Справа № 466/8714/24 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 33/811/1513/24 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Феденишина Володимира Ярославовича, представник потерпілого матері ОСОБА_2 , представника потерпілого - адвокат Пшеничної Тетяна Миколаївна, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання своєї неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , 2013 року народження. Наведене виразилось в тому, що її неповнолітній син, ОСОБА_3 , перебуваючи на території СЗШ №99, 02 серпня 2024 року ,близько 15 год., за адресою АДРЕСА_1 , наніс удар в область ноги неповнолітньому ОСОБА_4 , 2013 року народження, а також нецензурно висловлювався в сторону останнього. Відтак, ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» неналежно виконувала свої батьківські обов`язки, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 184 КупАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що вона має п`ятеро дітей, є багатодітною матір`ю, належним чином виконує свої батьківські обов`язки.

Наголошує, що в постанові суду першої інстанції не зазначено які саме батьківські обов`язки вона не виконала, чи не виконувала, а протокол про адміністративне правопорушення не містить даних які права дітей порушено.

Повідомляє, що до виконання своїх батьківських обов`язків відноситься відповідально, її син отримує належне культурне, спортивне виховання, має всі ресурси для нормального розвитку та отримання освіти.

5 листопада 2024 року на адресу Львівського апеляційного суду поступив відзив на апеляційну скаргу від представника потерпілого адвоката Пшеничної Т.М., в якому вона просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Наголошує, що ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітнього сина, який неналежно себе поводить серед інших дітей, ініціює бійки, критично не оцінює поведінку своєї дитини, не вживає заходів виховного характеру до сина з метою виключення вирішення конфліктів силовим методом, виправдовує поведінку дитини, сприяє подальшому застосуванню сили до інших дітей.

Звертає увагу, що судом першої інстанції повно та всебічно, об`єктивно досліджено обставини справи, проаналізовано наявні у справі докази.

Окрім того, 5 листопада 2024 року від адвоката Пшеничної Т.М. надійшла заява (клопотання) про допит свідка ОСОБА_5 .

Вивчивши заяву (клопотання) адвоката Пшеничної Т.М. про допит свідків та вислухавши думку адвоката Феденишина В.Я, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , які заперечили проти задоволення заяви, думку представника потерпілого матері ОСОБА_2 та адвоката Пшеничної Т.М. на підтримку заяви, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що подане клопотання не містить достатніх обґрунтувань щодо необхідності допиту свідка ОСОБА_5 .. Зважаючи, що матеріали справи містять достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 2 серпня 2024 року, окрім того до матеріалів справи долучено відеозапис, який є чіткими та зрозумілим, відтак суд не вбачає доцільності у виклику зазначеного свідка, а тому у задоволенні такого клопотання (заяви) слід відмовити.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її захисник адвокат Феденишин В.Я. пояснили, що на майданчику біля школи не відбувалося жодної бійки, а відбувалася лише гра, в якій вони погодили правила та виконували їх. Зазначали, що ОСОБА_1 належним чином виховує своїх дітей та виконує батьківські обов`язки.

Представник потерпілого мати ОСОБА_2 пояснила, що її сина побив ОСОБА_6 на спортивному майданчику поблизу школи, де останній його побив. Ввечері вона виявила в сина синці, через що була вимушена звернутися до лікаря та в поліцію.

Представник потерпілого адвокат Пшенична Т.М. наголосила, що ОСОБА_1 не належним чином не виконує батьківських обов`язків, оскільки її син поводить себе агресивно до інших дітей, провокує бійки.

Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, представників потерпілого на заперечення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення дитині безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей, а також відсутності контролю за дозвіллям.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Диспозиція даної норми закону є банкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 376080 від 22 серпня 2024 року (а.с. 1) згідно якого ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_3 2013 року народження, а саме неповнолітній син перебуваючи на території СЗШ №99 наніс удар в область ноги малолітньому ОСОБА_4 , 2013 р.н., а також нецензурно висловлювався в сторону останнього, чим мати ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства»;

- поясненнями ОСОБА_2 від 5 серпня 2024 року (а.с. 7)з яких встановлено, що 2 серпня 2024 року її сина було побито на території стадіону школи №99;

- поясненнями ОСОБА_4 від 8 серпня 2024 року (а.с. 10), з яких вбачається, що він 2 серпня 2024 року йшов на день народження коли його зустріли хлопці та сильно побили, звертає увагу, що він намагався домовитися, щоб вони не билися;

- копією довідки КНИ «1 ТМО м. Львова» ВП «Лікарня Святого Миколая» (а.с. 12) відповідно до якої у ОСОБА_4 встановлено діагноз Забій м`яких клітин грудної клітини;

- поясненнями ОСОБА_1 від 8 серпня 2024 року (а.с. 20) з яких встановлено, що вона дізналася про бійку лише 5 серпня 2024 року, з сином провела профілактичну роботу, син пообіцяв, що більше такого не робити;

- поясненнями ОСОБА_7 від 8 серпня 2024 року (а.с. 21) відповідно до яких, 2 серпня 2024 року він зустрівся із своїми знайомими та пішов гуляти до Львова, де відбулася бійка;

- характеристикою ОСОБА_7 (а.с.27 ) з якої встановлено, що він не виявляє зацікавленості до навчання, систематично не виконує домашнє завдання, на заняття часто приходить без підручників та зошитів;

- поясненнями ОСОБА_8 (а.с.28 29 ),згідно яких, встановлено, що 2 серпня 2024 року відбувся конфлікт в ході якого відбулася бійка дітей;

- поясненнями ОСОБА_9 (а.с. 30 ), в яких він зазначає, що його син 3 серпня 2024 року йому повідомив про конфлікт який відбувся на території школи;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано, конфлікт між дітьми (хлопцями) на території стадіону, під час якого вони завдають удари один одному ногами, висловлюються нецензурною лексикою.

- поясненнями ОСОБА_10 (а.с.50), яка зазначала, що дізналася від сина про дану подію.2 серпня 2024 року.

Окрім того, як встановлено з ЄДРСР постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2024 року (справа №466/8717/24 провадження 3/466/2646/24) ОСОБА_10 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 184 КУпАП, у зв`язку із даною подією.

Твердження апелянта, що ОСОБА_1 належним чином виконує свої батьківські обов`язки, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі спростовуються матеріалами справи зазначеними вище за текстом.

Доводи апелянта, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що саме порушила ОСОБА_1 та які саме батьківські обов`язки вона не виконувала, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки такі мають формальний характер та не спростовують її вини у інкримінованому правопорушенні.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим її апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а її апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.