ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2136/24 Справа № 175/8206/24 Суддя у 1-й інстанції - Ребров С. О. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу захисника Гусарова Владислава Олександровича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2024 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

захисника Гусарова В. О.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2024 року провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 156 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

У постанові суд першої інстанції зазначив, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №212881 від 20 квітня 2024 року ОСОБА_1 вчинила правопорушення передбачене ч.4 ст. 156 КУпАП, а саме: 20 квітня 2024 року о 11.40 годині за адресою: АДРЕСА_2 , будучи на робочому місці здійснювала реалізацію електронних сигарет без марок акцизного збору.

Оскільки, адміністративне правопорушення за ч.4 ст.156 КУпАП, не є триваючим і з дня вчинення адміністративного правопорушення сплинув строк, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП, суд дійшов висновку, що провадження у справі необхідно закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, при цьому питання щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не підлягає вирішенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції через поважність причин його пропуску, скасувати її та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 156 КУпАП, та повернути тимчасово вилучені речі на підставі ст. 296 КУпАП.

В обґрунтування пропущеного строку захисник зазначає, що він з 23 липня 2024 року по 04 серпня 2024 року хворів, у зв`язку з чим не зміг приймати участь в судовому засіданні 25 липня 2024 року в суді першої інстанії. Повний текст постанови був оприлюднений на сайті Єдиний реєстр судових рішень 26 липня 2024 року, так дізнався про зміст повного тексту постанови, однак сам повний текст постанови він не отримував у зв`язку з хворобою і через те, що 03 та 04 серпня 2024 року були вихідними днями. З апеляційною скаргою звернувся одразу в перший робочий день після його хвороби та протягом строку у 10 днів з дня оприлюднення постанови на сайті.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, винесеної з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує про непричетність ОСОБА_1 до даного правопорушення, в матеріалах відсутні жодні докази факту реалізації товару нею. Посилається на судову практику численних постанов Дніпровського апеляційного суду, відповідно до якої за своїм змістом стаття 156 КУпАП є бланкетною адміністративно-правовою нормою і для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 156 КУпАП. Однак розкриваючи склад адміністративного правопорушення, посадова особа, яка склала протокол, не навела, якою самою нормою права встановлюється заборона на продаж електронних сигарет без марок акцизного збору. Як слідує з практики апеляційного суду марки акцизного збору вже давно не є обов`язковими. Закон України Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби, в якому визначено поняття акцизного збору, на момент складання протоколу вже втратив чинність. Разом з цим відповідно до п. 14.1.4 ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПКУ) визначено поняття акцизного податку та згідно з п. 226,5 ст. 226 ПКУ маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовується в електронних сигаретах, здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, а ніяк не марками акцизного збору.

Об`єктивна сторона вчиненого правопорушення, викладена в протоколі поліцейським, саме як продаж електронних сигарет без марок акцизного збору, а не так як вона викладена в ч. 1 ст. 156 КУпАП - без марок акцизного податку. Тому суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення та не може вийти за межі обвинувачення або судовим рішенням усунути недоліки, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в протилежному випадку візьме на себе функції обвинувачення і порушить принцип рівності сторін.

Тому захисник вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та не може бути доказом у справі в розумінні ст. 251 КУпАП.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явилася. Захисник в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 повідомлена належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, просила розглянути апеляційну скаргу за її відсутності та за участю її захисника.

Захисник підтримав подану ним апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, постанову суду скасувати та винести нову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, повернуши вилучене майно його власнику.

Мотиви апеляційного суду.

Перевіривши доводи клопотання захисника про поважність причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження та можливості його поновлення апеляційний суд дійшов висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником… протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення видно, що судовий розгляд відбувся 25 липня 2024 року без участі ОСОБА_1 та її захисника Гусарова В.О., та копія прийнятого судового рішення їм не направлялася. Проте, в період часу з 23.07.2024 року по 04.08.2024 року захисник перебував на лікуванні, що підтверджується долученою ним довідкою до апеляційної скарги. 05.08.2024 року захисник подав апеляційну скаргу, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, який пропущений з поважних причин, а тому для забезпечення права особи на оскарження судового рішення, клопотання підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 156 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, при цьому не вирішив питання щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення.

Проте з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитися в повній мірі з огляду на таке.

При вирішенні питання чи потрібно встановлювати вину та фактичні обставини вчиненого правопорушення при закритті провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП слід застосовувати системний аналіз положень КУпАП, зокрема зміст і мету відповідних норм.

Стаття 247 КУпАП передбачає виключний перелік підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, який включає в себе: відсутність події і складу адміністративного правопорушення; недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

При цьому, підстави, передбачені у пунктах 1-4 ч. 1 ст. 247 КУпАП відносяться до реабілітуючих підстав закриття провадження, а тому закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з цих підстав вказує на невинуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за який вона притягалася до відповідальності.

Підстави, передбачені у пунктах 5-9 ч. 1 ст. 247 КУпАП відносяться до нереабілітуючих підстав, оскільки підлягають застосуванню до осіб, які вчинили адміністративні правопорушення.

Положеннями статті 284 КУпАП, якою визначені види постанов по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до яких орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Отже, законодавцем передбачено можливість закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у випадках, коли особа не вчиняла адміністративне правопорушення або невинувата у його вчиненні, а також у випадку, коли особа винувата у вчиненні адміністративного правопорушення, але існують інші підстави для не накладення на неї адміністративного стягнення.

Як зазначено вище, такі підстави закриття провадження умовно розділяють на реабілітуючі або нереабілітуючі підстави.

З огляду на те, що закінчення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП являється нереабілітуючою підставою закриття справи про адміністративне правопорушення, така підстава не може бути застосована до осіб, які не вчиняли адміністративного правопорушення, або їх вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена у встановленому законом порядку. До таких осіб слід застосовувати реабілітуючі підстави закриття справи, передбачені п.п. 1-4 ст. 247 КУпАП.

Отже, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, у будь-якому разі, суди (судді) мають забезпечити всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтею 280 КУпАП.

Таким чином, системний аналіз норм КУпАП вказує на те, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП можливо виключно у разі встановлення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, суди, які закривають провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на відсутність повноважень на встановлення фактичних обставин справи (через закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП), все одно встановлюють певні фактичні обставини, такі як час вчинення правопорушення, час виявлення правопорушення та час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, за вимогами ст. 280 КУпАП потрібно встановлювати всі обставини, передбачені цією статтею, зокрема вину особи, перевіряти правильність правової кваліфікації її дій, чи підлягає вона взагалі відповідальності та ін., оскільки в протилежному випадку, судове рішення про закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (яка є нерабілітуючою підставою) може порушити права особи, в діях якої відсутній склад правопорушення, відсутні докази її вини чи навіть події правопорушення. В таких випадках особа розраховує на судове рішення, яким вона буде реабілітована, яким буде визнана невинуватою, тобто на закриття провадження з реабілітуючих підстав.

Закрити провадження з нереабілітучих підстав або звільнити від відповідальності, можливо лише винувату особу в діях якої є склад правопорушення, в іншому випадку прийняття такого рішення є свавільним.

З огляду на це, а також на репресивно-каральну та запобіжно-виховну функції адміністративної відповідальності, суддя при розгляді справи має встановити об`єктивні обставини адміністративного правопорушення, дослідити всі наявні докази у порядку встановленому КУпАП та дати їм належну оцінку і прийти до висновку про винуватість або невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, в даному випадку суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо доведеності вини ОСОБА_1 у зв`язку із закриття провадження у справі через закінчення строків накладення адміністративного стягнення. Внаслідок чого суд не в повному обсязі дотримався вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, не дослідив наявні в матеріалах справи докази на їх належність, достатність та допустимість щодо наявності чи відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 156 КУпАП, за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин. У зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про закриття провадження по справі з нереабілітуючих підстав.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягалася до адміністративної відповідальності відповідно до ІПНП Цунамі за ч. 1 ст. 156 КУпАП від 12.03.2024. 20 квітня 2024 року о 11 год 40 хв ОСОБА_1 за адресою: смт. Слобожанське, вул. Нижньодніпровська 17 в ТРЦ Караван на острівці Vape Devices здійснювала реалізацію електронних сигарет без марок акцизного збору, чим порушила ч. 4 ст. 156 КУпАП.

Частиною 1 статті 156 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Диспозицією частини 4 статті 156 передбачена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частиною першою чи третьою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.

При цьому, стаття 156 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 156 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння. Тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Однак, розкриваючи склад адміністративного правопорушення, посадова особа, яка склала протокол, не навела, якою саме нормою права (статтею закону) встановлюється заборона роздрібної торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного збору, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, в тому числі суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Як слідує з обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 здійснювала реалізацію електронних сигарет без марок акцизного збору, тоді як Закон України "Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби", в якому визначено поняття акцизного збору, на момент складання цього протоколу втратив чинність.

Водночас диспозиція ч. 1 ст. 156 КУпАП встановлює відповідальність за торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Тобто дії ОСОБА_1 , зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо реалізації електронних сигарет без марок акцизного збору, не охоплюються об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.156 КУпАП.

Разом з цим, апеляційний суд зазначає, що поняття акцизного податку визначено в Податковому кодексі України та Законі України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон).

Так, відповідно до п. 14.1.4. ст. 14 Податкового кодексу України акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Згідно з п. 226.5 ст. 226 Податкового кодексу України маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону алкогольні напої і тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Таким чином протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, не розкриває усю суть адміністративного правопорушення, не містить посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила, які не дотримані ОСОБА_1 та порушення яких тягне за собою настання адміністративної відповідальності за дане правопорушення.

Допущені уповноваженою посадовою особою під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, які в свою чергу є істотними й позбавляють можливості встановити факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та наявність в її діях складу цього правопорушення.

Згідно з положеннями КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому, суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, та у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України, та буде порушено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, місцевий суд дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків адміністративного стягнення згідно зі ст. 38 КУпАП, тобто з нереабілітуючої підстави для закриття провадження. При цьому суд не дослідив матеріали справи належним чином для встановлення чи спростування наявності вини ОСОБА_1 в даному правопорушенні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги захисника є належними та обґрунтованими, тому її слід задовольнити, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 156 КУпАП та поверненням вилученого майна його власнику.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Гусарова Владислава Олександровича про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Гусарова Владислава Олександровича задовольнити.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 156 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 156 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Майно, вилучене відповідно до протоколу огляду від 20 квітня 2024 року, повернути власнику майна.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун