ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/596/24Головуючий у 1-й інстанції Созанська Л.І.
Провадження № 33/817/523/24 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2024 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Рекуша О.Р. на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 червня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Згідно постанови, 26 березня 2024 року о 13 год 57 хв в м. Бучач, вул. Торгова, 2 ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини; не чітка мова та хода; почервоніння обличчя. Від проходження огляду на місці зупинки з метою встановлення ступеня алкогольного сп`яніння та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Рекуш О.Р. просить скасувати постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 червня 2024 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що:

у матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом;

у матеріалах справі відсутній протокол адміністративного затримання ОСОБА_1 ;

працівники поліції не виписали та не дали для ознайомлення ОСОБА_1 направлення в Бучацьку міську лікарню;

матеріали справи не містять відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі;

усі відеофайли наявні у матеріалах справи не підписані електронним підписом відповідного суб`єкта владних повноважень;

працівники поліції не забезпечили ОСОБА_1 послугами захисника (адвоката), після його затримання;

працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 вимоги ст.268 КУпАП;

у поліцейських не було підстав для зупинки транспортного засобу, які регламентовані статтею 35 Закону України "Про Національну поліцію", щодо зупинки транспортного засобу.

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Рекуша О.Р., який просив проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 і задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №161362 від 26 березня 2024 року; рапорті ст. інспектора-чергового ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Свистуна І.В. від 26 березня 2024 року; рапорті поліцейського СРПП ВП № 2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Стасіва Р.Р. від 26 березня 2024 року; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного стосовно ОСОБА_1 ; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26 березня 2024 року, адресованого КНП «Бучацька міська лікарня»; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1750946 від 26 березня 2024 року; відеозаписах, які долучено до матеріалів справи.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про те, що у поліцейських не було підстав для зупинки транспортного засобу, які регламентовані статтею 35 Закону України "Про Національну поліцію", щодо зупинки транспортного засобу спростовуються матеріалами справи.

Так, відповідно до ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" однією з підстав для зупинки транспортного засобу є наявність інформації, що свідчить про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для перевірки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 було те, що на службовий планшет екіпажу патрульної поліції надійшло повідомлення про порушення ПДР. Наявність таких підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.35 Закону про поліцію для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , підтверджується доданими до протоколу про адміністративне правопорушення електронним рапортом - витягом із ІПНП України від 26 березня 2024 року, згідно якого 26 березня 2024 року о 14:02 надійшло повідомлення зі служби 102 від анонімного заявника про те, що "щойно водій у військовій формі проїхав вулицею на високій швидкості на транспортному засобі марки Мерседес Віто синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , на думку заявника останній ймовірно перебуває в алкогольному сп`янінні". Патрулюючи по вул.Торгова, працівниками поліції було виявлено даний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування із ОСОБА_1 у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Водієві було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або в найближчому медичному закладі, однак водій від такого відмовився.

Окрім вищевказаного, даними відеозапису (0000000_ _0003.MP4 з 13:59:20 год.) зафіксовано, що безпосередньо після переслідування транспортного засобу «Mercedes-Benz Vito», д.н.з. НОМЕР_1 та його зупинки на місці водія працівниками поліції було виявлено ОСОБА_1 , якого детально поінформовано про підставу зупинки його транспортного засобу, на що останній не висловлював будь-яких заперечень.

Твердження апелянта про те, що у матеріалах справи відсутні належні докази, які би підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є безпідставні, так як спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №161362 від 26 березня 2024 року, який узгоджується з відеозаписами із реєстратора службового автомобіля, а також відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.

Крім наведеного, твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, спростовуються копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1750946 від 26 березня 2024 року, якою на ОСОБА_1 було накладено стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.6).

Відомостей про скасування вказаної постанови в апеляційній скарзі не вказано і доказів такого апеляційному суду не надано, а тому слід вважати, що ця постанова не скасована і набрала законної сили.

Доводи захисника про те, що працівники поліції, провівши адміністративне затримання ОСОБА_1 не склали відповідного протоколу, та не забезпечили останньому захисника, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки по-перше, будь-яких клопотань з приводу цього ОСОБА_1 не висловлював, по-друге, згідно вимог п. 2.5 ПДР та положень нормативних актів, що стосуються процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, водій, у якого поліцейським виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, зобов`язаний пройти такий огляд на вимогу поліцейського протягом 2-х годин з моменту виявлення ознак алкогольного сп`яніння та згідно положень ст. 256, 268, 271 КУпАП, право особи, що притягується до адміністративної відповідальності мати захисника у справі про адміністративне правопорушення виникає у вказаної особи з моменту притягнення її до адміністративної відповідальності.

Окрім того, стверджуючи в апеляційній скарзі, що дії працівників поліції були незаконними апелянт не наводить жодних відомостей про оскарження таких дій поліції в порядку, передбаченому КАС України, або до правоохоронних органів вищого рівня.

Твердження апелянта про те, що матеріали справи не містять відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі є надуманими, так як вони спростовуються наявними у справі доказами. Зокрема даними відеозапису зафіксовано як працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у найближчому медичному закладі, однак, водій у категоричній формі відмовився (файл 0000000_ _0003.MP4 з 14:09:10 год).

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не виписали та не дали для ознайомлення ОСОБА_1 направлення в Бучацьку міську лікарню є неналежними, оскільки ОСОБА_1 відмовився проходити такий огляд, тому в працівників поліції не було підстав оформляти направлення водія у відповідний медичний заклад.

За змістом положень частин третьої, четвертою ст.266 КУпАП підставою для направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння в заклад охорони здоров`я є попередня згода самого водія на проходження такого огляду, який згідно п.7 розділу 1, п.п.8,9 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, проводиться у найближчому закладі охорони здоров`я за обов`язкової участі поліцейського не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Зібраними у цій справі доказами достовірно встановлено, що ОСОБА_1 на місці його зупинки відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також відмовився проходити такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, що підтверджується долученим до справи та переглянутим в апеляційному суді відеозаписом, а тому доводи апеляційної скарги про скасування постанови суду через те, що поліцейськими не оформлено направлення на огляд є помилковими.

Окрім того, як вбачається із матеріалів справи, дане направлення наявне у матеріалах справи (а.с.5).

Доводи апеляційної скарги про те, що усі відеофайли наявні у матеріалах справи не підписані електронним підписом відповідного суб`єкта владних повноважень, було предметом дослідження суду першої інстанції і отримало належну правову оцінку, з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 вимоги ст.268 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає такими, що в даному випадку не свідчать порушення права на захист. Так, на відеозаписі із нагрудних камер працівників поліції (файл 0000000__0003.MP4), зафіксована, як ОСОБА_1 своєю поведінкою, намагався уникнути спілкування із працівниками поліції, ігнорував їх законні вимоги, нецензурно виражався в бік працівників поліції. Відтак, ОСОБА_1 своїми діями сам перешкоджав виконанню працівниками поліції їх обов`язків щодо роз`яснення йому прав, передбачених статтею 268 цього Кодексу.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Рекуша О.Р. залишити без задоволення, а постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 червня 2024 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя