№ апеляційного провадження: 33/824/5119/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Вдовиченко О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року суддя Київського апеляційного суду Крижанівська Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2024 року, винесену за результатами розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255,00 грн., в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, окрім тих, що складені на підставі усних пояснень ОСОБА_2 , які б свідчили про доведеність його вини у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Вказує, що 08 вересня 2024 року близько 18 год. 30 хв. між ним та його дружиною ОСОБА_2 відбулася сварка щодо виховання сина. Дружина провокувала його на конфлікт, втягуючи в суперечку батьків та їх сина, який перебував у сусідній кімнаті. Пояснював, що в той день тримав дружину за руки, але не сильно, і лише задля того, щоб вона не телефонувала батькам. В ході сварки сказав фразу «полетить все з балкону» маючи на увазі комп`ютер сина, при цьому в реальності вчиняти це не збирався, а лише хотів аби син менше часу проводив за комп`ютером. Зазначену фразу було перекручено та інтерпретовано його дружиною як погрозу застосування фізичного насилля у відношенні до неї, що не відповідає дійсності. Вважає, що ОСОБА_2 цілеспрямовано його обмовила перед працівником поліції, активно зловживаючи своїми правами. Судом першої інстанції не взято до уваги причини виникнення сварки між ним та ОСОБА_2 Вказував, що сімейні сварки виникають через те, що дружина категорично відмовляється йти працювати щоб покращити фінансовий стан сім`ї, а також через різні погляди на виховання дитини. Звертає увагу на те, що рапорт працівника поліції фактично складений щодо інших осіб, оскільки заявником у рапорті вказується ОСОБА_3 , а не ОСОБА_2 , а кривдником зазначено ОСОБА_4 , а не ОСОБА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлена належним чином, а тому, суд відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП вважав за можливе слухати справу за її відсутності.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Приймаючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим з огляду на наступне.

Так, до суду був наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №582584 від 08 вересня 2024 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 08 вересня 2024 року близько о 18 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_2 в присутності спільної дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме штовхав, хапав за руки та одяг, словесно ображав та нецензурно висловлювався, що завдало фізичного болю без отримання тілесних ушкоджень та негативно вплинуло на емоційний стан, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 1).

До протоколу було долучено рапорт працівника поліції від 08 вересня 2024 року, письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 та малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відібрані в присутності матері ОСОБА_2 , копію форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, копію термінового заборонного припису серії АА №371892 від 08 вересня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 в зв`язку з вчиненням ним домашнього насильства відносно дружини ОСОБА_2 зобов`язано залишити місце проживання постраждалої особи, заборонено входити та перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи та в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 діб у період з 21 год. 00 хв. 08 вересня 2024 року по 21 год. 00 хв. 18 вересня 2024 року (а.с. 2, 3, 4, 5-6, 7).

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, і такі діяння є умисними.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №582584 від 08 вересня 2024 року, ОСОБА_1 08 вересня 2024 року приблизно о 18:00 год., за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме штовхав, хапав за руки та одяг, словесно ображав та нецензурно висловлювався, що завдало фізичного болю без отримання тілесних ушкоджень та негативно вплинуло на емоційний стан, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В наданих поясненнях судах першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 не спростовував, що 08 вересня 2024 року між ним та ОСОБА_2 виникла сварка, під час якої він хапав дружину за руки.

Крім того, з пояснень потерпілої ОСОБА_2 від 08 вересня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 прийшов за місцем їх спільного проживання в стані алкогольного сп`яніння, зробив зауваження сину, погрожував викинути з вікна, після того як вона заступилася за сина, чоловік взяв її за руки та відкинув, словесно ображав, принижував та погрожував, після цього вона викликала поліцію (а.с. 3).

З пояснень малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відібраних в присутності матері ОСОБА_2 , від 08 вересня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 прийшов додому, на його думку, в стані алкогольного сп`яніння, зробив зауваження, що він багато сидить за комп`ютером та почав бити по потилиці і у живіт, після чого мама почала дзвонити до бабусі та поліції (а.с. 4).

Вказані пояснення узгоджуються з рапортом працівника поліції від 08 вересня 2024 року, з якого вбачається, що 08 вересня 2024 року о 18:40 год. надійшло повідомлення до служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , чоловік кидається битися, свариться, ображає лайкою заявницю та дитину, стукає в двері та стіни (а.с. 2).

Крім того, з наявної в матеріалах справи копії термінового заборонного припису серії АА №371892 від 08 вересня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 в зв`язку з вчиненням ним домашнього насильства відносно дружини ОСОБА_2 було зобов`язано залишити місце проживання постраждалої особи, заборонено входити та перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи та в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 діб у період з 21 год. 00 хв. 08 вересня 2024 року по 21 год. 00 хв. 18 вересня 2024 року (а.с. 7). Вказана обставина свідчить про те, що працівник поліції, оцінивши рівень небезпеки постраждалої особи, можливі ризики, в межах наданих йому повноважень виніс терміновий заборонний припис стосовно кривдника, що також підтверджує вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Доказів оскарження вказаного термінового заборонного припису ОСОБА_1 суду не надав.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому, оцінюючи сукупність наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що твердження ОСОБА_1 щодо його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, останнім не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2024 року - залишенню без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Крижанівська