П О С Т А Н О В А

06 вересня 2024 року м. Київ

Справа №754/4950/24

Апеляційне провадження №33/824/4421/2024

Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Соколової В.В., вирішуючи питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Не погодився із вказаною постановою суду ОСОБА_1 , його захисником - адвокатом Похиленком А.В. 27 серпня 2024 року подано апеляційну скаргу, в якій він просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 22 липня 2024 року. Також захисником 04 вересня 2024 року було направлено на адресу суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В доводах апеляційної скарги та клопотанні захисник вказував на те, що з текстом постанови від 22 липня 2024 року він ознайомився 1 серпня 2024 року в ЄДРСР, та 03 серпня 2024 року ним було складено та подано апеляційну скаргу до апеляційного суду. Але станом на 23 серпня 2024 року, апеляційна скарга від 03 серпня 2024 року на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року знаходилася на Сортувальному центрі м. Києва, у зв`язку з чим сторона захисту змушена була повторно скласти апеляційну скаргу та направити її до апеляційного суду. Однак, станом на 27 серпня 2024 року, апеляційна скарга від 23 серпня 2024 року на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року знаходилася на Сортувальному центрі м. Києва. І тому, сторона захисту змушена була ще раз скласти апеляційну скаргу та направити її до апеляційного суду.

В той же час, 04 вересня 2024 року, на електронну пошту захисника був доставлений лист від AT «Укрпошта», в якому зокрема зазначалося, що рекомендований лист №21 (в якому знаходиться апеляційна скарга від 03 серпня 2024 року у справі №754/4950/24), був вручений представнику Деснянського районного суду м. Києва лише - 03 вересня 2024 року.

На підтвердження вказаних обставин, захисником до апеляційної скарги та клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження було долучено фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 03 серпня 2024 року та від 23 серпня 2023 року, трекінг відправлення роздрукований із сайту АТ «Укрпошта» та лист АТ «Укрпошта» /а.с. 73-76, 81/.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Оскільки норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, то такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.

В той же час, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З матеріалів справи та оскаржуваної постанови вбачається, що захисник ОСОБА_1 - адвокат Похиленко А.В. був належним чином повідомлений про розгляд справи призначений на 22 липня 2024 року, що підтверджується розпискою /а.с. 50/. Оскаржувана постанова винесена за участі захисника Похиленка А.В., що вбачається з тексту оскаржуваної постанови.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 від 25 липня 2024 року про видачу повного тексту оскаржуваної постанови та супровідний лист суду першої інстанції від 31 липня 2024 року про направлення постанови суду першої інстанції від 22 липня 2024 року захиснику /а.с. 56,58/.

З даних Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що оскаржувану постанову судом першої інстанції було Надіслано для оприлюднення: 30.07.2024. Зареєстровано: 31.07.2024. Забезпечено надання загального доступу: 01.08.2024.

Із апеляційною скаргою захисник ОСОБА_2 звернувся 27 серпня 2024 року, подавши її до суду першої інстанції /а.с. 59-76/.

Основними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, захисник вказує на те, що з повним текстом оскаржуваної постанови він зміг ознайомитись лише 01 серпня 2024 року; та на те, що ним двічі подавалась апеляційна скарга 03 серпня 2023 року та 23 серпня 2024 року, однак вони знаходились на Сотрувальному центрі м. Києва та не були доставлені адресату.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що захисник ОСОБА_2 був повідомлений належним чином про судове засідання призначене на 22 липня 2024 року та був присутній в судовому засіданні при винесені оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Таким чином, строк на апеляційне оскарження починає відраховуватись з моменту винесення судом оскаржуваної постанови, а не з моменту отримання захисником повного тексту оскаржуваної постанови.

Посилання захисника на те, що ним апеляційна скарга було подана 03 серпня 2024 року та 23 серпня 2024 року, однак вказані апеляційні скарги знаходились на Сотрувальному центрі м. Києва та не були доставлені адресату, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки вказані обставини не підтверджуються належними доказами. Так, на підтвердження вказаних обставин, захисником надано фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 03 серпня 2024 року та від 23 серпня 2023 року та трекінг відправлення роздрукований із сайту АТ «Укрпошта» та лист АТ «Укрпошта», однак, а ні з фіскальних чеків, а ні з трекінгу та листа АТ «Укрпошта» не можливо встановити, яка саме кореспонденція направлялась захисником. Вказані представником апеляційні скарги відсутні в матеріалах справи та не були зареєстровані апеляційним судом, на адресу якого, як вказував захисник, вони були направлені.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції визнає вказані захисником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду неповажними.

Таким чином, захисником не надано жодних доказів на підтвердження того, що перешкоджало йому оскаржити постанову суду першої інстанції від 22 липня 2024 року протягом строку на апеляційне оскарження, враховуючи ту обставину, що він особисто приймав участь в розгляді справи 22 липня 2024 року та був обізнаний з результатами винесеної постанови.

Таким чином, ОСОБА_3 слід відмовити в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року, апеляційну скаргу відповідно до вимог ст.294 КУпАП повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу з додатками повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Соколова В.В.