Єдиний унікальний номер 715/2515/24
Номер провадження 3/725/2608/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2024 року м. Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Федіна А.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови Глибоцького районного суду м.Чернівці від 20.08.2024 року дану справу направлено за підсудністю Першотравневому районному суду м.Чернівці, оскільки було встановлено, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 , де останній імовірно вчинив адміністративне правопорушення.

Разом з тим, згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 379/ж13/24-13-24-06, ОСОБА_3 здійснював продаж товарів через мережу Інтернет вартістю 680 грн. та проживає він за адресою: АДРЕСА_2 .

За загальними правилами підсудності, встановленими ч.1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються зокрема місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, натомість у протоколі № 379/ж13/24-13-24-06 від 28.06.2024 року не вказано час та місце вчинення правопорушення, що позбавляє суд можливості встановити підсудність даної справи, оскільки місце реєстрації ОСОБА_1 та місце його фактичного проживання різняться між собою, що ставить під розумний сумнів той факт, що продаж товару було здійснено саме за місцем реєстрації останнього.

При цьому, відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» №11 від 11.06.2004 року, у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення, являє собою відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення та має відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Так, згідно ч.ч. 2-4 ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Натомість, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, останній не підписаний особою, яка притягається до відповідальності, оскільки ОСОБА_1 не з`явився на виклик, відсутні відповідні відмітки про вручення його копії поштою та згідно заяви останнього до Глибоцького районного суду м.Чернівці, останньому не відомо про факт складення відповідного протоколу щодо нього.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 були роз`ясненні його права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, а також забезпечено останньому право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу.

З огляду на вказані обставини, варто звернути увагу на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист права та основоположних свобод людини (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд із прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти та процедурні гарантії, встановлені Конвенцією для кримінальних проваджень, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, вважаючи їх кримінальними провадженнями по суті і за змістом. Тобто, фактично «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення.

Виходячи з наведеного та зважаючи на висновки, що містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії» можна дійти висновку, що фабула, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, по суті становить виклад обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді.

Положеннями ч. 1 ст. 256 КУпАП встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Викладена у протоколі суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складений протокол.

Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

З системного аналізу наведеного вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

Як вбачається зі змісту ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення окрім іншого також зазначається суть адміністративного правопорушення, тобто фактично суть обвинувачення у вчиненні правопорушення.

Разом з тим, відсутність у матеріалах справи відомостей про те, що під час документування правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення було дотримано вимог ст. 256 КУпАП, зокрема роз`яснено особі, яка притягається до відповідальності вимог ст. 268 КУпАП, вручено копію протоколу, забезпечено можливість надати свої пояснення та заперечення, ставить під розумний сумнів факт обізнаності ОСОБА_1 зі змістом правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення відсутній підпис особи, яка притягається до відповідальності, матеріали справи не містять відомостей про те, що копія протоколу була вручена ОСОБА_4 або ж про його відмову від підпису та отримання копії, а також, що при складанні протоколу останньому були роз`ясненні його права згідно ст. 268 КУпАП, а також забезпечено можливість подати свої пояснення та заперечення на протокол, а також відсутність у протоколі відомостей про місце вчинення правопорушення, дану справу доцільно повернути на доопрацювання з метою усунення вказаних неточностей.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 251, 252, 256, 284, 285, 294, 172-7 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП - повернути Головному Управлінню ДПС у Чернівецькій області для доопрацювання.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна