П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 530/1264/24

Номер провадження 3/530/369/24

16.08.2024 м.Зіньків

Суддя Зіньківського районного суду Полтавської області Ситник О.В., розглянувши матеріали, які надійшли від СРПП ВП№4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавськійобласті про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122-4, ст. 124, ч.4 ст. 130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

РНОКПП суду невідомий, до адміністративної відповідальності раніше не притягувався,-

ВСТАНОВИВ:

17.06.2024 року о 16 год. 30 хв. в м. Зіньків, вул. Солов`янівська, 124, ОСОБА_1 керував мопедом «Дельта» та допустив ДТП, після чого поїхав додому і випив алкогольні напої. Огляд на стан сп`яніння із застосуванням відеозапису на боді камеру без залучення свідків. проводився у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера «Драгер 6810», Результат 1,29 проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.130 КУпАП.

17.06.2024 року о 16 год. 30 хв. в м. Зіньків, вул. Солов`янівська, 124, ОСОБА_1 керував мопедом «Дельта», не врахував дорожню обстановку, безпечну швидкість руху і допустив падіння з мопеду Дельта яким керував.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

17.06.2024 року о 16 год. 30 хв. в м. Зіньків, вул. Солов`янівська, 124, ОСОБА_1 керував мопедом «Дельта», не врахував дорожню обстановку, безпечну швидкість руху і допустив падіння з мопеду Дельта яким керував, після чого залишив місце ДТП та поїхав додому.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину у вчиненні правопорушення визнав, щиро каявся, повідомив, що дійсно 17.06.2024 він рухався мопедом Дельта по м. Зіньків в напрямку свого дому та на вулиці Солов`янівська допустив падіння з мопеду, оскільки покриття дороги було гравій та щебінь через те мопед занесло і він упав, після цього піднявся та поїхав додому, вже дома відчув біль від падіння та вирішив звернутися до лікарні з метою встановлення наявних в нього травм та за для цього викликав таксі щоб доїхати до лікарні. Перед виїздом до лікарні ОСОБА_2 випив 50 грам горілки з метою зменшення фізичного болю що був в результаті падіння. Приїхавши в лікарню він звернувся у відділення та повідомив обставини за яких він травмувався, працівники лікарні в свою чергу викликали працівників поліції, які склали на нього протоколи про адміністративні правопорушення. Також ОСОБА_1 повідомив, що він одружений, є учасником бойових дій, здійснював територіальний захист України від військової агресії росії, брав участь у бойових діях, отримав вибухову травму та поранення, був прооперований, отримав інвалідність, проте на даний час не встановив її у законному порядку, у зв`язку з чим був звільнений з військової служби. Повідомив що водійське посвідчення йому видавалось, але воно згоріло в танку під час його участі у бойових діях на сході країни. Просив призначити мінімальне покарання, застосувати ст. 69 КК України, оскільки вину визнає, кається, на даний час ніде не працює, продовжує лікування, тому відсутні кошти для сплати штрафу.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень повністю підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ААБ № 006455, серії ААБ № 007380, серії ААБ № 006454 від 17.06.2024 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ..

У відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП - адміністративні справи № 530/1264/24, провадження № 3/530/369/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП, справа № 530/1265/24, провадження № 3/530/370/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП, справа № 530/1266/24, провадження № 3/530/371/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП підлягають об`єднанню під номером справи № 530/1264/24, номером провадження № 3/530/369/24 і повинні розглядатися в одному адміністративному провадженні, а стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративних правопорушень передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, 122-4 КУпАП - залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

На час розгляду судом адміністративного матеріалу строки накладення адміністративного стягнення не сплинули.

Обираючи вид стягнення, суддя не вбачає обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за порушення ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 27 КУпАП передбачено, що штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Аналіз вказаних статей Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить про те, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Однак, при розгляді справ про адміністративні правопорушення відсутній визначений Законом механізм, який би дозволяв накладати стягнення за вчинені адміністративні правопорушення нижче визначеної санкцією відповідної статті Кодексу або замінювати стягнення на інше, а тому, при розгляді даної справи слід застосувати аналогію права.

Так згідно ст.69 КК України за фактично аналогічних умов, а саме за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу (ч. 1 ст. 69 КК України).

Тобто, законодавець надав суду можливість призначати менше покарання навіть за вчинений злочин за наявності окремих обставин, а за вчинення адміністративного правопорушення такого механізму не перебачив.

Суд звертає увагу, що стягнення, яке визначено ч. 4 ст. 130 КУпАП як безальтернативне покарання фактично є навіть більшим, ніж за злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, і за відсутності норми, яка дозволяла б призначати стягнення менше ніж передбачено санкцією відповідної статті або замінити його на інше, неможливо у повній мірі реалізувати положення ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Тому накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки на особу, яка повністю визнала вину, щиро розкаялася, вчинила правопорушення вперше, а також є учасником бойових дій, має на утриманні малолітню дитину не сприятиме її вихованню та виправленню. Таке покарання виглядає надмірним у відношенні ОСОБА_1 з огляду на його майновий та сімейний стан.

Згідно приписів статей 1, 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Так, згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Чинна редакція ч. 4 ст.130 КУпАП встановлює безальтернативний штраф у розмірі 34 000 грн., що значно перевищує мінімальний розмір штрафу, який сьогодні може бути призначений за вчинення злочину 510 грн. (ст.53 КК України). У зв`язку з цим Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» в розумінні норм Конвенції.

У рішенні від № 15-рп/2004 від 2 листопада 2004 року у справі про призначення судом більш м`якого покарання Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч.1 ст. 69 КК України в частині, яка унеможливлює призначення особам, які вчинили злочини невеликої тяжкості, більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При цьому, Конституційний Суд України зазначив, що встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності».

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням суті та характеру вчинених ОСОБА_1 адміністративних правопорушень у сфері транспорту, того, що раніше він до адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність, наявність пом`якшуючих обставин визнання вини, щире каяття, приймання участі у захисті вітчизни, отримання каліцтва під час захисту вітчизни, з метою запобіганню вчинення ним нових правопорушень, з урахуванням ч. 2 ст.36 КУпАП суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 - вид адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту з позбавленням права керування транспортними засобами, що передбачений санкцією ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 13, ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, оскільки ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 суд приходить до висновку про необхідність звільнення його від сплати судового збору.

За таких обставин, виходячи з викладеного, беручи до уваги характер правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та з урахуванням усіх обставин та керуючись ст.ст. 283, 284, 124, 122-4, 130 ч.4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя ,-

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження справу № 530/1264/24, провадження № 3/530/369/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП, справу № 530/1265/24, провадження № 3/530/370/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП, справу № 530/1266/24, провадження № 3/530/371/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, об`єднаному провадженню присвоїти номер справи № 530/1264/24, номером провадження № 3/530/369/24.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, 130 ч.4 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 1 (одну) добу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Час відбуття покарання рахувати з моменту затримання.

Виконання постанови покласти на ВП№4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавськійобласті.

Про виконання постанови повідомити Зіньківський районний суд.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя - Ситник О.В.