Провадження № 3/243/1058/2024
Справа № 243/1543/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Агеєва О. В. розглянувши матеріали, які надійшли із Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 , за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 126, ч.2 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА

17 лютого 2024 року о 22 год. 48 хв., біля буд. 8 по вул. Батюка, у м. Слов`янськ, Донецької області, ОСОБА_1 , керував т/з ВАЗ 2103, н/з НОМЕР_3 , не маючи права керування т/з. Правопорушення вчинено повторно протягом року, постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя було притягнуто до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Своїми діями, ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 2.1.а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім цього, 17 лютого 2024 року о 22 год. 48 хв., біля буд. 8 по вул. Батюка, у м. Слов`янськ, Донецької області, ОСОБА_1 , повторно, протягом року, керував т/з ВАЗ 2103, н/з НОМЕР_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законодавством порядку проводився із застосуванням спеціального технічного засобу «Alcotest Drager 7510». Результат позитивний 0,77 ‰. Тест 255. Від керування транспортним засобом відсторонений. Про повторність попереджений. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, викликався до суду шляхом зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення часу, дати та місця розгляду справи (підпис водія ОСОБА_1 наявний), так і за допомогою SMS-повідомлення на номер телефону, зазначений у протоколів. Згідно Довідки про доставку SMS, абонент SMS-повідомлення отримав завчасно. Заяву про відкладення розгляду справи чи заперечення на протокол до суду не подав.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності особи, суд враховує практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків, поведінку особи (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у справі даних і доказів.

Окрім цього, як зазначив ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України» (заява №18986/06; п.57) суд зазначив, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, №47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, №69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, №326/03.)

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у п.35 рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Подібна позиція цього суду викладена, також у рішеннях у справах «Олександр Шевченко проти України» (заява N 8371/02, п.27, та «Трух проти України» заява № 50966/99), де суд наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Судом при розгляді даної справи враховано позицію Верховного Суду відображену в п.34 постанови від 12.03.2019 року по справі №910/9836/18 де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ «Богонос проти Росії» від 05.02.2004 року).

Основною умовою відкладення розгляду справи є - не відсутність у судовому засіданні сторони по справі, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 повідомлявся та був обізнаний про розгляд справи в суді, суд вважає, що неявка останнього на судовий розгляд не має поважних причин та свідчить про ухилення останнього від участі в судовому засіданні з метою створення штучних перешкод у розгляді справи, як обраний спосіб захисту.

Вище вказані дії суд розцінює як ухилення від явки до суду з метою затягування розгляду справи, тому суд не вбачає підстав відкладати розгляд справи, оскільки правопорушник за період перебування на розгляді суду матеріалів справи не скористався правами, наданими йому чинним законодавством, передбаченими статтею 268 КУпАП, не надав пояснень, заперечень щодо протоколу про адміністративне правопорушення, обставин справи й доказів на їх підтвердження, беручи до уваги той факт, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст. 126, ч.2 ст.130 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а тому, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності правопорушника, на підставі наявних документів, доданих до протоколів про адміністративне правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до вмотивованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 вини у порушенні вимог п.2.1а, п.2.9а ПДР, а відтак і складу правопорушення, відповідальність за яке передбаченач.5 ст. 126 КУпАП, ч.2 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.130 КУпАП, підтверджується:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №735554 від 17 лютого 2024 року, в якому правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 та зафіксовано факт порушення останнім п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. Протокол підписаний водієм без зауважень;

висновком тесту спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 7510» від 17 лютого 2024 року (результат тесту 0,77‰, тест №255), наявний підпис водія ОСОБА_1 без зауважень;

актом огляду на стан сп`яніння, відповідно до якого водій ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, наявний підпис водія, жодних зауважень немає;

даними рапорту поліцейського;

адмінпрактикою, відповідно до якої 30 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП;

поясненнями ОСОБА_2 від 17 лютого 2024 року, який пояснив, що йому було передано керування транспортним засобом т/з ВАЗ 2103, н/з НОМЕР_3 , оскільки ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння;

відеозаписом правопорушення з бодікамер поліцейських, відповідно до яких суддею встановлення факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння. Окрім того, з відеозапису вбачається, що останній не заперечував факт керування транспортним засобом, пройшов освідування на стан сп`яніння на місці зупинки, результат виявився позитивним. На місці ОСОБА_1 було роз`яснено право на захист, а також право щодо процесуальних дій, роз`яснено суть протоколу, дату та місце розгляду справи в суді, ОСОБА_1 погодився із протоколом, заперечень не надав. Крім цього на відеозаписі зафіксовано передачу транспортного засобу ОСОБА_2 . З пояснень ОСОБА_1 відображених на відеозаписі вбачається, що він не має прав. Вказав, що в нього немає часу їх отримувати.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.126 КУпАП, підтверджується:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№ 735964 від 17 лютого 2024 року, відповідно до якого 17 лютого 2024 року о 22 год. 48 хв., біля буд. 8 по вул. Батюка, у м. Слов`янськ, Донецької області, ОСОБА_1 , керував т/з ВАЗ 2103, н/з НОМЕР_3 , не маючи права керування т/з. Правопорушення вчинено повторно протягом року, постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя було притягнуто до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Своїми діями, ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 2.1.а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП;

даними рапорту поліцейського;

адмінпрактикою, відповідно до якої 18 липня 2023 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч.2 ст. 126 КУпАП;

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 передбачено, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із аналізу положень вказаної норми Закону слід зробити висновок, що під час розгляду даної категорії справ однією з обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є керування особою транспортним засобом.

У п. 2 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про адміністративні правопорушення на транспорті" вказано, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування (водії транспортних засобів, інші особи, що керували транспортними засобами ч.ч. 1-4 цієї статті; судноводії - ч. 5 цієї статті; інші особи, які керували річковими або маломірними суднами, - ч. 6 цієї статті).

Згідно абз.4 п.27 вище зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду роз`яснено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли водій почав рухатись.

Керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

20.02.2019 року Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рамках справи №404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення "водія" унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Окрім того, слід зазначити, що під час розгляду справи, порушень допущених працівниками поліції при складанні протоколу судом не виявлено. Протокол про адміністративне правопорушення містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Відповідно до ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 2.7 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції уповноваженими особами Державтоінспекції МВС, патрульної служби МВС з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту у видихуваному повітрі мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Поліцейськими вказані вимоги законодавства дотримані та запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Останній добровільно надав свою згоду. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 7510», результат тесту 0,77%, що підтверджується висновком тесту спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 7510» від 17 лютого 2024 року та відеозаписом з бодікамери.

Крім того, відповідно до п.2.1а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Адміністративним правопорушенням відповідно до ч. 5ст. 126 КУпАП визнається повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами ( ч. 3ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4ст. 126 КУпАП).

На підставі вищевикладених фактичних обставин, суд вважає доведеним факт не виконання ОСОБА_1 вимог п. 2.5. ПДР України, а тому провина останнього у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 130 КУпАП, враховуючи повторність вчинення подібного правопорушення протягом року, доведена у повному обсязі.

Крім того, враховуючи сукупність наявних у справі доказів про повторне протягом року порушення вимог п. 2.1аПДР України, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 126 КУпАП, вважаю, що провина ОСОБА_1 і у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП також доведена в повному обсязі.

Обставин, що пом`якшують відповідальність чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, в судовому засіданні не встановлено.

При обранні міри адміністративного стягнення, враховуючи обставини вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, суд доходить висновку, що відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП слід призначити покарання у виді штрафу на користь держави, в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки та без оплатного вилучення транспортного засобу та за ч.5 ст. 126 КУпАП слід призначити покарання у вигляді штрафу, в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно ч.2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи положення ч.2 ст. 36 КУпАП, остаточно визначити ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126 КУпАП та ч.2 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП та ст. 4 Закону України Про судовий збір, із ОСОБА_1 підлягає стягненню також судовий збір на користь держави.

Керуючись статтями 23, 33, 130, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА

Визнати ОСОБА_1 , винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 5 ст.126 КУпАП, та ч. 2 ст.130 КУпАП,і накласти стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп., на рахунок отримувача: UA0005001, отримувач коштів: Донецьке ГУК/Дон.обл./21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37967785, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 21081300, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на рахунок отримувача: UA0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету22030106.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Олена Володимирівна Агеєва