Справа № 161/511/24
Провадження № 3/161/688/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 08 лютого 2024 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Крупінська С.С..,з участю секретаря Федорової В.М., представника ОСОБА_1 Хвищук Н.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , водій ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат»,

- за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 345659 від 26.12.2023 року ОСОБА_1 26.12.2023 року о 15 год. 05 хв. в с.Липини вул.Окружна біля «Епіцентру» Луцького району керував автомобілем «Citroen Jamper»,д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога. Висновок № 766 від 26.12.2023 р. Від керування відсторонений.

Такі дії кваліфіковані поліцейським як порушення п.2.9а ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Хвищук Н.В. суду пояснила, що під час проходження ОСОБА_1 огляду у лікаря-нарколога, аналіз показав результати, що не становить такого ступеня протиправності, який би свідчив про необхідність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки він не представляв підвищеної загрози для учасників руху. Зазначає, що поведінка ОСОБА_1 була адекватна та не відповідала ситуації, в якій він опинився, координація його рухів була збережена, мова чітка, жодного тремтіння рук або почервоніння шкірного покриву обличчя не вбачалось, тому вважає, що при 0,46 проміле фактично не впливає на реакцію водія. Також вказала, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягався, працює водієм у ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», відповідальний та дисциплінований працівник, має на утриманні двох дітей, тому просила звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП за крайньою необхідністю, а провадження по справі закрити.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши письмові матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 345659 від 26.12.2023 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів результатами спеціального технічного приладу газоаналізатору «Алкофор-505», висновком КП «Волинський медичний центр терапії залежностей», також відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.

Суд не бере до уваги клопотання захисника Хвищук Н.В. про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності.

Відповідно вимог ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): - небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; - при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; - шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.

Тобто, для встановлення того, що особа діяла в стані крайньої необхідності, необхідно, щоб небезпека не могла бути усунена іншим шляхом, а також є єдиним засобом захисту від небезпечних дій. В судовому засіданні не встановлено, що небезпека не могла бути усунена іншим шляхом та була єдиним засобом від небезпечних дій. Також не встановлено необхідності використання саме транспортного засобу особисто ОСОБА_1 , а не іншим можливим чином.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь вини правопорушника, а також особу порушника, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід також стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст.40-1, 130, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ч.2 ст.308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у вищенаведений строк, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, що складає 34 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень 60 копійок) за наступними реквізитами: (стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банк отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету22030106).

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області С.С.Крупінська