Провадження № 33/801/139/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бернада Є. В.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника - адвоката Зубаня Олександра Олександровича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_2 , через захисника адвоката Зубаня О.О. подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю його діях як водія події і складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_2 транспортним засобом, та зупинки його працівниками поліції.

Крім того посилається на те, що в порушення ст. 266 КпАП України, працівниками поліції ОСОБА_2 не було запропоновано пройти медичний огляд у медичній установі після відмови останнього від проходження такого огляду на місці зупинки.

В судовому засіданні ОСОБА_2 і його захисник - адвокат Зубань О.О. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах викладених у ній, та просив задовольнити.

ОСОБА_2 суду пояснив, що ввечері 09 грудня 2023 року він дійсно зустрічався з своїм товаришем і вживав алкоголь, а далі проводжав товариша з дитиною додому. Вони викликали таксі, яке довго не приїздило, а тому він запропонував присісти в його автомобіль, бо було дуже холодно. Після цього під`їхали патрульні, які стверджували, що він нібито їздив п`яним, чого не було. Від проходження огляду на стан сп`яніння він відмовився, так як не керував автомобілем.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно статті 245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КпАП України, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та оскаржуваній постанові, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення від 09.12.2023 року серії ААД №38409, за змістом якого 09 грудня 2023 року о 00.45 год. по вул. Станіславського, 24 в м. Вінниці ОСОБА_2 керував автомобілем марки Opel, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, однак від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за с.1 ст.130 КпАП України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що згідно з статтею 266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до пунктів 2, 4, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Для визначення у водія стану наркотичного сп`яніння обов`язкове проведення лабораторних досліджень, що визначено у п. 7 розділу III Інструкції.

Пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За змістом статей 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище перекладача, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності і , при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Зазначені вище вимоги особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення виконані, зокрема, у ньому чітко вказано суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 сумніву не викликає, оскільки складений та підписаний уповноваженою особою - поліцейським взводу №1 роти №2 БПП УПП у Вінницькій області Слободянюком М.В., із зазначенням усіх необхідних даних, відповідно до вимог статей 254, 256 КАП України, тому є належним і допустимим доказом по справі, а відтак доводи скарги у цій частині є безпідставними.

Також вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КпАП України також підтверджується: рапортом поліцейського взводу №1 роти №2 БПП УПП у Вінницькій області Слободянюка М.В.; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.12.2023, яке підписане особою щодо якого складено; відеозаписами з боді-камери на DVD-R диску.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, спростовуються відеозаписами з боді-камери патрульного.

Відтак відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_2 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Так, під час перегляду відеозапису із нагрудних камер поліцейського встановлено, що відеофіксацію події розпочато з моменту коли працівники поліції підійшли до автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_2 . При цьому на відео чітко видно, що автомобіль перебував із заведеним двигуном та ввімкненими фарами.

На відеозаписах зафіксовано, що ОСОБА_2 повідомлено про причини зупинки автомобіля, зокрема, у зв`язку із надходженням заяви на лінію 102 про те, що автомобіль марки Opel, д.н. НОМЕР_1 , у якому перебуває дитина, здійснює рух, наїжджаючи при цьому на придорожні бордюри, що свідчить про перебування водія в стані алкогольного сп`яніння

Зі змісту відеозапису вбачається, що працівником поліції було неодноразово повідомлено ОСОБА_2 про вимоги щодо належної поведінки, оскільки останній виражався нецензурною лайкою.

Відеозаписом також зафіксовано, що на пропозицію працівниками поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 спочатку погодився, проте потім, за порадою товариша, відмовився.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відеореєстратора, безумовно стосуються вчинених правопорушень саме ОСОБА_2 , що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи те, що ОСОБА_2 не може бути визнаний суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки не керував транспортним засобом.

Так само суд апеляційної інстанції оцінює критично і відкидає як неправдиві покази свідка ОСОБА_3 , який стверджував, що на вулиці вони перебували, так як нібито не могли викликати таксі. Присіли в автомобіль погрітися і за 15-20 хвилин під`їхали працівники поліції, хоча вони нібито нікуди не їхали.

Натомість на відеозаписах з боді-камер патрульних зафіксовано, як ОСОБА_3 не заперечує факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом при тому, що в салоні авто крім водія і ОСОБА_3 перебував також малолітній син останнього. ОСОБА_3 також пропонував працівникам поліції скласти щодо ОСОБА_2 протокол за інше, не пов`язане з керуванням транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, порушення.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що поліцейськими в порушення ст. 266 КпАП України, ОСОБА_2 не було запропоновано пройти огляд на встановлення стану сп`яніння у медичній установі після відмови останнього від проходження такого огляду на місці зупинки, оскільки в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.12.2023 у КП ВОНД «Соціотерапія» м. Вінниця, яке підписане особою щодо якого воно складено (а.с. 4).

Крім того, під час спілкування та встановлення обставин вчиненого правопорушення, поліцейським було роз`яснено ОСОБА_2 , про те, що у разі незгоди пройти огляд він вправі протягом 2-х пройти його у медичному закладі, що підтверджується відеозаписами (час 01:10:23).

Отже переконливих доводів, які б ставили під сумнів висновки суду, викладені в постанові і були б підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2024 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Зубаня Олександра Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник