Справа № 643/1346/24
Провадження № 3/643/1100/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 182 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

Опис обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 552570 від 31.01.2024, ОСОБА_1 12.01.2024 приблизно о 23-10 год. за адресою: АДРЕСА_1 порушував тишу, а саме голосно розмовляв, чим порушив спокій громадян та ст. 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення.

Кваліфікація згідно протоколу про адміністративне правопорушення

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 182 КУпАП.

Підстави розгляду справи за відсутності її учасників

ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 29.02.2024, не з`явився, викликався до суду належним чином шляхом направлення судової повістки.

Судова повістка направлялась на адресу місця проживання ОСОБА_1 , зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, і повернулась неврученою адресату.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було достовірно відомо про складення відносно нього матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності та його розгляд в Московському районному суді м. Харкова. Як вбачається з даних протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 підписав вказаний протокол у відповідній графі без будь-яких зауважень щодо правильності зазначення його місця проживання.

Таким чином, судом було вжито передбачених законодавством України заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату і місце розгляду справи (ст. 277-2 КУпАП), та реалізації його права приймати участь у розгляді справи в суді.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

В п. 41 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25.01.2019 року № 194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

За таких обставин, враховуючи встановлені законодавством строки розгляду справ про адміністративні правопорушення та положення ст. 268 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Частиною першою ст. 182 КУпАП передбачено відповідальність за порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях.

Частиною другою ст. 182 КУпАП передбачено відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (п. 26, 27 постанови Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17).

У справах про адміністративні правопорушення застосовується принцип презумпції невинуватості, згідно якого всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (рішення Європейського суду з прав людини від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України»; ст. 62 Конституції України; рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 у справі № 1/34/2010; п. 39 постанови Верховного Суду 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Харківського апеляційного суду від 25.03.2023 у справі № 643/448/23, від 28.02.2023 у справі № 643/11369/21, від 04.04.2023 у справі № 623/3494/21, від 02.05.2023 у справі № 953/193/23, згідно вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеному статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій. Відповідно до норм права та позиції ЄСПЛ, викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд немає права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

У відповідності до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Позиція суду

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 182 КУпАП, тобто як такі, що вчинені повторно.

Насамперед суд звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «склад адміністративного правопорушення» не зазначено, що вказане правопорушення вчинено особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення. Тобто з формулювання висунутого ОСОБА_1 обвинувачення суд позбавлений можливості встановити, що в його діях наявна ознака повторності (в автономному значенні терміну «обвинувачення», оскільки ЄСПЛ неодноразово вказував на кримінально-правовий характер адміністративних правопорушень).

Крім того, обов`язковою складовою даного правопорушення є факт притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення такого ж правопорушення протягом року.

Обов`язок доведення вказаної обставини, виходячи з приписів ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на працівників поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення.

Суд, виходячи з вказаних норм, а також висновків, викладених в остаточному рішенні Європейського суду з прав людини від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України», позбавлений права за власною ініціативою збирати докази у даній справі, у тому числі докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 .

Ураховуючи необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку щодо необхідності розгляду справи по суті на підставі наявних доказів.

На підтвердження ознаки повторності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у протокол про адміністративне правопорушення вклеєний аркуш з написом «Юкляевский». На вказаному аркуші міститься запис: «ст. 182 ч. 1 порушення тиші у гром. місцях та нас. пунктах штраф 85 грн».

Вказаний аркуш паперу, крім прізвища, не містить будь-яких інших даних особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності, а також не містить будь-яких даних щодо особи, яка підготувала вказану інформацію, зокрема її посади, імені, підпису, печатки органу тощо. Крім того, прізвище особи, зазначене на аркуші паперу, та прізвище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в даній справі, є різними. Також вказаний аркуш не містить даних щодо дати притягнення особи на прізвище « ОСОБА_2 » до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 182 КУпАП, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави, що вказану особу було піддано адміністративному стягненню протягом останнього року.

За таких обставин суд не може визнати вказаний аркуш паперу належним та допустимим доказом факту накладення на особу, щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення, адміністративного стягнення протягом року.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення попереднього адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КУпАП.

Виниклі сумніви щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення такого ж правопорушення протягом року суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на його користь та приходить до висновку щодо недоведення вказаної обставини, яка є обов`язковою складовою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 182 КУпАП.

Таким чином, у суду відсутні підстави для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 182 КУпАП, оскільки обов`язковою складовою даного правопорушення є факт притягнення винної особи до відповідальності за вчинення аналогічного правопорушення протягом року.

Одночасно у суду відсутні підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 182 КУпАП, оскільки розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 182 КУпАП, відноситься до компетенції адміністративних комісій при виконавчих органах міських рад (ч. 1 ст. 218 КУпАП) та органів Національної поліції (ч. 1 ст. 222 КУпАП).

За таких обставин суд позбавлений можливості накласти на ОСОБА_1 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КУпАП.

Ураховуючи вищенаведене, суд закриває провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 182 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, 248-249, 279, 283-284 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 182 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов