ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/464/24 Справа № 712/6728/24 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Бащенко С. М. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі судового засідання Бєлан О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 712/6728/24 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Соснівського районного суду м.Черкаси за апеляційною скаргою останнього, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 липня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , працюючого водієм на АТ «Черкаський автобус», -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковувавних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; постановлено стягнути на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , 27.05.2024 року о 10 год. 47хв. в м. Черкаси, по вул. О. Теліги, 2 керуючи автомобілем ВАЗ-21043-20 д.н.з. НОМЕР_1 , не пристебнувся паском безпеки, чим порушив п. 2.3в ПДР та в ході спілкування з водієм у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя та запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння, в установленому законом порядку, на місці зупинки на Драгер або у лікаря - нарколога в медичному закладі ЧОНД водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її незаконною, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.07.2024 у справі № 712/6728/24, а провадження у справі по притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційні вимоги обгрунтував тим, що суд першої інстанції допустив неповноту дослідження доказів та встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та порушив норми процесуального права. Вважає, що постанова суду першої інстанції грунтується на недопустимих доказах та припущеннях, що призвело до помилкової кваліфікації діяння ОСОБА_1 , як відмова водія від огляду на стан сп`яніння та помилкового рішення по справі про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апелянт вважає, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності та не підтверджені матеріалами справи.

Зауважує, що поза увагою суду залишилися його доводи про те, що працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння та повідомили, що він може відмовитися від його проходження, однак чітко не роз`яснили наслідки відмови від огляду, у вигляді оформлення протоколу та вилучення посвідчення водія, в іншому б випадку він пройшов огляд на стан сп`яніння Він поїхав до медичного закладу та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння і був визнаний тверезим, що підтверджується випискою з амбулаторної карти № 462 від 27.05.2024 та тестуванням на алкоголь приладом «Драгер» від 27.05.2024.

ОСОБА_1 вважає, що працівники поліції, не належно роз`яснивши наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підштовхнули його до відмови від огляду на стан сп`яніння, здійснивши тим самим провокацію скоєння правопорушення, а обставини справи вказують на те, що він від огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, матеріали справи належних доказів його винуватості не містять.

Обгрунтовуючи свої апеляційні вимоги, апелянт послався на Конституцію України, КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що він був зупинений працівниками поліції, які пересувалися на велосепедах, що його в якійсь мірі спантеличило, на момент зупинки він був тверезий. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, оскільки не бачив у цьому необхідності. Зазначив, що працівниками поліції йому не були чітко роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, і якщо йому було б належно роз`яснено такі наслідки, то він би не відмовився від нього.

Заслухавши думку апелянта ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі : керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, у відповідності до приписів ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 , викладену в апеляційній скарзі, про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 627840 від 27.05.2024.; направленням на медичний огляд; довідкою облікових даних; рапортом інспектора поліції; відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, в ході перегляду якого встановлено, що саме ОСОБА_1 27.05.2024 керував транспортним засобом ВАЗ-21043-20, д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції, під час спілкування з якими у правопорушника були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, про що йому повідомлено та запропоновано пройти освідування на місці події за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі, на що він відмовився.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції необгрунтував та невмотивував оскаржену ним постанову, постановив її з порушенням норм матеріального та процесуального права, не заслуговують на увагу, оскільки в суді апеляційної інстанції не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (зі змінами) (далі Порядок), відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Так, згідно п.7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції було переглянуто диск з відеозаписом події від 27.05.2024 з якого вбачається, що ОСОБА_1 , 27.05.2024 року о 10 год. 47 хв., рухаючись в м. Черкаси, по вул. О. Теліги, 2 на автомобілі ВАЗ-21043-20, д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції у зв`язку з тим, що не був пристебнутий паском безпеки, чим порушив п. 2.3в ПДР України, та в ході спілкування з водієм у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя та запах алкоголю з порожнини рота і ОСОБА_1 було запропоновано пройти освідування на алкогольне сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», або в медичному закладі ЧОНД на що останній відмовився, посилаючись на те, що він не бачить в цьому сенсу, оскільки він не вживає алкогольні напої, йому їх вживати не можна , так як він хворіє та проходив лікування.

Працівниками поліції було роз`яснено, що через відмову пройти освідування на алкогольне сп`яніння, відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпА, за порушення п.2.5 КУпАП та роз`ясненено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП.

В подальшому працівником поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, та на запитання ОСОБА_1 йому було пояснено, що його посвідчення водія вилучається працівниками поліції тимчасово, оскільки ця процесуальна дія, передбачена ст.130 КУпАП, а питання чи вилучати його водійські права на керування транспортними засобами чи ні вирішуватиме суд куди будуть відправлені адміністративні матеріали щодо нього, а тому апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що йому чітко не роз`яснили наслідки відмови від огляду на стан алкогольного сп`янніння у вигляді оформлення протоколу та вилучення посвідчення водія, і в разі належного роз`яснення він би не відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, є неспроможними. Більше того, як вбачається з переглянутого відеозапису, на протязі всього спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 , і навіть після складання протоколу про адміністративне правопорушення, не заявляв, що він бажає пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, як за допомогою приладу «Драгер», так і в ЧОНД, не наполягав на такому огляді.

Після складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був ознайомлений з його змістом та поставив свій підпис.

З переглянутого відеозапису вбачається, що процедура огляду ОСОБА_1 поліцейськими не була порушена, як на це наголошує апелянт, а йому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою технічного засобу «Драгер», однак, у зв`язку з відмовою йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі ЧОНД, від якого ОСОБА_1 відмовився, а тому, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, суд першої інстанції прийшов до висновку, що поліцейський правомірно склав протокол за порушення саме п. 2.5 Правил дорожнього руху України, як прописано в «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», з чим погоджується і апеляційний суд.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції порушено порядок огляду його на стан алкогольного сп`яніння та відсутність доказів того, що він відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку апеляційний суд оцінює критично. Оскільки, в матералах справи наявне направлення в медичний заклад на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 2), але ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що також відтверджується переглянутим відеозаписом подї від 27.05.2024 за участі ОСОБА_1 .

Твердження апелянта про упереджене ставлення щодо нього з боку працівників поліції, тобто здійснення ними провокації через неналежне роз`яснення наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`янніння, що стало результатом його відмови, є необгрунтованими, оскільки матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржувалися дії працівників поліції до відповідних державних органів, і з цього питання приймалися будь-які процесуальні рішення.

Враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави ставити під сумнів дані протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному, що свідчить про їх об`єктивність.

Твердження апелянта про те, що він самостійно звернувся до медичного закладу ЧОНД та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння і був визнаний тверезим, що підтверджується медичною випискою даної установи, є неспроможними.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складання висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського (ст.266 КУпАП).

Отже, з врахуванням зазначеного, апеляційний суд вважає, що виписка з амбулаторної карти №462 відносно ОСОБА_1 (а.с.25) є неналежним доказом у справі, оскільки не відповідає вимогам ст.266 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відтак, доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими та спростовуються, як переглянутими апеляційним судом вищевказаними дисками з відеозаписом події від 27.05.2024 за участі ОСОБА_1 , так і іншими матеріалами справи.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, щодо невизнання своєї вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

З урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, підстав для скасування постанови місцевого суду і закриття провадження по справі щодо правопорушника за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає.

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП, з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є розмірним до вчиненого і справедливим.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що постанова Соснівського районного суду м.Черкаси від 30.07.2024 відносно ОСОБА_1 є законною та обгрунтованою, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 30 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка