під час руху, а саме керування винною особою транспортним засобом, не встановлено особу водія, поліцейський лише невиразно зазначив, що ведеться відеофіксація. На відеозапису відсутня процедура роз`яснення водію його процесуальних прав, ознайомлення водія зі складеним протоколом. Долучений до матеріалів справи відеозапис містить два фрагменти тривалістю 4 хв. 9 сек. та другий 2 хв. 4 сек., що дійсно позбавляє суд можливості переконатися в правомірності всіх дій працівників поліції під час проведення процесуальних дій та саме головне-неможливо зробити беззаперечний висновок про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Перебування особи в стані алкогольного сп`яніння в транспортному засобі, який не рухається, не утворює складу адмінправопорушення.

Таким чином, докази, на які послався суд першої інстанції у своїй постанові, не доводять вини ОСОБА_1 , а тому висновки суду ґрунтуються на припущеннях.

При складанні адмінпротоколу були грубо порушені вимоги КУпАП, права та законні інтереси особи, відносно якої складено адмінпротокол, тому що йому не було надано можливості скористатися послугами захисника, йому не були роз`яснені його права та обов`язки, усунути які в ході судового розгляду справи неможливо.

З огляду на наявні істотні порушення при складанні протоколу про адмінправопорушення, суд визнає вказаний протокол та додані до нього матеріали недопустимими доказами, тому що вони отримані з істотним порушенням вимог КУпАП.

Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. За таких обставин, всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід витлумачити на його користь.

За таких обставин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п. 2.9 а) ПДР України, а його вина не може ґрунтуватись на припущеннях, тому постанова суду підлягає скасуванню, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - задоволенню.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 30.11.2023 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.