ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Добрині Ярослава Олексійовича на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Добрині Я. О.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 25 листопада 2023 року о 10 годині 50 хвилин в м. Дніпрі, Індустріальний р-н, пр.Слобожанський, в районі б.8 по вул. Архімеда, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo Sens д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога, який ОСОБА_1 не пройшов в повній мірі та підтверджується висновком №5964 від 25.11.2023, подія зафіксована на відеореєстратор, чим порушив вимоги п.2.9а) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог наводить такі доводи: зазначені в протоколі та постанові суду об`єктивна сторона правопорушення не пройшов в повній мірі огляд на стан сп`яніння не є тотожною відмові від проходження медичного огляду, тому суд помилково кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнув його до відповідальності; до протоколу долучений відеозапис на якому видно упереджене ставлення до ОСОБА_1 працівників поліції та лікаря нарколога, а також відсутність у нього ознак наркотичного сп`яніння та відсутність відмови від проходження медичного огляду; ознаки наркотичного сп`яніння не перевірялись; працівники поліції не тільки не відсторонили ОСОБА_1 від керування, а й дозволили ОСОБА_1 перепаркувати автомобіль, тобто здійснити керування у їх присутності; ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, а навпаки наполягав на ньому.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та за підстав викладених у скарзі просили її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 553888 від 25 листопада 2023 року, висновком КП «ДБКЛПД» ДОР № 5964 від 25 листопада 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, а також даними відеофіксації даної події.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи захисника про відсутність підстав для вимоги поліцейського на проходження водієм ОСОБА_1 медичного огляду, оскільки такі доводи спростовуються відеозаписом події на якому зафіксована поведінка ОСОБА_1 , яка для незалежного, стороннього спостерігача дійсно видається такою, що не відповідає обстановці і ця ознака, окрім інших, зазначена в протоколі.

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду» з наступними змінами і доповненнями (Далі Порядок), зазначено, що огляд проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відтак, встановлення наявності ознак сп`яніння відноситься до компетенції поліцейського при спілкування з водієм, який наділяється такими повноваженнями, зокрема і вказаною Інструкцією, а спростувати такі дії водій може у встановленому законом порядку, а саме проходженням огляду на місці зупинки транспортного засобу або проходженням медичного огляду, тому ставити під сумнів правильність підозри працівника поліції щодо наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, які об`єктивно підтверджується відеозаписом, наразі немає підстав.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції за статтею 130 КУпАП.

Суд першої інстанції дав належну оцінку поведінці ОСОБА_1 під час перебування його в закладі охорони здоров`я куди він був доставлений за його згодою працівниками поліції для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до ст. 266 КУпАП.

Так відеозаписом зафіксовано, як ОСОБА_1 зловживає своїми правами, зневажливо відноситься до лікаря-нарколога та працівників поліції, на відеозаписі підтверджує, що буде проходити огляд на стан сп`яніння, проте вчиняє дії щоб цього не робити, не підписувати медичні документи, використовуючи надумані приводи, проявляючи надмірний формалізм, дотримання якого, на його помилкове уявлення, є необхідним для законності проведення такого огляду. Така поведінка спрямована виключно на затягування проведення огляду, щоб закінчився двогодинний строк, які законом регламентовані для проведення медичного огляду.

Вказане підтверджується відеозаписом, на якому під кінець перебування в кабінеті лікаря ОСОБА_1 чітко зазначив, що він буде так вчиняти, щоб сплинули дві години, дослівно: ... но время мы все равно потратим, я издеваюсь над вами... (файл export-blzxc1 02 час запису: 1:13:00-1:13:30, файл export-blzxc1 01 час запису 2:01:30 2:02:00).

При цьому, ОСОБА_1 перебуваючи в лікарні телефонував на лінію 102 та викликав слідчо-оперативно групу, вважаючи, що лікар вчинила злочин. В суді ж апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він оцінює дії лікаря-нарколога, як хуліганські.

Зазначена поведінка ОСОБА_1 отримала належну правову оцінку зі сторони працівників поліції, лікаря-нарколога та суду, які правильно її розцінили як пасивну відмову від проходження медичного огляду, у зв`язку з чим лікар-нарколог склав висновок про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, за даним фактом працівники поліції склали протокол, а суд законно та обґрунтовано притягнув останнього до відповідальності.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги захисника, що ОСОБА_1 не відмовлявся, а наполягав на проходженні медичного огляду, оскільки останній дійсно зазначав, що бажає пройти такий огляд, проте протягом години навіть не підписав документи необхідні для цього і вся його поведінка була направлена на затягування часу, а не на реальне проходження такого огляду.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відтак, будь-яких порушень вимог ст. 266 КУпАП апеляційним судом, як і судом першої інстанції, які були б підставою для визнання результатів огляду недійсними, не встановлено.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами пункту 12 Розділу ІІ, пунктів 7, 8 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (Далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

За порушення цього обов`язку для водія настає адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення..., що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Диспозиція вказаної статті окреслює обставини, які підлягають доведенню в межах справи про адміністративне правопорушення і в даній справі такі обставини доведені матеріалами справи, зокрема відеозаписом з нагрудних реєстраторів працівників поліції, тому будь-яких сумнівів у правильності та обґрунтованості висновку суду першої інстанції немає.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних даних, зафіксованих на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції, не тягнуть за собою визнання цього доказу недопустимим або недостовірним та не виключають в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів справи та положень КУпАП, які апелянт тлумачить на свій розсуд, ігноруючи їх сукупність.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Добрині Ярослава Олексійовича залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун