Справа № 484/3232/24
Провадження № 3/484/1628/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2024року м. Первомайськ

Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Мельничук О.В., розглянув справу про адміністративне правопорушення, матеріали по якій надійшли 13.06.2024 року від Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балта Одеської області, громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: невідомий,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №785877 від 06.06.2024 р., 06.06.2024 року о 00.36 год. в с. Софіївка по вул. Вишнева ОСОБА_1 керував Т/З «ВАЗ 21083» д/н НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки ТЗ із застосуванням газоаналізатора Alcotest Drager ARPJ 0930. Результат 0,22%, тест №1586.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9А Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Ремський Є.В. не з`явилися, останній надав письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність та відсутність ОСОБА_1 а також просив закрити провадження по справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП з підстав викладених в письмових запереченнях. А саме: останнє калібрування приладу проводилось 14.12.2023 тобто більш ніж 6 місяців до огляду, тоді як технічне обслуговування приладу має проводитись кожних 6 місяців, а враховуючи характеристики приладу результати вимірювання могли бути в межах допустимої похибки. Відповідно до чеку про проведення тесту на стан сп`яніння, який міститься в матеріалах справи, температура повітря була +27,0°C, а тому прилад міг зробити похибку. Викладене вказує на те, що результат огляду у 0,22 ‰ не може свідчити про перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий є в межах похибки і не тягне за собою наслідків притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи приписи ст. 268 КУпАП та з огляду на те, що участь особи, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, під час судового розгляду справи є необов`язковою, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Ремського Є.В.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи та надані стороною захисту докази, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відсутня з огляду на наступне.

Пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №785877 від 06.06.2024 р., 06.06.2024 року о 00.36 год. в с. Софіївка по вул. Вишнева ОСОБА_1 керував Т/З «ВАЗ 21083» д/н НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки ТЗ із застосуванням газоаналізатора Alcotest Drager ARPJ 0930. Результат 0,22%, тест №1586. чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Пунктом 7 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.201.5 встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Згідно інструкції до приладу «Drager Alcotest 6820», технічними характеристиками вищевказаного приладу передбачено похибку, в тому числі, в залежності від температури навколишнього повітря, зокрема при температурі від 25,0°C до 50,0°C зазначено можливу похибку вимірювання. Загальною похибкою приладу є, в діапазоні вимірювання від 0,00‰ до 0,40‰ = ± 0,04‰, в діапазоні вимірювання від 0,40‰ до 5,00‰ = ± 0,04%.

Відповідно до чеку про проведення тесту на стан сп`яніння, який міститься в матеріалах справи, температура повітря була +27,0°C, а тому прилад міг зробити похибку.

Тобто, з наведеного вбачається, що технічними характеристиками газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» передбачено похибку при результатах від 0,00‰ до 0,40‰ = ± 0,04‰, а вміст алкоголю у видихаємому повітрі ОСОБА_1 складає 0,22 ‰, що входить у діапазон похибки.

Разом з тим, статтею 8 пунктом 5 Венської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974, визначено, що в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень алкоголю в крові, а у відповідних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 грама чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг. на літр повітря, що видихається.

Таким чином, мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння, згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг. на літр повітря, що видихається, і, у перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, що видихається, становить 0,5 проміле.

З протоколу про адміністративне правопорушення видно, що водій заперечував проти наявності у нього алкогольного сп`яніння та просив про відібрання у нього корові для аналізу. З переглянутого відеозапису, доданого до матеріалів справи, у водія ОСОБА_1 не вбачається зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, у нього відсутнє почервоніння очей та обличчя, хиткої ходи та не чіткої мови. Під час спілкування, ОСОБА_1 поводив себе адекватно, чітко відповідав на запитання, висловлював свої міркування та доводи, його поведінка цілком відповідала обстановці.

Таким чином, з урахуванням допустимої похибки під час експлуатації технічного приладу, вміст алкоголю, у повітрі, що видихав водій ОСОБА_1 не перевищував гранично допустиму норму, передбачену нормами як чинного так і міжнародного права.

Отже, коли у водія були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, він заперечував вживання спиртних напоїв, був не згодний з показниками технічного приладу 0,22 проміле, що згідно норм міжнародного законодавства є природною нормою алкоголю у повітрі, що видихається, винуватість водія у порушенні п. 2.9 а Правил дорожнього руху є недоведеною поза розумним сумнівом.

Недоведеність вини особи, відповідно до ст. 9 КУпАП, свідчить про відсутність складу правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010р. адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У справах Малофєєва проти Росії (Malofeyevav.Russia, рішення від 30.05.2013р.) та Карелін проти Росії (Karelinv.Russia, рішення від 20.09.2016р.) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

На підставі вищевикладеного вважаю, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад і подія адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення, а відтак вказане є підставою для закриття провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 130, 221, 247, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя: О.В. Мельничук