ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2257/24 Справа № 932/1315/24 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2024 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу сумі 850 гривень.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 03.02.2024 об 12.20 год водій ОСОБА_1 , рухаючись по вул. О. Гальченко, біля е/о № 1 в м. Дніпро, керуючи автомобілем «Geely FE-1», д/н НОМЕР_1 , під час перестроювання, не надав дорогу автомобілю «JEEP» д/н НОМЕР_2 під керування воді ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку ОСОБА_1 мав намір перестроюватись, в результаті чого сталось ДТП. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження чим завдано матеріальну шкоду. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 10.3 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП. Зазначає, що він неодноразово направляв до суду процесуальні документи, а саме пояснення у справі від 27.02.2024, клопотання від 03.05.2024, яким просив надати копію судового рішення. Вважає, що оскільки станом на 14.05.2024 було відсутнє опубліковане судове рішення, то в клопотанні від 14.05.2024 просив закрити провадження у справі. Також вказує, що копію постанови йому не направлено, а про її існування він дізнався лише 07.07.2024 з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

В судове засідання ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_2 не з`явились, про час, дату і місце судового розгляду повідомленні належним чином, про причини неявки суд не повідомили та з клопотаннями про відкладення судового засідання не звертались, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду без їх участі.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування

практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Скорик проти України» Європейський суд з прав людини нагадав, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

Розглянувши клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд зважає на те, що в клопотанні від 27 лютого 2024 року ОСОБА_1 просив суд розглянути справу без його участі, у зв`язку з чим справа і була розглянута судом без участі останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

В матеріалах справи відсутні відомості про надсилання копії оскарженої постанови ОСОБА_1 , тому враховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, апеляційний суд вважає, що для забезпечення права ОСОБА_1 на апеляційне оскарження рішення суду, необхідно задовольнити його клопотання та поновити строк апеляційного оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Перевіривши постанову суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та докази, які суд поклав в основу рішення, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи, досліджених в суді, які викладені в постанові та перевірені апеляційним судом.

Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Будь-яких невідповідностей вимогам КУпАП під час оформлення зазначених вище матеріалів, які б могли вплинути на висновки суду про доведеність або недоведеність винуватості ОСОБА_1 та наявності в його діях складу правопорушень під час апеляційного перегляду не встановлено.

Суд апеляційної інстанції зважає, що апеляційні суди покликані не стільки самостійно встановити обставини справи, скільки перевірити та оцінити правильність їх встановлення судом першої інстанції, точність та відповідність застосування ним норм матеріального і процесуального закону, справедливість призначеного заходу впливу, а також безпомилковість вирішення інших питань, що підлягають з`ясуванню при ухваленні судового рішення.

Сам апелянт визначає те коло питань, які є предметом перевірки апеляційного суду.

Таким чином, процесуальні вимоги сторін відіграють роль орієнтиру, показуючи з якими частинами судового рішення учасник судового провадження не погоджується, та зобов`язують апеляційну інстанцію надати мотивовані відповіді на доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наводить один довід, зміст якого полягає в тому, що на його думку, оскільки станом на 14.05.2024 оскаржене судове рішення не було опубліковане, то закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, у зв`язку з чим справа підлягала закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

З такими доводами апеляційної скарги не погоджується апеляційний суд і вважає, що вони ґрунтуються на власному, помилковому тлумаченні апелянтом положень матеріального та процесуального закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Як видно з матеріалів справи, ДТП у цій справі мала місце 03 лютого 2024 року. Відповідно тримісячний строк накладення адміністративного стягнення закінчувався 04 травня 2024 року. Оскаржена постанова у цій справі винесена 19 квітня 2024 року, тобто в межах строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Таким чином, на час винесення оскарженого судового рішення, строки передбачені ст. 38 КУпАП не закінчились, а відтак у суду не було підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Несвоєчасне направлення копії судового рішення в Єдиний державний реєстр судових рішень, не змінюють правила обчислення процесуальних строків та строків накладення адміністративного стягнення.

З огляду на те, що апеляційний суд розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, у зв`язку з чим її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження та поновити йому строк.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун