Справа №461/3002/21
Провадження №3-в/461/14/24
П О С Т А Н О В А

14 березня 2024 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю заступника начальника Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Бокарьова Є.В., розглянувши подання про вирішення питання звільнення особи від відбування адміністративного стягнення,

встановив:

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 09 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у виді 120 (ста двадцяти) годин суспільно корисних робіт. Також, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 454 гривні 00 копійок судового збору.

Заступник начальника Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Бокарьов Є.В., за погодженням начальника Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, звернувся до суду з поданням про вирішення питання звільнення особи від відбування адміністративного стягнення.

Подання мотивує тим, що громадянин ОСОБА_1 перебуває на обліку у Личаківському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області з 28.08.2021 по теперішній час.

Правопорушнику ОСОБА_1 скеровано виклики за адресою місця проживання на 28.08.2021 та 07.09.2021 для постановки на облік, однак за викликами останній не прибув. З отриманої постанови Галицького районного суду м. Львова від 09.06.2021 вбачається, що порушник не був присутній при винесені рішення.

20.09.2021 Личаківський орган пробації з письмовими листами звернулися до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС у Львівській області, Личаківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові та Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області з метою з`ясування факту проживання (перебування) порушника за вказаним у постанові суду місцем проживання.

Личаківський відділ державної виконавчої служби у місці Львові 30.09.2021 надав інформацію, про те, що згідно матеріалів виконавчого провадження боржник зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

20.10.2021 до Личаківського відділу пробації повернувся рекомендований лист який скеровано ОСОБА_1 для постановки на обліку у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Працівниками Личаківського районного відділу з питань пробації 25.10.2021 здійснено вихід за адресою місця проживання порушника, а саме: АДРЕСА_1 . Під час перевірки встановити факт проживання не виявилось можливим, так як дверей квартири ніхто не відчинив, поспілкуватись із сусідами порушника не виявилось можливим.

29.10.2021 на адресу органу пробації надійшла відповідь з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС у Львівській області, про те що за відомостями відділу обліку ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

08.11.2021 з Львівського районного управління поліції у Львівській області надійшов рапорт ДОП СДОП ВП ЛРУП №1 у якому зазначається, що з метою з`ясування факту проживання порушника було здійснено вихід за місцем проживання гр. ОСОБА_1 . Під час виходу за вище вказаною адресою було опитано гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що його син гр. ОСОБА_1 проживає разом з ним та на даний час знаходиться у відрядженні.

15.11.2021, 13.01.2022, 15.03.2022 та 17.05.2022 в телефонному режимі з гр. ОСОБА_1 (067-67-266-55) здійснено телефонну розмову з приводу накладення адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно-корисних робіт, відповідно до постанови Галицького районного суду м. Львова від 09.06.2021. В ході розмови ОСОБА_1 повідомив, що на даний час перебуває за межами України та планує повернутися у кінці 2022 року. 13.01.2022, 15.03.2022, 17.05.2022 в телефонному режимі з гр. ОСОБА_1 (067-67-266-55) повторно здійснено телефонну розмову, де останній повідомив, що надалі перебуває за межами України, точної дати повернення додому не знає, у зв`язку із військовим станом в Україні.

04.04.2023 з Львівського районного управління поліції у Львівській області надійшов рапорт ДОП СДОП ВП ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області у якому зазначається, що з метою з`ясування факту проживання порушника здійснено вихід за місцем проживання гр. ОСОБА_1 . При неодноразовій перевірці за місцем проживання дверей квартири ніхто не відчиняв, на залишені запрошення прийти у службовий кабінет по АДРЕСА_2 ніхто не приходив. При спілкуванні з сусідкою кв. АДРЕСА_3 ОСОБА_3 , остання повідомила, що ОСОБА_1 вона знає, однак близько півтора року він за даною адресою не проживає, де він на даний час проживає їй не відомо.

Проведеними заходами місцезнаходження порушника не встановлено.

Посилаючись на положення ст.ст. 2, 304 КУпАП, ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України», ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 80 Кримінального кодексу України, заступник начальника Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Бокарьов Є.В. звернувся до суду, який виніс постанову для вирішення питання про звільнення особи від відбування адміністративного стягнення.

Заступник начальника Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Бокарьов Є.В. у судовому засіданні подання підтримав з мотивів наведених у ньому.

Дослідивши подання та матеріали справи, приходжу до наступних висновків, виходячи з наведених нижче доводів та мотивів.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст.304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України», чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Європейську конвенцію з прав людини та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:

1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі;

3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин;

4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин;

5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі.

Давність не застосовується у разі засудження за катування, передбачене частиною третьою статті 127, злочини проти миру та безпеки людства, передбачені статтями 437-439 і частиною першою статті 442 цього Кодексу.

Отже, посилаючись на наведені вище положення закону, автор клопотання просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування призначеного йому адміністративного стягнення.

Оцінюючи доводи представника органу пробації, суд не ставить під сумнів можливість застосування практики ЄСПЛ, положень Конвенції чи вищенаведених нормативних актів під час розгляду даної категорії справ.

Аналогія закону полягає у застосуванні компетентним органом (у даному випадку судом) правових норм, що регулюють відносини, подібні до тих, які є предметом розгляду в межах конкретної правової ситуації, правовідносин або правового спору, тобто вирішення справи або окремого юридичного питання на основі правової норми, розрахованої на схожі випадки. Застосування аналогії забороняється, якщо вона прямо заборонена законом чи якщо закон пов`язує настання юридичних наслідків з наявністю конкретних норм.

З подання та долучених до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 фактично ухилився від накладеного на нього стягнення, зокрема у наведених матеріалах відсутні належні докази неможливості виконання постанови суду з поважних причин. Слід відзначити, що факт перебування за кордоном, який до того ж не підкріплений жодними доказами, не звільняє особу від виконання рішення суду та призначеного стягнення.

Натомість, мотивуючи клопотання можливістю застосування аналогії закону, представник органу пробації залишив поза увагою, що згідно наведених ним же положень ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Варто відзначити, що у поданні не наведено коли, на думку автора подання, виходячи із запропонованої ним аналогії закону, сплили строки виконання постанови.

Наведене вказує на необґрунтованість подання та відсутність законних підстав для його задоволення.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, приходжу до висновку, що у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 304 КУпАП,

постановив:

У задоволенні подання відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Стрельбицький