Єдиний унікальний номер 341/171/24
Номер провадження 3/341/96/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р. розглянув справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою статті 156, частиною першою статті 164 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт ID № НОМЕР_1 .

встановив

ОСОБА_1 здійснював роздрібну торгівлю тютюнових виробів без марок акцизного податку за наступних установлених суддею обставин.

24.01.2024 близько 16:30 год громадянин ОСОБА_1 в місті Бурштині по вул. Шухевича на стаціонарно обладнаній зупинці громадського транспорту, не будучи суб`єктом господарювання, здійснив роздрібну торгівлю тютюнових виробів без марок акцизного збору, а саме продаж сигарет марки «ASTRU» громадянину ОСОБА_2 . Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 156 КУпАП.

Крім того, відповідно до змісту протоколів про адміністративне правопорушення від 24.01.2024 № 578315 та №786398 ОСОБА_1 здійснив провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без ліцензії на право продажу тютюнових виробів, а також здійснив продаж тютюнових виробів неповнолітній особі, за наступних викладених у протоколах обставин.

24.01.2024 близько 16:30 год громадянин ОСОБА_1 в місті Бурштині по вул. Шухевича на стаціонарно обладнаній зупинці громадського транспорту, не будучи суб`єктом господарювання, здійснив роздрібну торгівлю тютюнових виробів без марок акцизного збору, а саме продаж сигарет марки «ASTRU» неповнолітньому громадянину ОСОБА_2 . Такі дії кваліфіковано як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 КУпАП.

24.01.2024 близько 16:30 год громадянин ОСОБА_1 в місті Бурштині по вул. Шухевича на стаціонарно обладнаній зупинці громадського транспорту здійснював провадження господарської діяльності, а саме продаж тютюнових виробів сигарет марки «ASTRU» без реєстрації як суб`єкт господарювання та ліцензії на право продажу тютюнових виробів. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КУпАП.

На підставі приписів статті 36 КУпАП провадження у трьох справах об`єднано та розглядаються одночасно.

Розгляд справ призначено на 15.02.2024. У зв`язку з неявкою особи засідання відкладено на 29.02.2024.

29.02.2024 ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоч про час і місце розгляду справ повідомлений належним чином 17.02.2024, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду. До суду повернулась повістка без вручення у зв`язку з відсутністю особи за місцем реєстрації. Водночас жодних заперечень щодо протоколів й зафіксованих порушень, заяв чи клопотань особа не подала.

Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП справу може бути розглянуто за відсутності особи лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Правопорушення за ч.ч. 1, 2 статті 156, ст. 164 КУпАП не входять до переліку справ, передбачених частиною 2 статті 268 КУпАП, розгляд яких необхідно проводити з обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Тому суддя, враховуючи неявку ОСОБА_1 без поважної причини у судове засідання і відсутність клопотання про відкладення розгляду справ, вважає за можливе справу розглянути без участі особи.

Надаючи правову оцінку наявним у справах матеріалам, суддя виходить з такого.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів зміцнення законності.

Приписами ч. 1 ст. 156 КУпАП як адміністративне правопорушення визначено, зокрема, роздрібну торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку. Таке правопорушення тягне за собою накладення штрафу від двохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 11Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками тощо.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 156 КУпАП за вище викладених обставин доведена дослідженими доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення цього рішення, а саме даними, які містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення від 24.01.2024 № 578314, в якому описано час, місце і спосіб вчинення адміністративного правопорушення, містяться підписи особи про отримання примірника протоколу, обізнаність щодо розгляду справи у Галицькому районному суді;

- письмовому поясненні особи, в яких ОСОБА_1 підтверджує факт продажу двох пачок сигарет ОСОБА_2 , вину визнає; вказане письмове пояснення суддя не визнає як доказ, проте викладені у ньому обставини підтверджують дані, наявні в інших доказах справи.

- фотографіях особи з вилученими сигаретами без марок акцизного збору;

- квитанції про отримання речей і документів № 4 щодо прийняття на зберігання 49 пачок сигарет марки «ASTRU».

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 156 КУпАП, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, відповідно до статей 251, 252КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначено, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення не є виключенням і також повинен здійснюватись із застосуванням вказаних засад.

Водночас ОСОБА_1 не надав жодного доказу того, що він не вчиняв інкримінованого йому правопорушення, та не спростував його вчинення. Навпаки, у долучених письмових поясненнях зазначив, що вину визнає.

Відповідно до статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Ураховуючи характер вчиненого правопорушення та обставини його вчинення, доведення вини особи, беручи до уваги особу порушника, який не працює, вважаю, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення у межах, встановлених санкцією частини 1 статті 156 КУпАП, у виді штрафу мінімального розміру з конфіскацією предметів торгівлі.

Приписами статті 313 КУпАП установлено, що постанови про конфіскацію предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, та грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, виконуються державними виконавцями в порядку, встановленому законом.

Матеріали справи не містять даних щодо вилучення грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення.

Виконання постанови про конфіскацію предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, здійснюється шляхом вилучення конфіскованого предмета і примусового безоплатного звернення цього предмета у власність держави (стаття 314 КУпАП).

Таким чином, суддя вважає, що вилучені 49 пачок сигарет марки «ASTRU», які знаходяться у САП Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області згідно з квитанцією № 4, підлягають примусовому безоплатному зверненню у власність держави з подальшою їх передачею для потреб ЗС України до ІІ-го відділу Івано-Франківського РТЦК та СП (м. Галич, вул. Майдан Різдва, 33).

Відповідно до статті 316 КУпАП постанова про конфіскацію предмета, грошей з відміткою про виконання повертається до суду, який виніс постанову.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1січня 2024 року у розмірі 3028,0 грн.

Отже, із ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 605,6 грн.

Щодо справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 156 та ч. 1 ст. 164 КпАП, то суддя вважає за необхідне такі справи стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з наступним.

Відповідно до приписів частини другої статті 156 КУпАП порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, тягне за собою накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суб`єктом відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП може бути виключно працівник підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування.

Матеріали справ про адміністративні правопорушення не містять даних про те, що ОСОБА_1 є працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування. Тоді як у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що особа не працює.

Отже, ОСОБА_1 не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, а тому у цьому випадку відсутній склад відповідного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст 164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні встановленого законом порядку провадження господарської діяльності.

Вказана норма закону є бланкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті адміністративного правопорушення у протоколі, обов`язковим є наведення конкретної норми нормативно-правового акта, якою встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Таким чином, для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення має бути чітко зазначено, які конкретно дії вчинила особа, чим допустила адміністративне правопорушення.

Надаючи правову оцінку протоколу про адміністративне правопорушення як доказу та іншим наявним у справі матеріалам, суддя виходить з такого.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Таким чином, згідно з Конституцією України та рішеннями Європейського суду з прав людини винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумними сумнівами. Усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Отже, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх допустимості і належності.

Чинний КУпАП не визначає поняття допустимості та належності доказів, проте відповідно до статті 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим кодексом (ст. 86 КПК України).

Таким чином, особа не може бути притягнута до відповідальності на підставі неналежних чи недопустимих доказів, а наявні докази повинні виключати будь-які розумні сумніви щодо винуватості особи.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення, відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

У своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі «Ващенко проти України» Європейський суд вказав, що «обвинувачення» для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

У рішенні в справі «Абрамян проти Росії» Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

У цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення серед інших питань вирішує, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Приписами статті 256 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення повинен містити, серед іншого, суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Суддя на виконання вимог ст. 278 КУпАП констатує недоліки протоколу про адміністративне правопорушення № 786398 в частині відображення суті адміністративного правопорушення (об`єктивної сторони), передбаченого ч. 1 статті 164 КУпАП.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення від 24.01.2024 № 786398 у порушення вимог статті 256 КУпАП і всупереч викладеній позиції ЄСПЛ не міститься даних про порушення особою конкретних приписів чинного законодавства, які встановлюють порядок провадження господарської діяльності та відповідно до яких особа зобов`язана бути зареєстрована як суб`єкт господарювання та отримати відповідну ліцензію на здійснення відповідного виду діяльності.

З огляду на викладену практику ЄСПЛ, суддя під час розгляду справ про адміністративні правопорушення позбавлений можливості самостійно уточнювати (здійснювати) кваліфікацію (опис) діяння особи, стосовно якої розглядається справа.

Так само надсилання протоколу про адміністративне правопорушення до органу (посадової особи), який його склав, для забезпечення дооформлення цього джерела доказів, усунення виявлених недоліків, які перешкоджають притягнути особу до адміністративної відповідальності, однозначно становитиме порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки у цьому випадку суддя буде діяти не як безсторонній і незалежний суб`єкт розгляду справи, а неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі.

При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Оцінюючи протокол № 786398 про адміністративне правопорушення, не визнаю його належним доказом для використання у процесі доказування винуватості ОСОБА_1 за частиною першою статті 164 КУпАП, оскільки у ньому не зазначено приписів законодавства, порушення яких складає об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого у частині 1 статті 164 КУпАП.

Крім того, суддя звертає увагу на те, що відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Водночас матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП не містять доказів того, що ОСОБА_1 здійснював провадження господарської діяльності у визначеному законодавством значенні. Так, долучені до справи матеріали свідчать про разовий продаж ОСОБА_1 сигарет. Тоді як передбачена законодавством обов`язкова ознака господарської діяльності (підприємництва), а саме систематичність, у цьому випадку не підтверджена жодними доказами.

З огляду на викладене, суддя дійшов висновку про те, що правоохоронний орган належними і допустимими доказами не довів наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи, провадження у справах за ч. 2 ст. 156 та ч. 1 ст. 164 КУпАП щодо ОСОБА_1 підлягають закриттю.

На підставі ст. 221 КУпАП, керуючись ст. ст. 156, 164, 247, 283, 284, 285, 294, 313, 314 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 156 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 0 копійок з конфіскацією предметів торгівлі.

49 пачок сигарет марки «ASTRU» без марок акцизного збору, які знаходяться у САП Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області згідно з квитанцією № 4, звернути примусово безоплатно у власність держави з подальшою передачею для потреб ЗС України до ІІ-го відділу Івано-Франківського РТЦК та СП (м. Галич, вул. Майдан Різдва, 33).

Копію постанови після набрання нею законної сили надіслати державному виконавцю для її виконання в частині примусового безоплатного звернення стягнення конфіскованих предметів у власність держави.

Державному виконавцю повідомити суд про виконання постанови в частині примусового безоплатного звернення стягнення конфіскованих предметів у власність держави.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 156 КУпАП, щодо ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 164 КУпАП, щодо ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до змісту статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її прийняття.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ