Справа № 192/792/24
Провадження № 3/192/353/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 липня 2024 року

Суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Ковальчук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП,

встановила:

До суду від відділення поліції № 9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 09.04.2024 серії ААД № 492824, 09.04.2024 о 09 год 20 хв на 440 км автодороги Н-08 ОСОБА_1 керував автомобілем Шевроле Авео, номерний знак НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмежений у праві керування транспортним засобом від 03.12.2019 ВП № 11941752 Хортицьким ВДВС м. Запоріжжя, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Разом з протоколами суду надані:

письмове пояснення ОСОБА_1 , за змістом якого 09.04.2024 він керував автомобілем Шевроле Авео, номерний знак НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції, при перевірці документів йому повідомили, що він тимчасово обмежений у керуванні транспортним засобом. Про встановлення обмеження щодо керування транспортним засобом він не знав;

копія постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 03.12.2019, видана головним державним виконавцем Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізької області Зубач І.М.;

рапорт поліцейського.

У судове засідання, призначене на 08 липня 2024 року, ОСОБА_1 не з`явився. Захисник ОСОБА_1 адвокат Бєліков Олександр Сергійович подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без їх участі за наявними матеріалами. Також просив закрити провадження по справі, обґрунтовуючи тим, що при ознайомлені з матеріалами виконавчого провадження № 11941752 щодо ОСОБА_1 не було виявлено жодних доказів ознайомлення, зокрема доказів направлення поштою постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортири засобами ОСОБА_1 . Таким чином, встановлений факт того, що останній не отримував жодних постанов державного виконавця тимчасового обмеження у праві користування транспортним засобом та не був обізнаний про таке обмеження, тобто відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що в даному разі явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в судове засідання не є обов`язковою, з огляду на правила, встановлені статтею 268 КУпАП, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу правопорушення.

Частиною 3 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Аналіз диспозиції ч. 3 ст. 126 КУпАП вказує на те, що суб`єктивна сторона складу зазначеного адміністративного правопорушення характеризується виною у формі умислу, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має усвідомлювати протиправний характер своїх дій, передбачати шкідливі наслідки і бажати або свідомо допускати їх настання.

Разом з тим, суду не надано доказів, які б вказували на наявність у ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, а саме про те, що він знав про встановлені відносно нього постановою державного виконавця обмеження у праві керування транспортним засобом, що він отримував постанову державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами або іншим чином був ознайомлений з нею.

У письмовому поясненні ОСОБА_1 зазначив, що про встановлення обмеження щодо керування транспортним засобом йому було невідомо.

Суд звертає увагу, що для доведення в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, необхідні докази не тільки факту керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено таке обмеження, а й того факту, що особа усвідомлювала протиправний характер своєї дії, тобто принаймні була обізнана про наявність обмеження.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

За приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави (рішення від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції»).

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а зазначає, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України» та ін.).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладені обставини, суд вважає, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, не доведено, а тому відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення належить закрити у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 КУпАП,

постановила:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Солонянський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя Н.В. Ковальчук