ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/12625/23

Пров. №3/766/1593/24

05.03.2024 м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді Корольчук Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

встановив:

В протоколі серії ААД №411714 від 16.12.2023 року зазначено, що 15.12.2023 року о 23-27 год. у м. Херсоні по вул. Миру, 28 ОСОБА_1 керував автомобілем Kia Sorento н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння відповідно до висновку медичного закладу №1255 від 16.12.2023 року, чим порушив п. 2.9 а ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав та пояснив, що у інкриміновані йому день, місці та час дійсно керував автомобілем, був зупинений працівниками поліції та на їх пропозицію поїхав до медичного закладу з метою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. У медичному закладі йому спершу запропонували пройти огляд за допомогою алкотестеру, проте декілька разів йому не вдалося його продути, після чого почався обстріл і він допомагав усувати його наслідки. Будь яких інших дій, пов`язаних з проведенням його обстеження на стан сп`яніння, з ним не проводилося, висновок медичного закладу №1255 від 16.12.2023 року, згідно якого він начебто перебував в стані сп`яніння, для ознайомлення йому не пред`являвся, протокол про адміністртивне правопорушення для ознайомлення та підпису не надавався.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 зібрані, додані до протоколу та надані суду наступні документи, які були досліджені у судовому засіданні:

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1255 від 16.12.2023 року, згідно якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, від підпису висновку відмовився;

- довідка, згідно якої Будім 22.10.1999 року отримав посвідчення водія;

- рапорт поліцейського щодо обставин виявлення та документування інкримінованих ОСОБА_1 дій;

- відеофайл з нагрудного відеореєстратора поліцейського.

Розглянувши справу у відповідності до вимог ст.ст. 245-246, 249, 252 КУпАП, суд вважає, що зібрані у справі докази не дають підстав для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1ст. 9 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 251КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст.252КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, показання, надані в судовому засіданні ОСОБА_1 щодо перебігу подій під час документування інкримінованих йому дій, повністю узгоджуються з доданими до протоколу про адміністративне правопорушення доказами.

Зокрема, із відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського вбачається, що прибувши в медичний заклад, ОСОБА_1 двічі продував алкотестер, проте результатів проходження огляду таким чином отримати не вдалося. Інших дій, пов`язаних з проведенням обстеження ОСОБА_1 на стан сп`яніння, відеозаписом не зафіксовано.

Відповідно до п.п. 8, 12, 13 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

З метою всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи і, зокрема, обставин проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, судом на адресу КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР був направлений запит щодо необхідності надання суду для дослідження копії акту медичного огляду ОСОБА_1 №1255 від 16.12.2023 року, на підставі якого був складений вказаний вище висновок.

Дослідивши зазначений акт №1255 від 16.12.2023 року, встановлено, що в ньому дійсно вказано, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння. При цьому, цей же акт у п. 18 містить відомості про те, що ОСОБА_1 симулював неможливість продути алкотестер, від продовження огляду відмовився, що суперечить в частині відмови від продовження огляду даним, зафіксованим відеозаписом з нагрудної камери поліцейських, оскільки пропозиції ОСОБА_1 щодо продовження проведення огляду за допомогою алкотестера чи проходження огляду іншими засобами відеозаписом не зафіксовано. При цьому, розділи акту 21-24, які призначені для відображення інформації про лабораторну діагностику з метою уточнення наявних речовин впливу, методу лабораторного тестування, результатів лабораторних тестів взагалі не заповнені.

Між тим, лікарем в тому самому акті зазначено заключний діагноз про те, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, що, з огляду на наведене вище, дає підстави суду зробити висновок про необґрунтованість цього акту як такого, що містить суперечливі відомості, не ґрунтується на результатах проведених будь яких досліджень та не узгоджується з іншими доказами у справі.

Отже, досліджені судом докази, в тому числі витребувані з медичного закладу, не спростовують показання ОСОБА_1 , які він надав суду на обґрунтування невинуватості у вчиненні інкримінованих йому дій.

Інших доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_2 не було виконано вимог п. 2.9 а ПДР України, матеріали справи не містять і під час судового розгляду, здобуто не було.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1ст. 130 КУпАП, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За обставин викладених вище, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно особи відомості про керування ним автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння не підтверджуються доказами у справі та не можна вважати доведеними, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст. ст. 251, 280, 284 КУпАП

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

СуддяН. В. Корольчук