ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/5264/24 Головуючий в 1 інст. Геєць Ю.В.
Провадження №33/807/803/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Мосіна О.В., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 9 серпня 2024 р., якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 27 квітня 2024 року о 23-14 годині, в м. Запоріжжя, пр. Соборний, 200, водій ОСОБА_2 , керував транспортним засобом „Mercedes Bens", номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810, результат огляду 0,71 % проміле, тест № 2770.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що докази, які містяться в матеріалах справи, не можна визнати належними, допустимими, достовірними, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» та які свідчать про беззастережну його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначив, що у співробітників поліції були відсутні підстави для зупинки його транспортного засобу, закріплені ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». В порушення положень розділу 2 п. 6 «Порядку введення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого Наказам МВС України № 100 від 8 лютого 2019 року, інформація щодо скоєння адміністративного правопорушення не реєструвалась в журналі єдиного обліку відділу поліції. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про назву та серію засобу відео фіксації, а матеріали справи не містять сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки Drager.

Посилається на те, що працівника поліції йому були надані документи на пристрій Alcotest Drager 6820, однак у подальшому йому стало відомо, що його огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою іншого пристрою Alcotest Drager 6810, на який документи не надавались.

Зазначає, що в матеріалах справи містяться дві роздруківки з тесту, в одному з яких зазначені дані на іншу особу, зокрема інший рік народження. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту відсторонення його від керування транспортним засобом. В протоколі не вказано, які саме ознаки алкогольного сп`яніння були виявлені у нього працівниками поліції. Зазначив, що 30 квітня 2024 року оскаржив дії працівників поліції, однак відповідь від УПП в Запорізькій області, він не отримував. Зазначив, що працівники поліції впродовж однієї години двічі його зупиняли та перевіряли документі. Отже вважає, що за таких обставин, зупинка та повторна перевірка безпідставні.

Звертає увагу, що не погодився з процедурою проведення його огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із використання приладу Drager та його результатами, протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду.

Стверджує, що на відеозаписі події співробітник поліції вказує, що не отримав чіткої відповіді на його запитання про результати огляду, проте не склав відповідне направлення на його огляд у закладі охорони здоров`я, як і не пропонував такого огляду. У акті огляду, який міститься в матеріалах справи відсутні номер приладу, номер тесту, даний документ складений в одному екземплярі, копію якого він не отримував.

У зв`язку із наведеним, апелянт просить постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 9 вересня 2024 року скасувати, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Вказав, що звернувся до УПП в Запорізькій області зі скаргою на дії працівників поліції, проте на даний час відповіді не отримав. Додав, що зупинка транспортного засобу під його керуванням була безпідставною. З результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу він не погодився. Вважає, що технічний засіб «Драгер» був не робочим.

Адвокат Мосін О.В. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що в акті огляду невірно зазначений технічний прилад « Драгер», за допомогою якого проходив огляд на стан сп`яніння ОСОБА_2 .

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення від 27 квітня 2024 року серії ААД № 619636 та визнаних судом доведеними підтверджується:

- актом огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2

- роздруківкою результатів продуття алкотестеру «DRAGER» Alkotest 6810, тест № 2770, виготовленою о 23 год. 41 хв. 27 квітня 2024 року, якою підтверджується, що за результатами тестування у ОСОБА_2 виявлено вміст алкоголю, який складає 0,71 % проміле;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 квітня 2024 року;

- відеозаписом події.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

За ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів.

За змістом апеляційної скарги ОСОБА_2 факт керування не оспорює, а оспорює лише досліджені докази на предмет їх допустимості.

Так, відеозаписом події зафіксовано факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, його зупинку. Під час спілкування з водієм у поліцейського виникли підстави вважати, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Далі зафіксовано, пропозиція ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Демонстрація працівником поліції технічного приладу «Драгер», надання сертифікату та свідоцтва про його повірку за вимогою ОСОБА_2 . Далі, зафіксовані обставини, з яких вбачається, що ОСОБА_2 пройшов огляд за допомогою приладу «Драгер», за результатами якого вміст алкоголю склав 0,71 проміле. З результатом такого огляду погодився, що підтверджується відеозаписом події, де на запитання співробітника поліції «ви згодні з результатом», ОСОБА_1 відповідає «мабуть». Заперечень щодо результату проведеного огляду від ОСОБА_2 не надходить. Попереджений про відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП. Роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальних прав. Складання протоколу.

Отже, сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини ОСОБА_2 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку, а обставини зафіксовані відеозаписом події спростовує доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_2 не погодився з процедурою проведення його огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із використання приладу Drager та його результатами, протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду.

Отже, зміст оглянутого відео повністю спростовує доводи сторони захисту щодо недотримання працівниками патрульної поліції процедури відповідного огляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі не зазначені виявлені у ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп`яніння, не спростовують факт вчинення правопорушення та не є обставиною, яка впливає на кваліфікацію дій особи.

Так, виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 зазначені працівниками поліції в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів та в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 квітня 2024 у відповідних графах, форма яких затверджена Інструкцією. № 1452/735.

Протокол складений відносно ОСОБА_2 сумніву не викликає, оскільки складений уповноваженою особою, відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, про адміністративне правопорушення був оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому, зазначено дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, інші відомості, необхідні для вирішення справи підписаний особою, яка його склала. Зауваження щодо змісту вказаного протоколу відсутні.

Відомості, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення підтверджуються доказами, які слід визнати належними, допустимими, які узгоджуються між собою.

Посилання сторони захисту на те, що модель технічного пристрою, яка вказана в акті огляду, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_2 не узгоджується з моделлю технічного пристрою відповідно до роздруківки тесту на алкоголь не мають правового значення, оскільки з аналізу роздруківки встановлена повна інформація про газоаналізатор, за допомогою якого поліцейські проводили огляд водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння, а зазначені неточності являють собою суто технічну помилку та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про встановлення порушень в діях ОСОБА_2 та ухвалення по суті правильного рішення.

Отже, наведене свідчить про правомірність використання працівниками поліції газоаналізатора «Alcotest 6810», а результат проведеного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 є належним доказом по справі.

На посилання в апеляційній скарзі, що в матеріалах справи містяться дві роздруківки з тесту, в одному з яких зазначені дані на іншу особу, зокрема інший рік народження слід зазначити, що під час розгляду як в суді першої інстанції, так і в суд апеляційної інстанції встановлено особу водія ОСОБА_2 , його дату народження внаслідок чого суддя апеляційного суду приходить до висновку про описку працівником поліції у другому примірнику роздруківки результату тесту, яка не може слугувати підставою для визнання результату огляду водія ОСОБА_2 недійсним.

Доводи автора апеляції щодо безпідставної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження апеляційним судом, оскільки з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, не згода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений п.2.5 ПДР та не впливає на причину зупинки.

Крім того, матеріали провадження не містять результатів оскарження неправомірних дій працівників поліції під час зупинки та складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Посилання ОСОБА_2 про прийом певних ліків, які могли вплинути на результат проведеного тесту не спростовують результати огляду та перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, відеозаписом події зафіксовано відсутність з боку ОСОБА_1 наголошення працівникам поліції про прийом ліків.

Такі твердження ОСОБА_2 суддя апеляційного суду оцінює як спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже ОСОБА_2 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 9 вересня 2024 року, якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 335/5264/24