П О С Т А Н О В А

Іменем України

13.03.2024 м. Львів

Суддя Франківського районного суду міста Львова Марків Ю.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.3 ст.172-20 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , 14.02.2024 року близько 16 год. 10 хв., в умовах особливого періоду, перебував на території військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

В судове засідання, призначене на 13.03.2024 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча й належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення такого шляхом надсилання судової повістки про виклик до суду SMS-повідомленням на його контактний номер телефону, який наявний в матеріалах справи, а також шляхом надсилання судових повісток про виклик до суду на адресу місця проживання такого - м.Львів, вул.Стрийська, 88, та місця реєстрації - АДРЕСА_1 , засобами поштового зв`язку рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №433, яке отримано 27.02.2024 року та №549, яке повернулось на адресу суду з конвертом з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Належність повідомлення ОСОБА_1 шляхом надсилання судових повісток про виклик до суду на адресу місця проживання такого - м.Львів, вул.Стрийська, 88, та місця реєстрації - АДРЕСА_1 , свідчить зазначення таких самим правопорушником, оскільки протокол про адміністративне правопорушення містить особистий підпис ОСОБА_1 .

Так, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома суду, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю фізичну особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 року (далі Правила).

Так, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих правил (пункт 94 правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на фізичну особу.

Окрім цього, у матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 , у якій останній просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Однак, положенням ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено вичерпний перелік категорій справ, коли присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст 172-20 КУпАП, у зазначений виключний перелік не входить.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, його поведінку суд вважає свідомим затягуванням розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, та уникнення адміністративної відповідальності.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Дослідивши представлені на розгляд адміністративні матеріали, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Диспозицією частини третьої статті 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Відповідно до ч. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан в Україні, який продовжено на даний час.

Вина ОСОБА_1 доведена зібраними у справі матеріалами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії А0284 №00062 від 20.02.2024 року;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що 14.02.2024 року ОСОБА_1 знаходився на території військової частини НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння та був направлений до медичного закладу на освідування;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких останній вказав, що вину у вчиненому визнає повністю;

- висновком та актом №0004501 від 14.02.2024 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння;

- тестом на визначення стану алкогольного сп`яніння, проведеного за допомогою приладу Alcotest Drager 6820, тест №501/5400 від 14.02.2024 року, результат позитивний 2,14 проміле.

На переконання суду, сукупністю наведених доказів у справі вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, доведена повністю.

Таким чином, суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, вважає доведеним факт перебування на території військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду, тому його дії судом кваліфікуються як адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого, особу правопорушника, вважаю, що стягнення слід визначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу. Таке стягнення, на думку суду, є необхідним та достатнім для досягнення визначеної статтею 23 КУпАП мети, зокрема, для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.23, 33, 268, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Суддя Марків Ю.С.