ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 683/2811/24

Провадження № 33/4820/722/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Швеця Олександра Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою останнього, на постанову Старокостянтинівстького районного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, що проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

За постановою суду, ОСОБА_1 27 серпня 2024 року о 20 год. 23 хв. по пров. Гагаріна, 2 в с. Красносілка Старокостятинівської ТГ Хмельницького району Хмельницької області здійснював рух на мотоблоці «Zubr», б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння шкіри обличчя). Проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Швець О.О. подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанову вважає незаконною, необґрунтованою, винесеною із порушенням вимог КУпАП.

Посилається на те, що працівники поліції безпідставно зупинили мотоблок під керуванням ОСОБА_1 та не повідомили йому причину такої зупинки, а тому вимога про проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння є незаконною.

Озвучені працівниками поліції ознаки алкогольного сп`яніння, виявленні у ОСОБА_1 , не відповідають вимогам п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 за №1452/735 (далі Інструкція). Із відеозаписів же з нагрудних камер поліцейських у ОСОБА_1 не вбачається вказаних ознак.

Почервоніння шкіри обличчя у ОСОБА_1 було зумовлено тим, що останній має наступні хвороби: гіпертонія неускладнена, гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба серця без (застійної) серцевої недостатності та ангіопатія судин сітківки очей, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого від 30 серпня 2024 року та консультаційним висновком експерта від 02 вересня 2024 року.

У матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що свідчить про порушення процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому його результати є недійсними.

Вказує, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння одночасно на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, що є неможливим. Однак від проходження такого він не відмовлявся, в силу своєї юридичної необізнаності відповів «не треба», що не свідчить про його відмову.

Матеріали справи не містять відомостей про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

У графі «До протоколу додаються» серед додатків не вказано оптичний диск, його опис з відповідною нумерацією, попри те, що такий додано до матеріалів справи. Натомість, зазначено лише «інші матеріали справи, відео з нагрудних відеореєстраторів № 12 та № 7». Тому диск, долучений до матеріалів справи, є недопустимим і неналежним доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Швеця О.О. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши її доводи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повній мірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку, зокрема, даними із:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 118689 від 27 серпня 2024 року, згідно з яким 27 серпня 2024 року о 20 год. 23 хв. в с. Красносілка по пров. Гагаріна водій ОСОБА_1 здійснював рух транспортним засобом мотоблок «Zubr», д.н.з. б/н, перебуваючи із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- акту огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів, якими підтверджується, що у ОСОБА_3 спостерігались ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду за допомогою приладу Alkotest Drager 6820 останній відмовився (а.с. 4);

- відеозаписами із нагрудних камер поліцейських, якими підтверджується, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. Під час встановлення особи водія, поліцейські виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, почервоніння шкіри обличчя, на що останній повідомив, що вживав алкоголь. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 відмовився, після чого йому було запропоновано пройти такий у найближчому закладі охорони здоров`я, на що останній також не погодився. Поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 , що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння також передбачена відповідальність та ще раз уточнили чи проходитиме він такий огляд на місці зупинки чи у медичному закладі, однак водій знову відмовився. Після цього, працівник поліції роз`яснив водію ОСОБА_1 права, ознайомив із протоколом про адміністративне правопорушення, повідомив про час та місце розгляду справи, а також відсторонив його від подальшого керування транспортним засобом. ОСОБА_1 підписав протокол, жодних заперечень чи доповнень не заявляв (а.с. 30).

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доказів, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження сторони захисту про те, що поліцейські безпідставно зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 та не повідомили останнього про причини зупинки, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки вказане не спростовує факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи про те, що працівниками поліції в ході спілкування із ОСОБА_1 не зазначено жодної із ознак алкогольного сп`яніння, яка відповідає вимогам Інструкції, апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. п. 2, 3 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Із відеозапису, наявного у матеріалах справи, вбачається, що під час зупинки мотоблока «Zubr», д.н.з. б/н, під керуванням ОСОБА_1 , поліцейський повідомив йому про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, почервоніння шкіри обличчя (02 хв. 29 сек. - 02 хв. 38 сек. файлу під назвою «D900000__0018.MP4», 02 хв. 33 сек. 02 хв. 46 сек. файлу під назвою «0000000__0017.MP4»).

Наявність у ОСОБА_1 вказаних ознак на момент його зупинки, зокрема, порушення мовлення та почервоніння обличчя також підтверджується даними відеозапису.

Крім того, ОСОБА_1 сам повідомив працівникам поліції, що вживав алкоголь, що підтверджується даними відеозапису під назвою «D900000__0018.MP4» (00 хв. 46 сек. 00 хв. 55 сек.).

Отже, у поліцейських були достатні підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а тому йому обґрунтовано було запропоновано пройти огляд на визначення такого стану.

Посилання адвоката на те, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на медичний огляд, апеляційний суд відхиляє, виходячи з наступного.

Так, форма направлення на огляд водія в додатку 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, заповнюється лише у випадку направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з даних відеозапису події, ОСОБА_1 працівниками поліції не доставлявся до медичного закладу для проведення огляду. Від його проходження відмовився і на місці зупинки, і в медичному закладі. А тому, підстав для складання направлення до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння у поліцейських не було.

Що ж стосується тверджень про те, що почервоніння шкіри обличчя у ОСОБА_1 було зумовлене його хворобами, то такі апеляційний суд оцінює критично, оскільки ОСОБА_1 мав можливість спростувати підозру працівників поліції щодо наявності в нього ознак алкогольного сп`яніння, пройшовши огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки за допомогу приладу Драгер так і у медичному закладі. Натомість, ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду. Більш того, сам повідомив поліцейським, що вживав алкоголь.

Доводи про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан алкогольного сп`яніння, а в силу своєї юридичної необізнаності сказав «не треба», спростовується наступним.

Так, відеозаписів з нагрудних камер поліцейських вбачається, що виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, поліцейський запропонував йому пройти огляд на встановлення такого стану на місці зупинки транспортного засобу, на що водій відповів «не треба». Працівник поліції уточнив у нього «Відмовляєтесь?», ОСОБА_1 відповів ствердно. В подальшому йому було запропоновано пройти такий огляд у найближчому медичному закладі, однак від такого водій також відмовився. Поліцейські роз`яснили йому, що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння також передбачена відповідальність та ще раз уточнили чи проходитиме він такий огляд на місці зупинки чи у медичному закладі. Водій відповів, що розуміє, однак знову відмовився (02 хв. 38 сек. - 03 хв. 13 сек. файлу під назвою «D900000__0018.MP4», 02 хв. 42 сек. 03 хв. 16 сек. файлу під назвою «0000000__0017.MP4»).

Отже, поведінка ОСОБА_1 свідчила саме про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про обов`язкове відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки із відеозапису під назвою «0000000__0019.MP4» вбачається, що працівники поліції зобов`язали ОСОБА_1 припинити подальший рух транспортним засобом та запропонували продовжити рух пішки або за допомогою тверезого водія, тобто фактично відсторонили водія від керування транспортним засобом (04 хв. 24 сек. 04 хв. 31 сек.).

Доводи ж про те, що диск із відеозаписами події не може бути покладений в основу доведеності вини ОСОБА_1 , оскільки у протоколі відсутнє посилання на нього, апеляційний суд відхиляє, враховуючи наступне.

Так, згідно з приписами пункту першого частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

Як вбачається із диску, який наданий працівниками поліції, на такому зафіксовані відеозаписи із нагрудних відеокамер працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля. Дані відеозаписи взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують обставини справи.

Відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення посилання на диск, як додаток до нього не свідчить про його неналежність та недопустимість, оскільки із даних відеозаписів вбачається, що саме ОСОБА_1 працівники поліції пропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Однак, останній відмовився від проходження такого.

Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації.

А тому, місцевий суд обґрунтовано поклав такий в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

З урахуванням наведеного, місцевий суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким погоджується апеляційний суд.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, як того просить апелянт, відсутні.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката Швеця Олександра Олександровича без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.