КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 939/411/24. Номер провадження 33/824/3379/2024. Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП України.Головуючий у суді першої інстанції - Герасименко М.М. Головуючий у апеляційній інстанції - Сахно Р.І.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 липня 2024 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду - Сахно Р.І. ,

за участю захисника - адвоката Хуторненка І.М.,

за участю особи щодо якої винесена постанова - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу за апеляційною скаргою захисника Хуторненка Ігоря Миколайовича, в інтересах ОСОБА_2 , на постанову Бородянського районного суду Київської області від 28 травня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою судді місцевого суду в адміністративній справі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_2 притягнений до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, адміністративне правопорушення вчинене за таких обставин.

ОСОБА_2 , 09 лютого 2024 року о 14 год. 51 хв., на 33 км. Автодороги Т1019 с. Дружня - селище Макарів, керував транспортним засобом «ВАЗ 21061», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, порушена координація рухів, розширені зіниці очей, які не реагують на світло), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився.

У поданій апеляційній скарзі захисник Хуторненка І.М. оспорюючи законність, обґрунтованість та підстави притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України, просить скасувати постанову Бородянського районного суду Київської обл. від 28 травня 2024 року та прийняти нову постанову, якою провадження по справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

На обґрунтування апеляційних вимог захисник зважає на те, що суддя місцевого суду виніс вищевказану постанову з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому не з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення фактичних обставин справи, а зібранні докази взагалі залишилися не вивченими та до уваги не взяті.

Вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обміркувавши наведені доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення Хуторненка І.М. та ОСОБА_2 , які наполягали на задоволенні апеляційної скарги та звертали увагу суду, що в матеріалах адміністративного провадження повністю відсутній будь який факт керування автомобілем останнім, - суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративний відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, однією з головних умов огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є не лише наявність того, що водій перебуває у стані сп`яніння чи в нього маються ознаки такого стану, а й та обставина, що він у такому стані саме керував транспортним засобом.

Як зазначав Касаційний адміністративний суд в складі Верховного суду в рішенні № 303/4467/16-а, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

За результатами апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції вважає, що суддя не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи про адміністративне порушення, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 ПДР України.

Так в обґрунтування свого висновку про винуватість вищевказаної особи у вчинені правопорушення суддя послався на докази, що містяться в матеріалах справи, а саме на відеозапис з нагрудної камери працівників поліції (а.с. 6), на якому зафіксований факт відмови ОСОБА_2 пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння на вимогу поліцейського.

До таких висновків апеляційний суд відноситься критично, тому що в матеріалах справи відсутній відеозапис, на якому зафіксовано рух автомобіля, окрім того, відсутні докази, що саме вищевказана особа керувала вказаним транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння до місця зупинки, адже відеозйомка починається лише з моменту звернення працівників поліції до ОСОБА_2 , який знаходився у запаркованому біля дороги автомобілі. Інших доказів на підтвердження керування останнім автомобілем в стані наркотичного сп`яніння матеріали справи не містять. Також в матеріалах адміністративного провадження відсутні дані, що ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду в відповідному медичному закладі.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованої презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин, постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження в справі щодо ОСОБА_2 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України - закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Хуторненка І.М., в інтересах ОСОБА_2 , - задовольнити.

Постанову Бородянського районного суду Київської області від 28 травня 2024 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Провадження в справі щодо ОСОБА_2 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України - закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.І. Сахно