Справа № 161/1466/24 Провадження №33/802/750/24 Головуючий у 1 інстанції:Гринь О. М.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 лютого 2024 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.1126 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 40800 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу, також стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605 гривень 60 копійок судового збору.

Не погоджуючись із судовим рішенням, 26 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки про існування постанови він дізнався лише 17.10.2024.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, доходжу висновку, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді слід відмовити з таких підстав.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску цього строку, ОСОБА_1 вказує на те, що про існування постанови він дізнався лише 17.10.2024, жодних документів із суду він не отримував. Дані обставини, на його думку, свідчать про поважність причин пропуску цього строку.

Проте, такі доводи повністю суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, згідно яких постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не отримання особою копії постанови.

05 лютого 2024 року під час розгляду справи у Луцькому міськрайонному суді Волинської області ОСОБА_1 був відсутній (а.с.16). В даній справі відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження закінчився 15 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 лютого 2024 року щодо нього, ОСОБА_1 подавчерез засоби поштового зв`язку 26 жовтня 2024 року, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, долученому до апеляційної скарги, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження, який закінчився 15 лютого 2024 року. Отже, апелянт більш ніж на 8 місяців пропустив строк апеляційного оскарження, визначений положеннями ч.2 ст.294 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що йому було не відомо про існування оскаржуваної постанови, є голослівними, адже під час складання протоколу щодо ОСОБА_1 йому було повідомлено, що розгляд справи відбудеться в Луцькому міськрайонному суду 05 лютого 2024 року (а.с.2). Також про дату та місце розгляду справи ОСОБА_1 було повідомлено поліцейським під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується відеозаписом, який наявний в матеріалах справи (а.с.9).

Крім того такі доводи суперечать і матеріалам справи та приписам ч.2 ст.294 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 він був завчасно та належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи щодо нього на 10 год 00 хв 05 лютого 2024 року, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення щодо нього та відеозаписом (а.с.2, 9).

На вказане судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Також матеріали справи не містять клопотань про відкладення розгляду справи.

Отже, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, оскільки суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП та повністю спростовуються матеріалами справи, а тому клопотання до задоволення не підлягає.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ч.2 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Підсумовуючи наведені обставини та положення ч.2 ст.294 КУпАП, необхідно відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 лютого 2024 року щодо нього та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 лютого 2024 року щодо нього залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов