Справа № 366/1941/24
Провадження №3/366/1488/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2024 смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ГУ ДПС у Київській області державної податкової служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , керівника ТОВ «ХЕЛСІ ФУДС» (), проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

27.06.2024 справа надійшла до суду.

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення № 1401/10-36-04-09 від 20.06.2024 вбачається, що актом камеральної перевірки від 30.05.2024 № 33125/10-36-04-09/43144776 встановлено, що 09.05.2024 за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу подала декларацію з податку на додану вартість за звітний податковий період березень 2021 від 22.03.2021 № , березень 2024 від 04.03.2024 № , в якій задеклароване податкове зобов`язання, що підлягає сплаті до бюджету за наслідками звітного податкового періоду, чим встановлено порушення п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, а саме платником податку несвоєчасно сплачено узгоджену суму грошового зобов`язання за березень 2021, березень 2024, чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась. Про дату, час і місце судового засідання повідомлена вчасно та належним чином. Причин неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило.

З огляду на положення ст. 268 КУпАП, суддя приходить до висновку про розгляд справи без її участі.

16.07.2024 від представника ОСОБА_1 , адвоката Кривомаз Ю.В. до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Клопотання мотивоване тим, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 254 КУпАП і строк притягнення до адміністративної відповідальності, визначений ст. 38 КУпАП вже сплив.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Доказуванням за цим принципом має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогамст.256 КУпАП.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (справа «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000)

Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення регламентовані ст.ст. 254-256 КУпАП.

Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі

Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 та долучені до нього докази наведеним положенням законодавства не відповідають.

Щодо строку складення протоколу про адміністративне правопорушення

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, органом податкової служби встановлено, що правопорушення мало місце 09.05.2024, при цьому, сам факт правопорушення виявлено 30.05.2024 актом камеральної перевірки.

Згідно з актом про неявку для складання та підписання протоколів про адміністративне правопорушення від 20.06.2024, ОСОБА_1 відповідно до листа ГУ ДПС у Київській області від 06.06.2024 не з`явилась для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення складений 20.06.2024, тобто у день складення та підписання згаданого Акта про неявку.

Згідно з копією листа-запрошення ГУДПС від 06.06.2024, адресованому Керівнику ТОВ «ХЕЛСІ ФУДС», останньому запропоновано не пізніше 3 робочих днів з моменту отримання запрошення прибути до ГУ ДПС для складання протоколу про адміністративне правопорушення за результатами проведеної камеральної перевірки.

Відповідно до двох копій рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, на адресу ТОВ «ХЕЛСІ ФУДС» направлено: 05.06.2024 акт камеральної перевірки від 30.05.2024 (згідно з поміткою на повідомленні); 10.06.2024 запрошення керівника (згідно з поміткою на повідомленні). Ці рекомендовані повідомлення отримані під підпис 13.06.2024 представником ТОВ «ХЕЛСІ ФУДС» на прізвище Ганжа.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що після отримання повідомлень представником ТОВ «ХЕЛСІ ФУДС» та їх зворотної доставки до ГУ ДПС України у Київській області, орган податкової служби склав 20.06.2024 акт про неявку ОСОБА_1 для складання протоколу за запрошенням, тому, склав протокол про адміністративне правопорушення без участі ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про те, чи пропущено встановлений ч. 2 ст. 254 КУпАП строк на складання протоколу про адміністративне правопорушення, суддя враховує, що останній складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Суддею встановлено, що проведеною перевіркою діяння, які інкриміновані ОСОБА_1 виявлені 30.05.2024.

При цьому, самої ОСОБА_1 виявлено не було. Тому, задля забезпечення участі ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно неї з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, ГУ ДПС надіслало їй запрошення про особисту участь при складенні протоколу, яке вона проігнорувала, до ГУ ДПС України не з`явилась.

Таким чином, органом податкової служби ОСОБА_1 фактично виявлено не було, тому і строк, визначений ч. 2 ст. 254 КУпАП не можна вважати пропущеним.

Положення ч. 1 ст. 256 КУпАП не забороняють складати протоколи про адміністративні правопорушення відносно осіб, щодо яких встановлені підстави вважати про вчинення ними правопорушення за умови, якщо таких осіб безпосередньо не було виявлено, про що свідчить формулювання «у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються …відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення)…»

Щодо допустимості протоколу про адміністративне правопорушення

Положення ст. 256 КУпАП є імперативними в частині зазначення відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення та підлягають виконанню всіма без виключення посадовими особами, які уповноваженні на складання протоколів про адміністративне правопорушення, що визначені у ст. 255 КУпАП.

При цьому, положення цієї статті є бланкетними, оскільки вичерпно не відображають відомостей, які необхідно зазначати у протоколі про адміністративне правопорушення, для чого слід відсилатись до інших нормативно-правових актів з урахуванням конкретних обставин справи.

Нормативно-правовим актом, який більш детально регулює порядок складення протоколу про адміністративне правопорушення працівниками податкових органів є Інструкція з оформлення податковими органами матеріалів про адміністративні правопорушення, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 02.07.2016 № 566.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ цієї Інструкції, у разі вчинення адміністративного правопорушення кількома особами протокол складається стосовно кожної особи окремо. У разі вчинення однією особою кількох адміністративних правопорушень протоколи складаються окремо щодо кожного з вчинених правопорушень. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим самим органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

В порушення зазначених вимог, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 йде мова не про одне, а про два адміністративні правопорушення, які їй інкримінуються за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, які мали місце:

Перше березень 2021;

Друге березень 2024.

З огляду на викладене, суддя визнає недопустимим доказом протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 як такий, що складений з порушенням встановленого законом порядку.

Щодо строку накладення адміністративного стягнення

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Справи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП відповідно до положень ст. 221 КУпАП підсудні суддям районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Стаття 163-2 КУпАП не входить до переліку статей КУпАП, наведених у ч.ч. 3-6 ст. 38 КУпАП, тому, строк притягнення особи до адміністративної відповідальності за згаданою статтею є загальним та становить 3 місяці.

Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Така позиція щодо застосування норм права викладена у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 804/401/17.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема акту камеральної перевірки (висновок розділу І), правопорушення стосовно подання декларації за березень 2021 вчинено 22.03.2021 (граничний термін сплати зобов`язання), припинено 08.04.2021 (фактична сплата суми), а за березень 2024 вчинено 05.03.2024 (граничний термін сплати зобов`язання) та припинено 09.05.2024 (фактична сплата суми).

Обидва правопорушення мають характер триваючого.

Таким чином, з огляду на положення ч. 2 ст. 38 КУпАП та правову позицію Верховного Суду, строк накладення адміністративного стягнення за вчинене правопорушення, яке мало місце в березні 2021 закінчився, а за правопорушення, вчинене у березні 2024 ще не сплив, оскільки правопорушення припинене 09.05.2024, тому, строк накладення адміністративного стягнення закінчується 09.08.2024.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

За приписом ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» - висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 07.02.2018 року по справі №910/18319/16, в рішенні Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 927/623/18, дійшов висновку про те, що з правового аналізу положень КУпАП вбачається, що застосування положень п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП) можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

В пункті 33 Постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду по справі № 927/120/18 від 16.08.2019 року Касаційний господарський суд вважає, що прийняття ним судового рішення в даній справі № 927/120/18 не свідчить про відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухваленому рішенні Верховного Суду від 07.02.2018 у справи № 910/18319/16 та рішенні Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 927/623/18, оскільки останні приймалися, як випливає з їх змісту, за фактично-доказової бази, відмінної від тієї, яка має місце в даній справі, що зумовлювало лише певну зовнішню схожість відповідних справ, але не свідчило про подібність правовідносин у них.

Відтак, обставина закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, у разі встановлення за результатами розгляду справи в діях особи події і складу інкримінованого їй правопорушення, така особа визнається винуватою у її вчиненні, про те, справа підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

При цьому, у разі встановлення відсутності в діях особи події і складу адміністративного правопорушення, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП

Щодо наявності події і складу адміністративного правопорушення

Відповідальність за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП настає у разі неподання або несвоєчасного подання посадовими особами підприємств, установ і організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

ОСОБА_1 інкримінується вчинення цього правопорушення, яке полягало в порушенні вимог п. 57.1 ст. 57, 203.1 ст. 203 ПК України.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПК України платник зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Суму податного зобов`язання, визначену у митній декларації, платник зобов`язаний сплатити до/або на день подання митної декларації.

Якщо граничний строк сплати податкового зобов`язання припадає на вихідний або святковий день, останній днем сплати податного зобов`язання вважається операційний день, що настає за вихідним або святковим.

Відповідно до п. 203.1 ст. 203 ПК України, Податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) періоду.

В обґрунтування інкримінованого ОСОБА_1 ,. правопорушення до матеріалів справи долучено акт про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів від 30.05.2024 № 33125/10-36-04-09/43144776.

Інших документів, які відповідають критеріям доказів, визначених ст. 251 КУпАП, в матеріалах справи немає.

Згідно з положеннями Податкового кодексу України (ст. 86 цього кодексу) акт перевірки тільки фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, що зобов`язує до вчинення будь-яких дій. Він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

У статті 251 КУпАП акти перевірок контролюючих органів безпосередньо не зазначені як види доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків та, відповідно, такий акт не порушує прав останнього.

Отже, акт податкової перевірки є службовим документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї або іншої податкової перевірки порушення, він є носієм доказової інформації про виявлені порушення та його зміст може бути оскаржено шляхом подання заперечень до контролюючого органу за основним місцем обліку.

При цьому, Акт перевірки не може вважатись єдиним доказом вини особи у вчиненні правопорушення.

Аналогічний за змістом висновок наведений у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № П/811/2893/14А.

З огляду на викладене, в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б у своїй сукупності свідчили про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, яке полягало в порушенні вимог п. 57.1 ст. 57, п. 203.1 ст. 203 ПК України.

Суддя звертає увагу, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на встановлені обставини справи, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Питання судових витрат суддя вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Оскільки у цьому випадку провадження у справі підлягає закриттю, відповідно судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі ст.ст. 19, 62 Конституції України, керуючись ст.ст. 7,-9 40-1, 155-1, 245, 247, 251, 256, 266, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Іванківський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня вручення копії постанови.

Суддя Н.П. Слободян