Справа № 373/1937/24
Провадження № 3/373/836/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Переяслав

Суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області Хасанова В. В., за участю особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , захисника адвоката Овсієнка Ю.А., потерпілої ОСОБА_2 , розглянула матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від ВП №1 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої,

за ст.124 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 789029, ОСОБА_1 19.08.2024 о 12:00 по вул.Шкільній, 47 в м.Переяслав Київської області, керуючи автомобілем марки Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого під час повороту ліворуч, здійснила наїзд на велосипедиста ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.124 КУпАП як порушення правил п.п. 12.1, 13.1, 2.3б Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що 19.08.2024 близько 12:00 вона, керуючи автомобілем марки Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Шкільній, 47 в м.Переяслав Київської області в напрямку автовокзалу, вирішила зробити розворот, проте не змогла, оскільки по краю дороги на зустрічній смузі руху були припарковані автомобілі. У зв`язку з цим, вона прийняла рішення спочатку заїхати до виїзду з прилеглої території і там, здійснивши рух заднім ходом, виїхати на смугу руху в попутному напрямку. Проте, в той момент, коли ОСОБА_1 заїхала передньою частиною автомобіля до заїзду на прилеглу територію, з тротуару по газону прямо на автомобіль виїхала велосипедист ОСОБА_2 , з якою відбулося зіткнення. На виїзд велосипеда вона не очікувала та передбачити цього не могла; після ДТП одразу викликала поліцію та швидку.

Захисник адвокат Овсієнко Ю.А. в суді зазначив, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушила п.12.1. ПДР України, що суперечить фактичним обставинам, так як остання під час ДТП рухалася зі швидкістю близько 15 км/год, що є цілком безпечною швидкістю для можливості контролювати рух автомобіля. Крім того, згідно з протоколом, водій порушила п.13.1. ПДР України, не дотримавшись безпечного інтервалу та дистанції руху, проте, вважає, що даний пункт ПДР не відповідає фактичній обстановці та обставинам події, оскільки невідомо, відносно чого чи кого водій ОСОБА_1 повинна була дотримуватися інтервалу та дистанції під час руху. Також, вказаний в протоколі п.2.3б. ПДР України вважає таким, що не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП. Крім того, захисник вважає, що велосипедист ОСОБА_2 проявила неуважність, грубо порушивши вимоги п.6.6 в ПДР України щодо заборони руху велосипедисту по тротуару. Наголосив на тому, що велосипедисти є учасниками дорожнього руху та згідно з п.6.7. ПДР України повинні виконувати вимоги цих правил, що стосуються водіїв або пішоходів. Щодо порушення велосипедистом ОСОБА_2 ПДР України вважає, що остання, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, перед проїзною частиною не надала дорогу транспортному засобу, що рухався по ній, порушивши вимоги п.10.2. цих правил; змінюючи напрямок руху ліворуч, при виїзді з тротуару на проїзну частину не виконала вимоги п.10.1 ПДР України, не переконавшись, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Крім того, велосипедист ОСОБА_2 порушила також п.п.4.10, 4.14. а, 4.14. б, 12.3. ПДР України. За таких обставин, вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній факт порушення вимог ПДР України, які призвели до виникнення ДТП, що вказує на відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_2 суду пояснила, що 19.08.2024 на велосипеді рухалась по тротуару по вул.Шкільна в м.Переяслав. Вирішивши перетнути проїжджу частину, вона з`їхала з тротуару та по зеленій зоні майже на дорогу, однак відбулось зіткнення з автомобілем.

Як вбачається з дослідженого протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 789029, ОСОБА_1 19.08.2024 о 12:00 по вул.Шкільній, 47 в м.Переяслав Київської області, керуючи автомобілем марки Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, в результаті чого під час повороту ліворуч, здійснила наїзд на велосипедиста ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Такими діями ОСОБА_1 порушила п.п. 12.1, 13.1, 2.3б Правил дорожнього руху України, чим вчинила правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Відповідно до наданих ОСОБА_1 пояснень на місці ДТП, 19.08.2024, здійснюючи рух на своєму автомобілі Ford Fusion по вул.Шкілька в бік автовокзалу та в наступному повертаючи ліворуч біля будинку № 47 в зворотному напрямку, здійснила зіткнення з велосипедисткою. Остання з невідомих причин здійснила виїзд з тротуару.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.09.2024 встановлено, що в результаті ДТП автомобіль Ford Fusion отримав пошкодження переднього бамперу; велосипед пошкодження керма.

Розташування автомобіля Ford Fusion та велосипеда зафіксовано на Схемі місця дорожньо-транспортної пригоди.

З заяви ОСОБА_2 , датованої 20.08.2024 слідує, що претензій до ОСОБА_1 вона не має, їй все відшкодовано в повному обсязі, в подальшому зобов`язалася проявляти більшу уважність під час руху.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 124 КУпАП, відповідальність настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, об`єктивна сторона правопорушення, що передбачена ст.124 КУпАП виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Так, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 789029 ОСОБА_1 , вчинивши правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП порушила п.п. 12.1, 13.1, 2.3 б Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом (п.1.10 ПДР України).

Ставлячи в провину ОСОБА_1 порушення п.12.1 ПДР України, працівники поліції не зазначили яку саме дорожню обстановку водієм не було враховано (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів) при тому, що під час оформлення адміністративного матеріалу було встановлено несподіваний, з порушенням правил дорожнього руху виїзд велосипедиста на дорогу.

Відповідно до п.6.7 ПДР України велосипедисти повинні виконувати вимоги цих правил, що стосуються водіїв або пішоходів і не суперечать вимогам цього розділу, а отже, на велосипедистів, що рухаються по проїзній частині розповсюджуються ті ж правила, що й на водіїв механічних транспортних засобів.

ОСОБА_1 порушення п.12.1 ПДР України заперечувала, відзначала, що здійснювала розворот уважно, на мінімальній швидкості. Передбачити виїзд велосипеда з тротуару по зеленій зоні вона не могла.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні про те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 заїхав на прилеглу територію на великій швидкості також не зазначала. Навпаки, повідомила, що зіткнення відбулось з її, ОСОБА_2 , вини, оскільки нехтуючи правилами дорожнього руху вона зненацька виїхала з тротуару зеленою зоною на прилеглу до проїжджої частини територію.

Отже, належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення водієм ОСОБА_1 п. 12.1 ПДР України у матеріалах справи не міститься.

Також, під час складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, суб`єкт його складення дійшов висновку про порушення останньою п.13.1 ПДР України, зазначивши про недотримання водієм безпечної дистанції.

Пунктом 13.1. ПДР України визначено, що залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу водій повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Для дотримання безпечної дистанції, водій повинен вибрати таку відстань до транспортного засобу, який рухається попереду, щоб в екстреній ситуації ця відстань дала змогу йому встигнути вжити заходів, щоб запобігти зіткненню. Дистанція буде вважатися правильною, якщо водій встиг уникнути аварії.

З урахуванням наведеного, безпечна дистанція обирається відносно транспортного засобу, що рухається попереду.

В судовому засіданні встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 та велосипед, яким керувала ОСОБА_2 , не перебували один відносно іншого в момент ДТП в положенні, яке потребувало відповідно до правил дорожнього руху дотримання між ними дистанції.

Щодо зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення про порушення ОСОБА_1 п. п.2.3 б ПДР України, згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, слід відзначити що фабула викладеного у протоколі правопорушення не окреслює правила поведінки, яке відповідно до п.2.3.б ПДР України було порушено ОСОБА_1 .

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії» суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 2 ст.251 КУпАП обов`язок збирання доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні покладений на визначених ст.255 КУпАП осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Отже, належних доказів, які б беззаперечно підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, ініціатором складення протоколу суду не надано.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому, на підставі п. 1 ст.247 КУпАП провадження у справі слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст.62 Конституції України особа не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі викладеного ст.268, 279, 280, 283, 284 КУпАП суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Хасанова