Справа №760/7872/24 3/760/3385/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Сергієнко Г.Л., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від Уповноваженого Радою адвокатів Київської області члена Ради адвокатів Київської області Лішневського І.Г., відносно

ОСОБА_1 , начальника департаменту управління якістю та обслуговуванням клієнтів ТОВ «лайфселл», місце знаходження: м.Київ, вул.Соломянська, 11 А,

за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.212-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії КС, №00497, від 28.03.2024 року відносно ОСОБА_1 , згідно з яким 21.02.2024 року ОСОБА_1 як начальник департаменту управління якістю та обслуговуванням клієнтів ТОВ «лайфселл» неправомірно відмовила в наданні інформації у відповідь на адвокатський запит адвоката Козьменко А.Г., чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії КС, №00497, від 28.03.2024 року та додані до нього матеріали, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 5 статті 212-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії КС, №00497, від 28.03.2024 року відносно ОСОБА_1 , згідно з яким 21.02.2024 року ОСОБА_1 як начальник департаменту управління якістю та обслуговуванням клієнтів ТОВ «лайфселл» неправомірно відмовила в наданні інформації у відповідь на адвокатський запит адвоката Козьменко А.Г., чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, надала письмові пояснення, в яких просить провадження в справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП. Крім того, зазначила, що відмовляючи адвокату в наданні інформації, вона, перш за все, керувалася приписами та обмеженнями, встановленими Наказом ТОВ «лайфселл» №03/1912/52 від 19.12.2022 «Про обмеження доступу до інформації про мережу мобільного зв`язку», про що було повідомлено адвокату. Відповідно до вказаного Наказу ТОВ «лайфселл» №03/1912/52 від 19.12.2022 «Про обмеження доступу до інформації про мережу мобільного зв`язку» до конфіденційної інформації віднесено, зокрема, інформацію про час, обсяги припинення або обмеження функціонування електронної комунікаційної мережі ТОВ «лайфселл» за певними адресами, в певних населених пунктах, на певній території, а також - про час, обсяги і стан відновлення її функціонування. За Наказом надання такої інформації, віднесеної до конфіденційної, на адвокатські запити не передбачено. Такий Наказ на час підписання нею відповіді на адвокатський запит не скасовано, не визнано в судовому порядку протиправним або нечинним. Також зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення за ч.5 ст.212-3 КУпАП повинна характеризуватися прямим умислом, спрямованим на неправомірну відмову в наданні інформації її запитувачу, проте відмовляючи в наданні інформації адвокату, вона керувалася приписами виданого в ТОВ «лайфселл» вищевказаного Наказу, жодного умислу саме на неправомірну відмову у наданні інформації у неї не було. Сама по собі відмова адвокату у наданні інформації з причини її віднесення до конфіденційної, а так само - власне віднесення певної інформації до конфіденційної є законними. Право адвоката на отримання інформації не є абсолютним, а може бути обмежено у разі, якщо інформація, яку запитує адвокат, є з обмеженим доступом. Обов`язковість надання адвокатам інформації саме з обмеженим доступом Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не передбачена. Отже, законодавством передбачено, що різновидом інформації з обмеженим доступом є конфіденційна інформація. В свою чергу, конфіденційною є інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою. Закон України «Про інформацію» не містить обмежень права фізичних або юридичних осіб відносити ту чи іншу інформацію до конфіденційної. Єдине, Законом України «Про інформацію» не передбачено віднесення інформації до конфіденційної суб`єктами владних повноважень, до яких ТОВ «лайфселл» не відноситься. Отже, ТОВ «лайфселл» вправі відносити певну інформацію на свій розсуд до конфіденційної і самостійно визначати режим доступу до неї. Відповідь по суті на адвокатський запит адвоката Козьменко А.Г. вимагала надання саме тієї інформації, що віднесена ТОВ «лайфселл» до конфіденційної. Крім того, віднесення певної інформації до конфіденційної є принципово виправданим в умовах воєнного стану. Згаданий вище Наказ ТОВ «лайфселл» видано в умовах воєнного стану та агресії проти України. Функціонування мережі мобільного зв`язку в умовах воєнного стану має принципове значення для забезпечення обороноздатності та функціонування держави в цілому. Тому, будь-яка інформація про стан та роботу мережі мобільного зв`язку в сучасних умовах має стратегічне значення. При цьому, цінність такої інформації може бути як очевидною, так і непомітною на перший погляд. Наприклад, інформація про відновлення мережі в тому чи іншому населеному пункті (або - про часові проміжки функціонування або не функціонування мережі на тій чи іншій місцевості) дозволяє зробити висновки про наявні у постачальника технічні та людські ресурси для відновлення мережі, про його спроможність протидіяти ворожим заходам щодо виведення мережі з ладу. Тому природньо, що постачальник електронних комунікаційних послуг має вживати всіх можливих та розумних, на його погляд, заходів щодо скорочення джерел, за яким певна інформація може оприлюднюватися в той чи інший спосіб, виходити за межі такого постачальника. З огляду на зазначене, наданням відповіді на адвокатський запит адвоката Козьменко А.Г. з відмовою у наданні інформації приписи Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не було порушено.

Суд ураховує, що відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Як передбачено ч.3 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про інформацію» за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Статтею 21 Закону України «Про інформацію» передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом. Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом. Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами . До інформації з обмеженим доступом не можуть бути віднесені такі відомості:

1) про стан довкілля, якість харчових продуктів і предметів побуту;

2) про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні ситуації, що сталися або можуть статися і загрожують безпеці людей;

3) про стан здоров`я населення, його життєвий рівень, включаючи харчування, одяг, житло, медичне обслуговування та соціальне забезпечення, а також про соціально-демографічні показники, стан правопорядку, освіти і культури населення;

4) про факти порушення прав і свобод людини, включаючи інформацію, що міститься в архівних документах колишніх радянських органів державної безпеки, пов`язаних з політичними репресіями, Голодомором 1932-1933 років в Україні та іншими злочинами, вчиненими особами, які брали участь або сприяли реалізації російської імперської політики, представниками комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів;

5) про незаконні дії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб;

5-1) щодо діяльності державних та комунальних унітарних підприємств, господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі або територіальній громаді, а також господарських товариств, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких належать господарському товариству, частка держави або територіальної громади в якому становить 100 відсотків, що підлягають обов`язковому оприлюдненню відповідно до закону;

6) інші відомості, доступ до яких не може бути обмежено відповідно до законів та міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як передбачено ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Судом досліджено матеріали вищевказаної адміністративної справи, зокрема запит адвоката Козьменко А.Г. від 12.02.2024 року та Наказ ТОВ «лайфселл» №03/1912/52 від 19.12.2022 «Про обмеження доступу до інформації про мережу мобільного зв`язку», який діяв на час звернення адвоката Козьменко А.Г. із своїм адвокатським запитом, та встановлено, що інформація, за отриманням якої із запитом зверталася адвокат Козьменко А.Г., є конфіденційною, тобто інформацією з обмеженим доступом, та не є публічною інформацією, оскільки ТОВ «лайфселл» не є суб`єктом владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що протокол складено за відсутності достатніх допустимих та належних доказів про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.212-3 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення" за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Крім того, суд ураховує, що згідно з ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, судом встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії КС, №00497, від 28.03.2024 року, факт відмови ОСОБА_1 в наданні інформації у відповідь на адвокатський запит адвоката Козьменко А.Г. виявлено 21.02.2024 року, а протокол про адміністративне правопорушення серії КС, №00497, складений 28.03.2024 року, тобто з порушенням ч.2 ст.254 КУпАП.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не доведеною у спосіб, що визначений законодавством.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного, керуючись стст. 212-3 ч. 5, 247, 251, 252, 266, 284, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , начальника департаменту управління якістю та обслуговуванням клієнтів ТОВ «ЛАЙФСЕЛЛ», до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст.212-3 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Солом`янський районний суд м. Києва.

Суддя Сергієнко Г.Л.