ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/472/24 Головуючий суддя І інстанції Проценко Л. Г.
Провадження № 33/818/1299/24 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Коваленко М.В. на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 16 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України,-

УСТАНОВИВ:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Як установив суд 24 січня 2024 року приблизно о 00 год. 52 хв. в м. Харкові, на вул. Полтавський шлях, в районі буд. 190, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter» з номерним знаком НОМЕР_2 , та працівники поліції виявили у нього ознаки ного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, у зв`язку із чим запропонували йому пройти медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я. Від проходження медичного огляду водій відмовився.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко М.В. просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», а отже не був водієм.

Як слідує з отриманого відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівників управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, та зі службового відеореєстратора зазначених подій, на них не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Volkswagen» Т4 (в протоколі зазначено Volkswagen Transporter), державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_2 , та рух вказаного транспортного засобу, відсутні дані на підтвердження перебування ОСОБА_1 за кермом вищевказаного автомобіля, а лише зафіксовано спілкування ОСОБА_1 та інших осіб з співробітниками поліції, тому суд не повинен був приймати до уваги в якості доказу з нагрудного відеореєстратора працівників управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, та зі службового відеореєстратора на підтвердження факту керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом.

Крім того, як вбачається з нагрудного відеореєстратора працівників управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_1 відразу та неодноразово наполягав та зазначав, що він не керував транспортним засобом, що він не водій, проте патрульні поліцейські не звертали на це уваги.

Дослідивши матеріали провадження суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам.

Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушень і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення в частині саме складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 та його захисник не надали.

Апеляційний суд вважає, що обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів, зокрема:

протоколом про адміністративне правопорушення ААД №603139 від 24.01.2024р., направленням на медичний огляд до КНП ХОР «ОКНЛ», актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, відеозаписом подій на DVD-диску, рапортом працівника поліції.

Вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Таким чином, саме сукупністю вказаних вище доказів підтверджується відмова ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Стосовно аргументів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, то вони спростовуються матеріалами провадження.

Так з нафвного в матеріалах провадження відеозапису подій вбачається, що 24.01.2024р. працівниками патрульної поліції приблизно о 00:53 год. зафіксовано транспортний засіб, який рухався. Після того як автомобіль «Volkswagen Transporter» зупинився, зі сторони місця водія рухався громадянин ОСОБА_1 . Приблизно о 00:57 год. ОСОБА_1 стверджує, що лише забрав ключі з машини і закрив двері, тому що це його автомобіль, а водій який був за кермом авто - побіг у невідомому напрямку. Приблизно о 01:30 год. на відеозаписі ОСОБА_1 стверджує, що у нього в автомобілі є відеореєстратор, на якому видно хто саме був за кермом транспортного засобу «Volkswagen Transporter», адже це була інша особа, однак не надає такого відеозапису співробітникам поліції.

Повторюючи твердження про той факт, що за кермом транспортного засобу знаходилась інша особа, в апеляційній скарзі сторона захисту жодним чином не підтвердила це будь-якими доказами.

Клопотання про виклик свідка, який начебто керував автомобілем, ОСОБА_1 та його захисник не заявляли ні на час розгляду справи судом першої інстанції ні в апеляційній скарзі..

Також, протягом тривалого часу знаходження адміністративного матеріалу у суді, відеозапису з відеореєстратора, на який посилався ОСОБА_1 до суду як першої так і апеляційної інстанції надано не було.

Стосовно інших доводів апеляційної скарги апеляційний суд зазначає, що низка рішень ЄСПЛ містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (вмотивованості) судових рішень.

До того ж, у пункті 34 рішення у справі «Шкіря проти України» (заява № 30850/11) ЄСПЛ повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення.

Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватися виключно з огляду на обставини справи (див., наприклад, рішення у справах «Гарсія Руіз проти Іспанії» [ВП] (Garcia Ruiz v. Spain) [GC], заява № 30544/96, пункт 26, ЄСПЛ 1999-I, «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 25, від 18 липня 2006 року, «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява №22750/02, пункти 42-47, від 15 листопада 2007року, та «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява №5231/04, пункти 18 і 19, від 07 жовтня 2010 року).

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, застосоване до ОСОБА_2 є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким, що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та правильно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності і посилання на невідповідність висновків судді обставинам справи є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Коваленко М.В. - залишити без задовлення.

Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 16 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева