Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1207/24
Провадження № 3/499/860/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 листопада 2024 року селище Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлов І. В., розглянувши матеріали справи відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст..173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

До Іванівського районного суду Одеської області від ВП №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області після доопрацювання надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постановою судді Іванівського районного суду Одеської області Тимчука Р. М. від 22 жовтня 2024 року справа була направлена для оформлення належним чином.

Ознайомившись з матеріалами справи, виконуючи положення ст.278 КУпАП про підготовку до розгляду справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про необхідність повторного повернення справи до ВП №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області для дооформлення, виходячи з наступного.

Статтею 245 КУпАП визначено завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення. Такими, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Частина перша статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Зазначена кваліфікація не підтверджується, в матеріалах справи відсутні відомості та в протоколі не зазначені, що підтверджують вчинення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, обставини які вказують на наявність ознак правопорушення за яке дана особа притягується.

Тобто, не чітко викладено об`єктивну сторону правопорушення, а саме відсутні докази перебування особи, щодо якої складено протокол у сімейних стосунках та проживання однією сім`єю для підтвердження кваліфікуючої ознаки даного правопорушення, щодо вчинення правопорушення відносно члена сім`ї.

З матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2КУпАП не встановлено, чи є останній суб`єктом відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення згідно ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме: відсутні будь-які докази на підтвердження того, що правопорушник та потерпіла є родичами, подружжям або особами, які спільно проживають однією сім`єю.

Слід звернути увагу на наявну в цьому визначенні категорію «член сім`ї». Якщо такі дії будуть вчиненні стосовно іншої особи, то це діяння повинно бути кваліфіковане за іншою статтею КУпАП.

Відповідно до ст. 277 КУпАП, справи про адміністративне правопорушення передбачене ст. 173-2 КУпАП, розглядаються протягом доби з дня одержання органом (посадовою особою) правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи, інформація про повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи відсутня.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (ст. 268 КУпАП).

Таким чином, суд позбавлений можливості розглянути направлений до суду матеріал у строки, передбачені законодавством, оскільки при складанні протоколу ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, а саме графа коли відбудеться розгляд справи не заповнена, що є порушенням вимог щодо складання протоколу, що унеможливлює у встановлені законодавством строки розглянути зазначену справу. Крім того явка особи до суду не забезпечена, засоби зв`язку для повідомлення особи про дату та час судового засідання не в зоні доступу, тому у суду відсутня можливість повідомити особу, про дату та час судового засідання з урахуванням строків розгляду справи даної категорії.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, суть правопорушення, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з вище викладеного, суд не має можливості прийняти остаточне законне рішення по суті справи, матеріали справи про адміністративне правопорушення підлягають поверненню до органу, який його склав для доопрацювання.

При поверненні справи про адміністративне правопорушення для належного оформлення, суд керується постановою Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 в якій зазначено, що визнається правильною практика тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 17 жовтня 2014 року норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення складеного без додержання вимог статті 256 цього Кодексу вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

Приймаючи рішення про поверненням для належного оформлення та доопрацювання матеріалів справи органу який складав протокол, суд враховує практику ЄСПЛ.

Так, у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За змістом рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 року за №2-рп/2015 положення частини другої статті 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 241 цього кодексу, про закриття справи. Тобто, постанова судді про повернення матеріалу для оформлення належним чином оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.245,268, 277, 278, 283 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.173-2 Кодексу України, про адміністративні правопорушення повторно повернути до ВП №1 Березівського РВП ГУНП В Одеській області для оформлення належним чином.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:Ігор ПОГОРЄЛОВ