ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 597/1117/24Головуючий у 1-й інстанції Тренич А.Г.
Провадження № 33/817/630/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Данильчука Н.Б.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Данильчука Н.Б. на постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 07 серпня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 07 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, ОСОБА_1 18.07.2024 о 22 год. 15 хв. в с.Поділля по вул.Галицька, 86 Чортківського району Тернопільської області, керував мотоциклом YIBEN, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова, нестійка хода. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено на місці події у встановленому законодавством порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер Алкотест 6810», проба позитивна 2,74 проміле, тест № 945. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвокат Данильчук М.П. вважає оскаржувану постанову такою, що не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що матеріалами справи не підтверджено, а працівниками поліції не доведено жодним належними та допустимими доказами, що саме ОСОБА_1 керував мотоциклом YIBEN, номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції.

Апелянт вказує, що працівники поліції, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 не зупиняли, а підійшли до узбіччя де знаходився ОСОБА_1 , в той час транспортний засіб руху не здійснював.

Згідно пояснень наданих працівникам поліції, ОСОБА_1 пояснив, що він їхав на мопеді, алкогольних напоїв не вживав, не впорався з керуванням і упав. Лежачи на землі мав сильні болі, згадав, що в багажнику є горілка, він її відкрив почав пити та лити на рани, з метою придушення болю, в якості знеболення. Після вживання алкоголю керування мопедом не здійснював та за кермом не сідав.

Стосовно проходження огляду на стан сп`яніння апелянт вважає, що він проведений з грубим порушенням, оскільки ОСОБА_1 було одразу запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, не назвавши йому ознак алкогольного сп`яніння.

Також вказує на той факт, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду проведеного на місці зупинки транспортного засобу та не був згідний з результатами приладу газоаналізатора Drager Alcotest 6810, проте в медичний заклад йому проїхати не пропонували, при доставлені та перебуванні в медичному закладі огляд на стан сп`яніння не проводили.

Апелянт зауважує, що в протоколі вказано, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння чим порушив п.2.5 ПДР України, вважаю зазначену кваліфікацію невірною та неправильною.

Просить скасувати постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 07 серпня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Данильчука Н.Б., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 07 серпня 2024 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що слід відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №102676 від 19 липня 2024 року, ОСОБА_1 18.07.2024 о 22 год. 15 хв. в с.Поділля по вул.Галицька, 86 Чортківського району Тернопільської області, керував мотоциклом YIBEN, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова, нестійка хода. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено на місці події у встановленому законодавством порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер Алкотест 6810», проба позитивна 2,74 проміле, тест № 945. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис нагрудної камери працівника патрульної поліції.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції зафіксовано події, які відбуваються після реагування працівників поліції на звернення ОСОБА_2 , про те, що за адресою: Заліщицький район, с.Поділля, вул.Центральна невідомий чоловік розбився на мотоциклі, живий.

Зокрема, як правильно встановлено судом першої інстанції, відеозаписом підтверджується, що, після приїзду за викликом патрульними поліцейськими встановлено, що за місцем реагування знаходився громадянин ОСОБА_1 , який під час керування мопедом втратив орієнтир і з`їхав в кювет дороги.

Внаслідок отриманих травм, на місце пригоди прибула також бригада швидкої допомоги для надання невідкладної медичної допомоги ОСОБА_1 , оскільки, внаслідок падіння з мопеду, він отримав лічені травми.

Зокрема, під час спілкування з ОСОБА_1 патрульні поліцейські встановили, що останній перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а тому, на запитання працівника поліції чи вживав він алкоголь, осатаній відповів, що вживав (22 год. 53 хв. 16 с., назва файлу «VID13F-00-0043»).

На переконання суду, встановлені працівниками поліції обстаивни, які підтверджуються матеріалами справи, ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , а саме його поведінка, не викликають сумніву у тому, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Унаслідок цього ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 6810» на місці події. Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського також засвідчено, що за результатом проведеного огляду на місці події з використанням технічного приладу газоаналізатора виявлено вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 2,74 проміле. Також відеозаписом засвідчена відмова від проходження ОСОБА_1 , пройти огляд у найближчому медичному закладі для медичного освідування, роз`яснення йому наслідків відмови від цього, а саме що це буде вважатись порушенням п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим буде складено протокол про адміністративне правопорушення; відмова ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, після чого поліцейський озвучив йому, що його дії будуть кваліфікуватись як порушення п. 2.5 ПДР, відтак доводи апеляційної скарги захисника в частині невірної кваліфікації дій ОСОБА_1 є безпідставними.

Крім цього, обставини, які відображенні на відеозаписах, підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_1 , направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, електронним рапортом та рапортом працівника поліції.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 працівники поліції не пропонували проїхати в медичний заклад для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, а також пройти такий огляд, є голослівними, оскільки спростовуються матеріалами відеозаписів.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував траспортним засобом, спростовуються переглянутими відеозаписами із нагрудних камер поліцейських та іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Матеріалами відеофіксації підтверджується, що працівниками поліції, прибувши на місце вчинення ДТП, встановлено, що водієм мопеда виявився ОСОБА_1 .

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , відразу після того як до нього підійшли працівники поліції, хоча і заперечував факт керування, проте не зазначав про іншу особу, зокрема її ім`я або прізвище, яка б потенційно, з його слів могла керувати вказаним вище транспортним засобом.

Натомість, характер поведінки ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками поліції свідчить, що саме він керував вказаним транспортним засобом.

Крім цього, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджуються його письмовими поясненнями та фрагментом відеозапису, де на запитання працівника поліції їхали додому?, останній ствердно відповів так!. (час відео:22:52:53; назва файлу «part_00000_export-lfhos»).

З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував є безпідставними і надуманими.

Таким чином, заперечення апелянтом факту керування транспортним засобом розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Заліщицького районного суду Тернопільської області від 07 серпня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Данильчука Н.Б. залишити без задоволення, а постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 07 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя