Справа № 141/601/24
Провадження № 33/801/906/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Климчук С. В.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 листопада 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оратівського районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-6 КпАП України,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Оратівського районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною1 статті 172-6 КпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн 00 коп. та стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КпАП України.

Апелянт зазначає, що суд не надав належної оцінки поважності причини несвоєчасного подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Так, вона не знала і не могла знати, що є суб`єктом подачі декларації як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, оскільки з відповідним наказом її не було ознайомлено.

Зазначає, що з 01.02.204 по 05.06.2024 перебувала на лікарняному, і лише після виходу на роботу дізналась про існування згаданого вище наказу і необхідність подання декларації в зв`язку з цим.

Вважає, що станом на 2023 рік вона не входила до складу позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак не мала обов`язку в 2024 році подавати щорічну декларацію.

Крім того, на думку апелянта судом першої інстанції порушено вимоги статті 38 КпАП України, оскільки датою виявлення вказаного правопорушення є 01.04.2024 день, до якого їй слід було подати декларацію згідно з позицією особи, яка склала протокол.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала на умовах викладених в ній. Пояснила, що про наказ, згідно з яким її включено до складу постійної позаштатної ВЛК вона не знала, її з ним не ознайомили, і в період до виходу у відпустку в зв`язку з вагітністю і пологами будь-яких обов`язків в цій комісії вона не виконувала. В період з 01 лютого по 05 червня 2024 року вона перебувала на лікарняному в зв`язку з народженням дитини, і лише по виходу на роботу в червні місяця дізналася від колег, що входить до складу ВЛК і зобов`язана в зв`язку з цим подати декларацію.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до статті 245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у повній відповідності із законом.

Статтею 280 КпАП України передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №576 від 12.09.2024 ОСОБА_1 , будучи членом позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 та будучи відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, лише 22.06.2024 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 статті 172-6 КпАП України, як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП встановлена відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Мотивуючи своє рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, суд першої інстанції посилався на положення закону України «Про запобігання корупції», а також на досліджені у судовому засіданні і наведені в судовому рішенні письмові докази, зокрема на:

-протокол про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією №576 від 12.09.2024 року;

-рішення позачергової 3 сесії Оратівської селищної ради 8 скликання № 183 «Про комунальне некомерційне підприємство «Оратівська лікарня планового лікування» Оратівської селищної ради» ;

-витяг з наказу № 47 від 06.06.2024 згідно з яким ОСОБА_1 , лікаря-нарколога наркологічного кабінету поліклінічного відділення, переведено на 0,5 посади лікаря-нарколога наркологічного кабінету та 0,05 посади лікаря-отоларинголога поліклінічного відділення з 06.06.2024;

-посадову інструкцію лікаря-отоларинголога ОСОБА_1 ;

- витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з адміністративно-господарської діяльності) № 867 від 29.12.2023 «Про персональний склад позаштатних постійно діючих військово-лікарських комісій ІНФОРМАЦІЯ_2 на 2024 рік», згідно якого ОСОБА_1 було включено до складу як члена позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до статті 251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

За змістом ст. 254, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише який є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчинення адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із зазначенням усіх її складових, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчиненні процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією складеного щодо ОСОБА_1 , їй ставить у провину порушення вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до якої особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» - «ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Як вбачається із матеріалів справи, наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з адміністративно-господарської діяльності) № 867 «Про персональний склад позаштатних постійно діючих військово-лікарських комісій ІНФОРМАЦІЯ_2 на 2024 рік», видано 29 грудня 2023 року і за його змістом ОСОБА_1 було включено до складу як члена позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 на 2024 року.

Отже впродовж 2023 року ОСОБА_1 відповідних обов`язків не здійснювала.

Натомість до ОСОБА_1 мала б застосовуватися норма абзацу п`ятого частини третьої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до якого особи, зазначені у підпункті «ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, подають у встановленому цим Законом порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулих рік протягом 10 календарних днів з дня включення до складу відповідної комісії.

Проте в матеріалах справи відсутні відомості про ознайомлення ОСОБА_1 із згаданим наказом.

Суд також звертає увагу, що відповідно наказу Міністра оборони України від 14.08.2008, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 17.11.2008 № 1109/15800 «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» (п. 2.5.6) перелік закладів охорони здоров`я (установ), військових частин, при яких організовуються позаштатні постійно діючі ВЛК (ЛЛК), разом зі списком голів та заступників голів цих ВЛК (ЛЛК) на наступний календарний рік затверджується щорічно до 25 грудня начальником ЦВЛК за поданням начальників штатних ВЛК регіонів.

На підставі затвердженого переліку начальник (керівник) закладу охорони здоров`я (установи) своїм наказом призначає позаштатні постійно діючі ВЛК, їх персональний склад і визначає порядок їх роботи (п. 2.5.7)

Разом з тим, наказ № 867 «Про персональний склад позаштатних постійно діючих військово-лікарських комісій ІНФОРМАЦІЯ_2 на 2024 рік» видано начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 (з адміністративно-господарської діяльності), а контроль за його виконанням покладено на його заступника.

З наказом ознайомлені лише головні лікарі закладів охорони здоров`я, на базі яких планувалося створення позаштатних ВЛК, а документи, що стосуються його реалізації в закладах охорони здоров`я, в тому числі ознайомлення з наказом конкретних лікарів і роз`яснення їм їх статусу і обов`язку подавати декларації, матеріали справи не містять.

За таких обставин покладення на ОСОБА_1 відповідальності за несвоєчасне подання декларації є неможливим.

Відтак суд першої інстанції не надав оцінки всім обставинам справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно статтею 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КпАП України, ЗУ «Про запобігання корупції»,-

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, 294 КпАП України, Суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Оратівського районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2024 року скасувати, а справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-6 КпАП України закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник