Справа
№ 489/1935/24
Провадження
№3/489/1125/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 р. м. Миколаїв

Вступна частина

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Губницький Д.Г.

Протокол №125 від 15.03.24 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця м. Миколаєва.

(виходячи з обставин воєнного стану суд не вважає за доцільне вказувати в тексті рішення місце проживання військовослужбовця та номери військових частин, які можуть бути оприлюднені у загальному доступу ЄРСР)

Учасники: прокурор Маковецький Є.В., особа, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 .

Мотивувальна частина

Згідно протоколу ОСОБА_1 інкримінується те, що він перебуваючи на посаді військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту військова частина «А») та будучи суб`єктом на якого поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) у відповідності до пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, в порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону вчинив дію в умовах реального конфлікту інтересів та прийняття рішення, а саме видав та підписав наказу від 01.11.2022 №1 щодо встановлення та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань собі особисто в розмірі 1410 грн., чим вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні прокурор просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Сам п. ОСОБА_2 в судовому засідання категорично заперечив свою вину. Повідомив, що він був призначений командиром новоствореної військової частини «А» і першим наказом по стройовій частині задля недопущення скарг військовослужбовців щодо не виплати грошового забезпечення у повному обсязі було видання згаданого наказу щодо встановлення та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань усьому особовому складу військової частини. Його роль у видавництві наказу обмежувалась підписанням рапорту керівнику військової частини «Б» з проханням дозволити виплатити йому вказану допомогу в межах встановлених законодавством. Цей рапорт був погоджений, повернутий до його військової частини без зауважень, пройшов усі необхідні погодження і він підписав проект згаданого останнім. Грошове забезпечення виплачувалось фінчастиною військової частини «Б».

Судом встановлено таке.

Обставини існування військових частин «А» та військової частини НОМЕР_2 (далі по тексту військова частина «Б»), призначення п. ОСОБА_1 начальником військової частини «А» містяться в матеріалах справи.

Стосовно обставин інкримінованого правопорушення.

Наприкінці жовтня 2022 року п. ОСОБА_1 було зараховано до списків особового складу військової частини «А».

Наказом командира №1 по стройовій частині військової частини «А» від 01.12.2022 було розпочато діловодство військової частини «А», знято з котлового забезпечення військової частини «Б» і зараховано на котлове забезпечення військової частини «А» увесь особовий склад військової частини «А» у т.ч. п. ОСОБА_1 , вирішено виплатити особовому складу військової частини «А» (176 особам, у т.ч. п. ОСОБА_1 ) матеріальну допомогу згідно наказу МОУ №216-2018.

Командир військової частини «Б» в порядку опрацювання запиту органу Національної поліції, який складав в подальшому протокол, надав: рапорт п. ОСОБА_1 від 01.12.22 командиру військової частини «Б» з проханням дозволити йому виплатити матеріальну допомогу за 2022 в розмірі визначеному наказом МОУ №260 -2018 з позитивною резолюцією і роздруківку про виплату цієї допомоги.

Суд вважає, що провадження підлягає закриттю через недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Стаття 28 Закону України «Про запобігання корупції» у п. 3 ч. 1 передбачає, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів

Частині 2 ст. 172-7 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Приміткою 2. до цієї статті встановлено, що під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини «Б», його керівника за версією автора протоколу, з рапортом про дозвіл на виплату йому матеріальної допомоги, право на яку та розмір не заперечувалось.

Реальний конфлікт інтересів за версією автора протоколу виник через наявність у п. ОСОБА_1 , який є суб`єктом ЗУ «Про запобігання корупції» дискреційних повноважень які він використав на задоволення свого приватного майнового інтересу - за підписаним особисто наказом матеріальної допомоги, які не входить до складу основного грошового забезпечення військовослужбовця, а є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, не повідомивши про наявність конфлікту інтересу свого керівника - командира військової частини «Б».

У відповідності до інформаційного листа ВССУ вих№ 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 «Щодо притягнення до адміністративно відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи.., що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Методичні рекомендації НАЗК щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» у питаннях запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції (редакція 12.01.2024) ще чіткіше вказують, що конфлікт інтересів може існувати у особи в ситуації, коли одночасно наявні такі його складові: - в особи є приватний інтерес; - в особи наявні службові повноваження, під час реалізації яких вона може на власний розсуд вчиняти дії, приймати рішення саме з питання, у якому в неї наявний приватний інтерес; - такі службові повноваження мають дискреційний характер (тобто є такими, коли особа може на власний розсуд обирати з кількох юридично допустимих дій, рішень). Саме сукупність зазначених факторів дає підстави стверджувати, що приватний інтерес особи може впливати на об`єктивність та неупередженість під час вчинення особою дії, прийняття рішення, а отже, в особи є конфлікт інтересів. За відсутності принаймні однієї із складових службових повноважень дискреційного характеру та/або приватного інтересу конфлікт інтересів не виникає.

В справі не має документального підтвердження щодо порядку нарахування та виплати матеріальної допомоги у взаємовідносинах між військовим частинами «А» та «Б», у т.ч. на підставі позитивної резолюції командира військової частині «Б» оформлення відповідного наказу командиром військової частини «А» та безперешкодного виконання його фінансовою службою військової частини «Б», відсутні пояснення командира військової частини «Б» щодо до якого наказу (в/ч «А» и в/ «Б») він дозволяв своєю резолюцією внесення виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги,

Суд вбачає, що в даних умовах п. ОСОБА_1 не мав змоги діяти на власний розсуд, тобто не мав дискреційних повноважень, оскільки на момент видання наказу мав відповідний дозвіл керівника командира військової частини «Б» на виплату матеріальної допомоги, її розмір був узгоджений і від цього дозволу він не відхилився. Нарахування та виплата вказаної допомоги здійснювалася фінансовою частиною військової частики, яка йму не підпорядковувалась.

За такого посилання в протоколі на п. 9 розділу 24 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (затв наказом МОУ №260 від 07.06.2018), а саме, що виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги не впливають на висновок про відсутність складу правопорушення, а припускаєме недотримання субординації у виданні наказу не доводить, що це було зроблено без відома та дозволу вищого керівника.

До того, ж автор протоколу тлумачить отримання матеріальної допомоги п. ОСОБА_1 як наслідок його реального впливу невідомо на кого, що зумовило отримання ним додаткового виду виплат (матеріальної допомоги), не звертаючи увагу, що відповідно до змісту розділу 24 вказаного Порядку надання вказаної допомоги військовослужбовцям є обов`язковим один раз на рік на підставі його рапорту, за чітко зазначеними виключеннями.

Отже п. ОСОБА_1 не вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-7 КупАП, наслідком чого є закриття провадження у відповідності до ст. 284 КУпАП.

Резолютивна частина

Закрити справу відносно ОСОБА_1 внаслідок відсутності складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КупАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Д.Г. Губницький