Справа № 643/4986/24
Провадження № 3/643/2067/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2024 м. .Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

1. Обставини адміністративних правопорушень, визнаних судом доведеними

05.05.2024 о 10-30 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21074», державний номерний знак НОМЕР_1 , біля буд. 2 по вул. Винниченка у м. Харкові з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер», ОСОБА_1 відмовився, а саме не здав біологічне середовище «сеча».

18.07.2024 о 10-11 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21074», державний номерний знак НОМЕР_1 , біля буд. 44 по вул. Гвардійців-Широнінців у м. Харкові з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, сповільненість реакції, порушення мови, блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер», ОСОБА_1 відмовився.

19.07.2024 о 09-52 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21074», державний номерний знак НОМЕР_1 , біля буд. 132 по вул. Академіка Павлова у м. Харкові з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: блідість обличчя, тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер», ОСОБА_1 відмовився.

20.07.2024 об 11-28 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21074», державний номерний знак НОМЕР_1 , біля буд. 35/81 по вул. Валентинівській у м. Харкові з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер», ОСОБА_1 відмовився.

20.07.2024 о 13-25 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21074», державний номерний знак НОМЕР_1 , біля буд. 83-Б по пр-т Тракторобудівників у м. Харкові з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер», ОСОБА_1 відмовився.

10.10.2024 о 22-53 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21074», державний номерний знак НОМЕР_1 , біля буд. 87 по пр-ту Тракторобудівників у м. Харкові з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер», ОСОБА_1 відмовився.

2. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративні правопорушення

Розглядаючи справу в межах кваліфікації, зазначеної в протоколах про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

3. Позиція учасників справи

ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Бишков О.В. у судовому засіданні 18.11.2024 просили закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Надали позитивну характеристику ОСОБА_1 № 438/24 від 14.05.2024, підписану директором Харківського автотранспортного фахового коледжу.

4. Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України (ПДР), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним із таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння (п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 11-21сап21 (реєстраційний номер рішення 101473367)).

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння врегульовано ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008.

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

5. Позиція суду

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення 05.05.2024 підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 898286 від 05.05.2024, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1284 від 05.05.2024, складеного Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер», згідно з яким остаточний діагноз ОСОБА_1 встановити неможливо, так як обстежувана особа не могла зібрати біологічний матеріал (сечу) для лабораторного токсикологічного дослідження, навіть не намагався;

- даними рапорту працівника поліції, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними відеозапису.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення 18.07.2024 підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 743373 від 18.07.2024, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними рапорту працівника поліції, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними відеозапису.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення 19.07.2024 підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 899886 від 19.07.2024, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними рапорту працівника поліції, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними відеозапису.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення 20.07.2024 о 11-28 год. підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 899889 від 20.07.2024, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними рапорту працівника поліції, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними відеозапису.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення 20.07.2024 о 13-25 год. підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 901676 від 20.07.2024, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними рапорту працівника поліції, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними відеозапису.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення 10.10.2024 підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 № 147785 від 11.10.2024, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними рапорту працівника поліції, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними відеозапису.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину ОСОБА_1 у вчиненні вказаних вище правопорушень та факт порушення ним вимог п. 2.5 ПДР.

6. Мотиви неврахування аргументів захисника ОСОБА_2

6.1. Аргументи захисника

Автомобіль був зупинений безпідставно, тобто без наявності законних причин для зупинки.

Позиція суду

ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Елементи складу вказаного адміністративного правопорушення, а саме виконання ОСОБА_1 функцій водія автомобіля та факт його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, доведені сукупністю досліджених судом доказів, в тому числі поясненнями ОСОБА_1 , наданим суду, згідно з якими він виконував функції водія автомобіля та зупинявся працівниками поліції.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо доведеності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Харківського апеляційного суду від 15.02.2023 у справі № 953/6581/22, Львівського апеляційного суду від 17.03.2023 у справі № 459/3104/22, Київського апеляційного суду від 19.01.2023 у справі № 752/13788/22, Київського апеляційного суду від 23.03.2023 у справі 756/7328/22, вимога поліцейського про проходження водієм в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, пов`язується лише з наявністю ознак такого сп`яніння у водія, а не з встановленням підстав для зупинки транспортного засобу. Зупинка транспортного засобу є компетенцією поліцейського та його дії можуть бути оскаржені в порядку, встановленим законом.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи захисника.

6.2. Аргументи захисника

Працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені чинним законодавством. Крім того, працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, в тому числі санкцію ст. 130 КУпАП, тобто розмір штрафу та можливість позбавлення права керування транспортними засобами. Якщо б ОСОБА_1 був обізнаний із санкцією ст. 130 КУпАП, можливо, він поводився би інакше.

Позиція суду

На відеозапису, який досліджувався судом, ОСОБА_1 було роз`яснено, що наслідком його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння буде складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд враховує наступне.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 16.02.2021 по справі № 263/10894/2020, в ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство.

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з критеріїв Енгеля (Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8 червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), відноситься до «кримінальних» у розумінні ЄСПЛ.

Суд враховує, що стандарт доказування у кримінальних справах є найвищим, тобто таким, що передбачає максимальні вимоги до належності та допустимості доказів.

Ураховуючи наведене, суд вважає за можливе під час вирішення даної справи враховувати загальні підходи до оцінки допустимості доказів, сформовані Верховним Судом під час розгляду кримінальних проваджень.

Як вбачається висновків щодо застосування норм права Верховного Суду, не будь-яке формальне недотримання вимог закону під час отримання доказу автоматично спричиняє визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення законодавства істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час судового провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів. У разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 756/10060/17, постанови Верховного Суду від 01.12.2020 у справі № 318/292/18, від 01.11.2022 у справі № 344/2995/15-к, від 04.10.2022 у справі № 295/3910/18).

Захисник, посилаючись на нероз`яснена ОСОБА_1 його прав та обов`язків, не обґрунтував, яким чином зазначена обставина за конкретних умов даної справи перешкоджала забезпеченню та реалізації прав і свобод ОСОБА_1 , пов`язаних із процедурою огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Суд враховує, що ОСОБА_1 як особа, що керує транспортним та має посвідчення водія відповідної категорії, здавав відповідні іспити в сфері законодавства, що регулює дорожній рух а відтак обізнаний із своїм обов`язком на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан відповідного сп`яніння. Ба більше, обізнаність водія із вимогами Правил дорожнього руху презюмується, оскільки відповідний нормативний акт доведений до відома громадян у встановленому законодавством України порядку.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 володів необхідними та достатніми знаннями у галузі права для того, щоб мати можливість регулювати свою поведінку під час проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та передбачати наслідки відмови від проходження вказаного огляду, та прийняв свідоме рішення про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, будучи достовірно обізнаним про наслідки такої відмови, а саме про притягнення його до адміністративної відповідальності.

В ході судового розгляду справи суд роз`яснив ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені чинним законодавством України.

У суді інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат, тобто фахівець у галузі права.

За таких обставин суд відхиляє доводи захисника щодо необхідності закриття провадження у справі з мотивів нероз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 прав та обов`язків, а також розміру санкції ст. 130 КУпАП, оскільки вказана обставина сама по собі не спричинила негативного впливу на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, в тому числі й на допустимість доказів.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи захисника.

6.3. Аргументи захисника

На відеозаписах не зафіксований факт виявлення працівниками поліції у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння та не зафіксовані вказані ознаки.

Позиція суду

На відеозапису події 19.07.2024, який був відтворений в судовому засіданні за клопотанням захисника, дійсно не зафіксований момент повідомлення працівником поліції ОСОБА_1 про виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння.

На відеозапису події 18.07.2024, який був відтворений в судовому засіданні за клопотанням захисника, зафіксовано, що працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 про виявлення у нього однієї ознаки наркотичного сп`яніння тремтіння рук.

При вирішення питання відносно того, чи може вказана обставина бути підставою для закриття провадження у справі, суд керується таким.

Відеозапис є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення. Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 зроблений судом на підставі оцінки усієї сукупності зібраних у справі доказів.

Про виявлення у ОСОБА_1 видимих ознак наркотичного сп`яніння зазначено в протоколах про адміністративні правопорушення, які є одним із джерел доказів у справі про адміністративне правопорушення (ст. 251 КУпАП).

Крі того, суд враховує, що встановлення ознак сп`яніння є результатом візуального сприйняття відповідними особами ознак зовнішності та поведінки певної особи, а відтак носить суб`єктивний характер. ОСОБА_1 не був позбавлений можливості пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, результати якого мали б об`єктивний характер та виключали будь-які сумніви щодо наявності в нього зазначеного стану. Проте ОСОБА_1 вказаним правом не скористався. Крім того, ОСОБА_1 притягається до відповідальності не за наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, а за відмову пройти огляд на вказаний стан.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи захисника.

6.4. Аргументи захисника

ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння 05.05.2024

Позиція суду

На уточнююче запитання суду ОСОБА_1 повідомив, що не може надати суду будь-які медичні документи, які підтверджується наявність у нього захворювань сечовивідної системи та ускладнюють або унеможливлюють сечовипускання.

Таким чином, доказів того, що нездача біологічного середовища обумовлена наявністю у ОСОБА_1 . захворювань, які негативно впливають на його можливість надати вказане середовище на дослідження, судом не отримано.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права Харківського апеляційного суду, викладених зокрема в постановах від 04.04.2023 у справі № 643/403/23, від 28.02.2024 у справі № 643/4568/23, від 22.01.2024 у справі № 643/9145/23, нездачу біологічного середовища (сечі) за таких обставин необхідно розцінювати як відмову від проходження огляду на стан відповідного сп`яніння.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи сторони захисту.

6.5. Аргументи захисника

ОСОБА_1 у серпні 2024 року двічі проходив огляд на стан наркотичного сп`яніння. За наслідками вказаного огляду ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено.

Позиція суду

Захисником суду надані висновки щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 2458 від 27.08.2024 та № 2466 від 29.08.2024, складені Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер», згідно з якими у ОСОБА_1 27.08.204 о 14-50 год. та 28.08.2024 о 12-20 год. ознак наркотичного сп`яніння не виявлено.

Оцінюючи вказані висновки, суд керується таким.

В даній справі ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом у стані вказаного сп`яніння.

Ураховуючи наведене, наявність або відсутність у ОСОБА_1 стану наркотичного сп`яніння під час вказаних вище оглядів не спростовує факт його відмови від проходження огляду на вказаний стан у дати, зазначені вище, та не має правового значення для вирішення даної справи.

7. Накладення стягнення

Оскільки ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у суду, виходячи з положень ч. 2 ст. 33 КУпАП, відсутні підстави враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Харківського апеляційного суду від 07.11.2023, винесеної у справі № 645/2694/23.

Ураховуючи наведене, у суду відсутні підстави оцінювати надану захисником позитивну характеристику ОСОБА_1 та інші доводи, які стосуються особи ОСОБА_1 .

Оцінююче клопотання захисника, згідно з яким він просив не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, суд керується таким.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду, в тому числі в постанові від 12.07.2018 у справі № 745/398/16-к, поняття судової дискреції (судового розсуду) охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Таким чином, суд, реалізуючи дискреційні повноваження, має певну свободу розсуду, але виключно у межах вибору законних альтернатив, тобто альтернатив, що відповідають закону та не суперечать йому.

Суд констатує, що чинним законодавством України передбачений єдиний можливий вид та розмір стягнення за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме одночасне накладення штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Будь-яких інших альтернативних варіантів стягнення за вказане правопорушення, чинний КУпАП не передбачає. Також чинним КУпАП не передбачено право суду накласти за вказане правопорушення більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, звільнити правопорушника від відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення тощо.

Такий правовий режим відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, є наслідком змін до законодавства, внесених Законом України № 1231-IX від 16.02.2021.

Як вбачається з пояснювальної записки до Закону № 1231-IX, він прийнятий у зв`язку із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян, підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху та сприятиме запобіганню вчиненню правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, більш стриманій і виваженій поведінці водіїв на дорогах і, як наслідок, призведе до зменшення кількості ДТП, особливо ДТП, учинених особами, які керували транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння або в стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, а також до підвищення рівня правової культури, зміцнення законності та виховання водіїв, осіб, які керують транспортними засобами, пасажирів у дусі точного і неухильного додержання вимог чинного законодавства.

Таким чином, законодавець, наголошуючи на підвищеній суспільній небезпеці правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, Законом України № 1231-IX від 16.02.2021 вніс зміни до КУпАП, спрямовані на підсилення відповідальності за вказане правопорушення.

У постанові Верховного Суду від 07.11.2022 у справі № 361/1017/20 зазначено, що здійснюючи судове тлумачення норми права, суд не повинен ухвалювати рішення, які б змінювали закон або суперечили йому, не повинен переходити межі своїх повноважень й не перетворюватися на творця права (див.: ухвала ЄСПЛ від 27 квітня 2004 року щодо прийнятності заяви № 65518/01 «Салов проти України»; рішення ЄСПЛ від 29 березня 2006 року у справі «Скордіно проти Італії» (№ 1), заява № 36813/97).

Таким чином, у разі незастосування до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд фактично вийде за межі власних дискреційних повноважень та перетвориться на творця права, оскільки призначить стягнення, що суперечить закону.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання сторони захисту та накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, без застосування до нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

За таких обставин суд накладає на ОСОБА_1 стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Частинами 1 та 2 ст. 36 КУпАП передбачено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи наведене, суд накладає на ОСОБА_1 одне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 605,60 грн., які підлягають стягненню з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст. 33-35, 40-1, 130, 251-252, 279, 283-285 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі одної тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч гривень) (отримувач: ГУК у Харківській області 21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, UА0020001, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху») з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп. (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов