Справа № 752/8054/23
Провадження №: 3/752/20/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2024 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли

відУправління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання - АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер - не встановлено
за участізахисника Різника І.А.,

ВСТАНОВИВ:

17.04.2023 близько 11-ї години у Голосіївському районі м. Києва ОСОБА_1 керував транспортним засобом SCODA OCTAVIA A5, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці), рухався по вул. Саперно-Слобідській (заїзд на міст Південний). Маючи ознаки наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, що було зафіксовано шляхом відеозапису на нагрудну камеру співробітників Департаменту патрульної служби Національної поліції, які оформили у зв`язку з цим протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП).

Так, ст. 130 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За змістом ст. 130 КУпАП відмова від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижує увагу та швидкість реакції також тягне адміністративну відповідальність за цією статтею.

Подія та склад адміністративного правопорушення та наявність вини у діях ОСОБА_1 , доводяться поданими уповноваженим органом матеріалами, де містяться:

- протокол про адміністративне правопорушеннясерії ААД № 365350 від 17.04.2023, складений відносно ОСОБА_1 за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, який за формою та змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 06.11.2015 № 1376;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху від 17.04.2023;

- розписка про отримання транспортного засобу на зберігання складена ОСОБА_2 від 17.04.2023, що доводить відсторонення ОСОБА_1 від керування;

- відеозаписи з нагрудних камер співробітників Національної поліції, записані на лазерний компакт диск, де зафільмовано обставини, що мали місце при встановленні події адміністративного правопорушення, момент зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , момент виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, роз`яснення йому необхідності проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря нарколога, наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, які були переглянуті і досліджені судом (суддею) під час розгляду справи на робочому комп`ютері в залі судового засідання.

При цьому, ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності відбудеться у Голосіївському районному суді міста Києва. Також вбачається, що ОСОБА_1 вказаний протокол про адміністративне правопорушення підписав та разом із тим зазначив у ньому, що не вважає, що працівники поліції зробили правильні висновки щодо його стану.

Наявними матеріалами підтверджується, що при складанні протоколу особу ОСОБА_1 установлено на паспорта громадянина України, йому роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності відбудеться у Голосіївському районному суді міста Києва. Зазначений протокол ОСОБА_1 підписав та у графі "пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення" зробив власноручний напис: "я не вважаю, що працівники поліції зробили правильні виводу з приводу мого стану".

У судові засідання ОСОБА_1 не з`являвся. З приводу його неявки захисник пояснив, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та задіяний у бойових діях, а тому прибути до суду не має змоги. Захисник просив суд проводити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Виходячи з положень ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 цього Кодексу при розгляді справи про адміністративне правопорушення не є обов`язковою, а тому, зважаючи на прибуття до суду захисника та доведення ним до вдома суду (судді) позиції захисту, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності ОСОБА_1 .

При цьому, до початку розгляду справи захисник заявив клопотання про зупинення провадження у справі в порядку аналогії та за підстав, визначених у ст. 335 КПК України, де передбачено, що суд зупиняє судове провадження у разі, якщо обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації до звільнення з військової служби. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_1 позбавлений можливості особисто приймати участь у розгляді справи, оскільки він перебуває на військовій службі, призваний за призовом з 24.02.2022, отримав вибухову травму в м. Сіверськ Донецької області, проте відмовився від госпіталізації та продовжив виконувати службові обов`язки.

Розглянувши заявлене клопотання, суд (суддя) не віднайшов достатніх підстав для його задоволення, адже подані захисником документи до цього клопотання, хоча і доводять обставини того, що ОСОБА_1 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації з 24.02.2022, проте не пояснюють обставин відсутності у нього можливості прибути до суду у разі дійсної наявності реального наміру виступити перед судом (суддею) особисто. При цьому суттєвою є та обставина, що норми КУпАП не вимагають обов`язкової присутності в залі суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, на відміну від приписів КПК України. За час перебування матеріалів справи про адміністративне правопорушення на розгляді в суді з квітня 2023 рокуні ОСОБА_1 , ні його захисник не повідомляли суд про можливе перебування ОСОБА_1 у відпустці, на ротації тощо.

Водночас, відповідно до положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують при розгляду справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За таких обставин, на переконання суду (судді) ОСОБА_1 з дати складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення у квітні 2023 року не був позбавлений можливості довести до відома суду свою позицію та/або заперечення по суті справи, до прикладу через захисника.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Також наголошувалося на тому, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав в основоположних свобод обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору (п. 71 рішення у справі "Смірнов проти України" заява № 3655/02, п. 41 "Пономарьов проти України" заява № 3236/03).

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Як вказувалося вище, наявними матеріалами підтверджується, що при складанні протоколу від 17.04.2023 ОСОБА_1 було повідомлено про те, що розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності відбудеться у Голосіївському районному суді міста Києва за викликом. При цьому факт участі у ході розгляду справи захисника ОСОБА_1 , адвоката Різника Ігоря Вадимовича на підставі договору про надання правової допомоги від 07.06.2023, додатково свідчить про обізнаність ОСОБА_1 щодо розгляду даної справи судом.

При цьому, ч. 2 ст. 268 КУпАП визначає перелік справ про адміністративні правопорушення, при розгляді яких участь особи є обов`язковою. Даний перелік не містить справ про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 130 КУпАП.

Таким чином розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 .

Надалі після перерви в засіданні для підготовки до розгляду справи по суті захисник усно клопотав перед судом про закриття провадження в порядку п. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, пояснюючи його поведінку та зовнішній вигляд особистою активною вдачею, індивідуальною швидкою манерою спілкування, яка зовсім не свідчить про стан токсикологічного наркотичного чи психотропного сп`яніння (отруєння), на наявність провокації з боку правоохоронців, які пояснювали йому, що він може сам здати аналізи.

Також захисник вказував на те, що ОСОБА_1 взагалі не отримував посвідчення водія, а тому до нього не може бути застосоване стягнення у виді позбавлення права керування, адже він не є водієм в розумінні законодавства.

З огляду на зазначену вище обставину, судом було направлено відповідній запит до Управління патрульної поліції у м. Києві, Голосіївського управління поліції Головного управління поліції Національної поліції у м. Києві та Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України щодо надання відомостей про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія та у відповідь на даний запит до суду надійшов лист Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України про надання інформації (№ 31.1820-1506-2024) від 18.01.2024, у якому значиться про те, що станом на 18.01.2024 в Єдиному державному реєстрі МВС, відсутня інформація про видачу посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Проаналізувавши доводи захисника, суд (суддя) не віднайшов у них підстав, які б доводили відсутність події та складу адміністративного правопорушення - відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому, установлення події та складу адміністративного правопорушення відбулося відповідно до приписів ст. 266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015.

Оскільки ОСОБА_1 визнається винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до нього застосовується передбачене законодавством адміністративне стягнення у межах санкції відповідної частини ст. 130 КУпАП та з урахуванням загальних правил накладення стягнення.

Підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення, так само як і підстав для закриття провадження у справі не встановлено.

Стосовно накладення щодо ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, враховуючи той факт, що ОСОБА_1 не має посвідчення водія, суд (суддя) вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про дорожній рух" № 3353-XII від 30.06.1993 право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року № 340, передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п. 20).

Виходячи із системного аналізу зазначених норм, правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Позбавлення права керувати транспортними засобами набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.

Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 702/301/20 від 04.09.2023.

Також, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові у справі № 464/4690/20 від 08.02.2023, у випадку застосування такого виду стягнення суд не повинен у своєму рішенні додатково конкретизувати, що йдеться саме про заборону керувати транспортними засобами певним суб`єктом, адже очевидним є той факт, що таке право є спеціальним і його отримання потребує проходження особливої процедури, внаслідок якої і отримується право на керування транспортними засобами. Саме тому назва адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у своєму змісті абсолютно чітко передбачає заборону особі здійснювати таке керування на визначений судом строк. При цьому зміст покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, зокрема, і позбавленні права керувати транспортними засобами полягає у забороні особі реалізовувати певне право або здійснювати певну діяльність.

Так, ст. 9 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Статтею 15 Закону України "Про дорожній рух" заборонено керування транспортними засобами особам, до яких застосовано, зокрема, адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення.

Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

У порядку ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 605,60 грн (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024).

Керуючись ст. 23, 33-35, 40-1, 130, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн у дохід держави та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять ) грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко