ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/454/24 Справа № 702/361/24 Категорія: ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Жежер Ю. М. Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_1 на постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 09.07.2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень та одного року позбавлення права керування транспортними засобами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 06.04.2024 о 22 год. 32 хв. на вул. Шевченка м. Монастирище Уманського району Черкаської області керував автомобілем Mercedes-Benz Vito 109 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на БК № 4, відеофіксація проводилась відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, чим порушив вимоги п, 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Монастирищенського районного суду Черкаської області від 09.07.2024 року, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень та одного року позбавлення права керування транспортними засобами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник в інтересах правопорушника ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить:

1. Скасувати Постанову Монастиригценського районного суду Черкаської області, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

2. Прийняти нову Постанову, якою провадження у справі про притягнення до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що зазначена постанова винесена без дотримання вимог законну, без всебічного розгляду матеріалів справи, врахування пояснень, які надані свідком та

захисником, що призвело до невірних висновків про наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що факт керування транспортним засобом встановлено не було. Тим більше, факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та примусова зупинка поліцейськими такого транспортного засобу зафіксовано не було.

З відеозапису, що долучено до матеріалів справи, чітко вбачається порушення працівниками поліції ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а саме зупинення транспортного засобу відбулось без явних підстав, передбачених ч.1 та ч.2 ст.35 вищевказаного Закону України.

Судом першої інстанції цей факт не було досліджено та проігноровано.

Вказує, що згідно показів свідка ОСОБА_2 у судовому засіданні було встановлено, що поліцейські під`їхали до транспортного засобу, який був припаркований поруч з будинком, а ОСОБА_1 стояв поряд з транспортним засобом коли до нього підійшли працівники поліції. Тобто відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП така як «керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння».

Зазначає, що при складанні працівником поліції акту огляду на стан сп`яніння зазначається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови тобто перелік ознак вже відрізняється від тих, які зазначені у Протоколі, а також поведінка ОСОБА_1 , яку видно з відеозаписів - не відповідає зазначеним твердженням.

Суд першої інстанції не в повній мірі оглянув запис відеореєстратора (нагрудної камери) за 06 квітня 2024 року, хоча у судовому засідання неодноразово наголошувалося про необхідність детального огляду відеозапису у повній мірі, який долучений до матеріалів справи. Слід зауважити, що файл у послідовному (хронологічному) уважному перегляді доводить факт безпідставності оформлення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вважаю, що зазначена постанова судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що ОСОБА_1 06.04.2024 о 22 год. 32 хв. на вул. Шевченка м. Монастирище Уманського району Черкаської області керував автомобілем Mercedes-Benz Vito 109 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на БК № 4, відеофіксація проводилась відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, чим порушив вимоги п, 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 495815 від 06.04.2024 року, де зазначено, що ОСОБА_1 06.04.2024 о 22 год. 32 хв. на вул. Шевченка м. Монастирище Уманського району Черкаської області керував автомобілем Mercedes-Benz Vito 109 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на БК № 4, відеофіксація проводилась відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, чим порушив вимоги п, 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.(а.с.1);

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 06.04.2024 року, щодо ОСОБА_1 де зазначено, що у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» відмовився.(а.с.2);

- даними направлення водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану сп`яніння від 06.04.2024 року, де зазначено, що гр. ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження освідування у медичному закладі відмовився.(а.с.3);

- даними відеозапису, на якому зафіксовано обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (а.с.6).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини розцінюю як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини викладені в апеляційній скарзі не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, відмову від проходження освідування у встановленому законом порядку та не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права., є необґрунтованим та спростовуються даними відеозапису.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 495815 від 06.04.2024 року, даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 06.04.2024 року, щодо ОСОБА_1 , даними направлення водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану сп`яніння від 06.04.2024 року, даними відеозапису, на якому зафіксовано обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З відеозапису наявного в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 06.04.2024 о 22 год. 32 хв. керував автомобілем Mercedes-Benz Vito 109 д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції. Після зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 повідомлено про ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота та запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, пояснивши, що відмовляється від огляду, оскільки вживав алкогольні напої. Працівниками поліції роз`яснено відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння та пункт правил дорожнього руху, який в момент відмови порушує особа, яка відмовляється від проходження такого огляду. Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права та оголосили суть протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом встановлено не було, є необґрунтованим, оскільки з відеозапису наявного в матеріалах справи вбачається, що на відеореєстраторі патрульного автомобіля зафіксовано рух транспортного засобу Mercedes-Benz Vito 109 д.н.з. НОМЕР_1 , який паркується ліворуч на узбіччя вулиці, після увімкнення працівниками поліції проблискових маячків та вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу.

Доводи апелянта про те, що поліцейські під`їхали до транспортного засобу, який був припаркований поруч з будинком, а ОСОБА_1 стояв поряд з транспортним засобом, коли до нього підійшли працівники поліції, є також необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи відеозаписами з відео реєстратора патрульного автомобіля, а також відео фіксацією з бодікамер патрульних поліцейських, з яких вбачається, що патрульний автомобіль рухається за вищевказаним транспортним засобом, наздоганяє його, вмикає проблискові маячки, транспортний засіб паркується ліворуч, з патрульного автомобіля виходять поліцейські, а вже потім із-за керма автомобіля Mercedes-Benz Vito 109 д.н.з. НОМЕР_1 виходить водій, вже пізніше встановлений, як ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції вважає, що відеозаписи є повними та вичерпно інформативними, носять безсторонній характер, позбавлені упередження та суб`єктивного ставлення і надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки згідно з приписами п.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-УІІІ поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи відповідають вимогам ст.251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Доводи захисту про те, що ОСОБА_1 не знаходився в алкогольному сп`янінні, а сам працівник поліції вказує, що чує від нього антисептик, та можливо цей запах, через те, що ОСОБА_1 обробляв руки антисептиком, є необґрунтованими.

Так, з відеозапису наявного в матеріалах справи вбачається, що під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , поліцейський запитує у останнього, чи не користувався він антисептиком для дизинфекції рук, на що звучить відповідь «Ні», далі поліцейський вказує, що чує від ОСОБА_1 запах алкоголю, на що останній самостійно вказує, що вживав алкоголь. На пропозицію працівників поліції продути прилад «Драгер» на місці зупинки або в медичному закладі ОСОБА_1 відмовляється, та вказує, що продувати «Драгер» не буде, оскільки він вживав алкоголь.

Інші доводи апелянта щодо невизнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення спростовуються дослідженими в судових засіданнях доказами у справі, та спрямовані на уникнення відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що відео наявне в матеріалах справи є допустимим та належним доказом.

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доводиться поза розумним сумнівом дослідженими в судовому засіданні доказами, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю взаємоузгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали справи містять достатню кількість доказів, які дають підстави суду дійти вказаного вище висновку.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції у відповідності до статей 33-35 КУпАП, вірно врахував всі обставини справи, врахував порушення ПДР України останнім, ступінь його вини, майновий стан, та призначив ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

За таких обставинах підстав для зміни чи скасування постанови судді від 09.07.2024 року, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Монастирищенського районного суду Черкаської області від 09.07.2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Поєдинок