Шаргородський районний суд
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року

м. Шаргород

Справа № 152/185/24

Провадження № 3/152/148/24

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Соколовська Т.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , не працюючої, українки, громадянки України, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 17.03.2020,

за ч.2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №032007 від 23.01.2024: « ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання, забезпечення необхідних умов проживання, навчання своєї доньки ОСОБА_2 , 2009 р.н., яка відмовляється проживати разом зі своєю матір`ю, періодично покидає місце проживання, так як згідно умов проживання вони є незадовільними, чим вчинила правопорушення, передбачене частиною 2 статті 184 КУпАП».

Постановою судді від 07.02.2024 адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП повернуто Тульчинському районному відділу поліції ГУНП у Вінницькій області для доопрацювання.

Підставами повернення адміністративного матеріалу на доопрацювання є невідповідність суті адміністративного правопорушення ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеного у частині 2 статті 184 КУпАП..

У порушення вимог ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 0322007 від 23.01.2024, складеному відносно ОСОБА_1 не зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; відсутнє посилання на закон, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Долучена до матеріалів справи копія рапорту старшого інспектора чергового Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Семенюка І.М. не якісна, фабула ЄО не читається.

Крім того в матеріалах справи відсутні характеристики навчального закладу та інші докази і посилання на них у підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП. Також відсутні дані, які характеризують особу правопорушника.

29.02.2024 адміністративний матеріал №152/185/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 184 КУпАП надійшов до Шаргородського районного суду без виконання вимог постанови судді від 07.02.2024.

До матеріалів справи, після доопрацювання, долучено характеристику на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її неповнолітню доньку - ОСОБА_2 , копії звернень начальника Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області до директора КУ «Центр надання соціальних послуг» Шпиківської селищної ради та начальника ССД Шпиківської селищної ради з пропозицією вжити заходів щодо визначення постійного місця проживання неповнолітньої ОСОБА_2 . Якісна копія рапорту старшого інспектора чергового Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Семенюка І.М,. на вимогу суду до матеріалів справи не долучена, а з долученого, після доопрацювання, витягу з ЄО №557 від 19.01.2024 та рапорту інспектора з ЮП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області вбачається, що неповнолітня ОСОБА_2 протягом тривалого часу конфліктує зі своєю матір`ю, яка не забезпечує її коштами на особисті потреби, тому остання не бажає проживати з матір`ю. 19.01.2024 до ЧЧ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області від ОСОБА_1 надійшло повідомлення, що «невідомий чоловік не відпускає 14 річну дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 додому протягом 3 х тижнів…».

Зазначені обставини не відповідають фабулі адміністративного правопорушення, викладеній у протоколі серії ВАД №032007 від 23.01.2024, в якому не зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, не розкрита об`єктивна сторона правопорушення, не зазначено, які конкретно обов`язки щодо виховання дитини порушила остання, в чому полягають її винні дії по ухиленню від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини, а посилання на незадовільні умови проживання ОСОБА_2 не підтвердженні жодними доказами.

До матеріалів справи не долучено акт обстеження умов проживання дітей та інші докази проведення перевірки умов проживання сім`ї, які б встановлювали факт ухилення матері від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

За правилами ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому необхідно враховувати, що сам протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення, а тому не може вважатися доказом вчинення правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 по справі № 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до п.39 Постанови ВС від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Адміністративна відповідальність за ч. 1ст. 184 КУпАП настає у разі ухилення батьків від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Частиною 2 ст.184 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення тих самих дій повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т.ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення дітей безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

КУпАП визнає відсутність у діянні складу (сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак) адміністративного правопорушення як обставини, що виключають провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У справі, що розглядається належні, допустимі та достовірні докази, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП відсутні, при цьому судом використані всі можливі заходи для встановлення істини по справі, отже провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.ст.7, 9, 184, 245, п.1 ст. 247, ст.ст. 251, 252, 266, 280, 283, 284, 287, 289, ч.2 ст.294 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Т.О. Соколовська