Справа № 441/2822/23 Головуючий у 1 інстанції: Перетятько О.В.
Провадження № 33/811/1518/24 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Городоцького районного суду Львівської області від 10 жовтня 2024 року,

встановив:

постановою Городоцького районного суду Львівської області від 10 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17 000 (сімнадцять тисяч) грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 18.11.2023 о 03 год. 36 хв. по вул. Львівській, 28 в м.Городку Львівського району Львівської області керував транспортним засобом MAZDA3, р.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законодавством порядку, із застосуванням спеціального технічного приладу Alkotest Drager 6820, результат огляду становить 2,51 %, тест №2016 , чим порушив п.2.9А ПДР України, від керування транспортним засобом відсторонений.

Не погоджуючись із згаданою постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просить скасувати постанову Городоцького районного суду Львівської області від 10 жовтня 2024 року щодо нього та закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог, зазначає що оскаржувана постанова необґрунтована, не відповідає вимогам закону, прийнята із порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №548954 від 18 листопада 2023 року відсутні належні та допустимі, які б беззаперечно підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Наголошує, що вину не визнає і факт керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння не доводиться доказами. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом у справі, оскільки мали місце значні порушення законодавства при його складенні.

Звертає увагу суду на те, що його автомобіль був припаркований, поліцейські під`їхали не пояснюючи, які правила ПДР ним порушено, почали пропонувати пройти огляд на стан сп`яніння; автомобілем ОСОБА_1 не керував; відеозапис розпочинається з моменту того, як поліцейський пропонує пройти огляд на стан сп`яніння не роз`яснюючи при цьому прав і обов`язків. Підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за відсутності факту керування ОСОБА_1 , транспортним засобом у працівників поліції не було.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причину неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Крім того, згідно довідки про доставку повідомлення у додатку «Viber», 25 жовтня 2024 року судова повістка сформована електронному вигляді і доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23.01.2023 року.

У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 548954 від 18.11.2023, Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Рапортом інспектора СРПП ВнП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області Дем`яновського Р. від 18.11.2023, результатом спеціального технічного приладу Alkotest Drager 6820, покази якого становлять 2,51 % (проміле), долученим до матеріалів справи відеозаписом події.

Передбачених законом підстав для визнання огляду недійсним апеляційний суд не встановив і таких підстав не наведено апелянтом.

Апеляційним судом було перевірено доводи апелянта щодо відсутності підстав проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за відсутності факту керування ОСОБА_1 , які апеляційний суд оцінює критично, як спробу уникнути від адміністративної відповідальності, оскільки згадане спростовується матеріалами справи, зокрема оглянутим апеляційним судом відеозаписом події. Крім того такі твердження були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Городоцького районного суду Львівської області від 10 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ