Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П. П., з участю секретаря судового засідання Таровської А. А., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Масюк Ганни Сергіївни, особи, яка склала протокол ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Масюк Г. С. на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 18 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 13.09.2023 року о 17 год. 34 хв. в с. Жабка, на вул. Чкалова, Луцького району Волинської області керував автомобілем марки «Volkswagen Phaeton», д.н.з. « НОМЕР_1 », з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, зіниці очей не реагували на світло, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився, в присутності лікарів, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, адвокат Масюк Г. С. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усні фактичні обставини справи, не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним в матеріалах справи доказам, в повному обсязі проігнорував усі аргументи захисту, не надав їм жодної оцінки та не вказав на докази, які їх спростовують, у зв`язку з чим оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Апелянт вказує, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП доведенню підлягає як факт керування особою транспортним засобом, так і факт перебування вказаної особи у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або її відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до встановленого порядку.

Насамперед, захисник вказує про безпідставність зупинки працівникам поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Відомості в матеріалах справи про начебто наявність повідомлення про те, що ОСОБА_1 перебуває під дією наркотичних речовин, відсутні. Крім того, таких доказів не надав допитаний в суді першої інстанції працівник поліції. За відсутності у поліцейського підстав для зупинки автомобіля така зупинка, на переконання апелянта, є порушенням законних прав громадян на свободу пересування, а тому подальший огляд на стан сп`яніння є протиправним.

Апелянт вказує про порушення працівниками поліції процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки останні не вручили ОСОБА_1 направлення на проходження освідування у медичному закладі.

Також, апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, про що свідчить власноруч зроблений запис останнього в протоколі про адміністративне правопорушення. Неможливість здати сечу для аналізу пов`язана лише з фізіологією ОСОБА_1 , а не його бажанням уникнути проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. У свою чергу, вказані в протоколі ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , на думку захисника, не відповідають дійсності.

Окремо захисник звертає увагу на відсутність безперервної відеозйомки, що свідчить про недопустимість такого доказу як відеозапис з нагрудних камер поліцейських.

Також протокол стосовно ОСОБА_1 складений у відсутності двох свідків у порушення Порядку №1103 та першого не відсторонено від керування транспортним засобом.

На підставі вказаного, апелянт вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження закриттю.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. При цьому, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення апеляційного розгляду до суду не подавав. А тому, апеляційний суд, враховуючи положення ст. 268 КУпАП, вважає за можливе розглядати справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та в присутності його захисника Масюк Г. С.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Масюк Г. С., яка просила апеляційну скаргу задовольнити з викладених у ній підстав, заперечення особи, яка склала протокол ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарни, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, за положеннями ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованих висновків про його винуватість у вчиненні правопорушення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, його винуватість підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 002405 від 13.09.2023, у якому із належною повнотою викладено сутність вчиненого ОСОБА_1 правопорушення; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння №510 від 13.09.2023 року, відповідно до якого обстежуваний відмовився від повного медичного огляду; актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння №510 від 13.09.2023 року, яким стверджується наявність у ОСОБА_1 напруженої поведінки, нестійкого настрою, порушеної артикуляції, тремтіння повік, язика, пальців рук; відеозаписом події з нагрудної камери (відеореєстратор, боді-камера) працівників поліції.

Основні доводи апелянта щодо скасування постанови суду першої інстанції зводяться до відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Однак оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Так диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, у даному випадку, за вказаною диспозицією доказуванню підлягають: факт керування особи транспортним засобом та факт відмови цієї особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Phaeton», д.н.з. « НОМЕР_1 » з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, зіниці очей не реагували на світло, почервоніння очей, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 . Зауваження до протоколу відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України та повідомили про місце, дату та час судового засідання, адже у відповідній графі протоколу міститься підпис порушника, що свідчить про його ознайомлення з правами.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення складений із дотриманням вимог ст. 254, 256 КУпАП, а тому є належним і допустимим доказом в розумінні положень ст. 251 КУпАП.

Апеляційний суд зауважує, що апелянтом не заперечується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у час та місце зазначене в протоколі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні місцевого суду працівник поліції ОСОБА_4 повідомив суду, що під час патрулювання у с. Жабка, Луцького районі Волинської області йому з напарником надійшла інформація, що водій автомобіля марки «Volkswagen Phaeton», д.н.з. « НОМЕР_1 » знаходиться під дією наркотичних засобів та перевозить їх. Вказані пояснення підтвердив і його напарник ОСОБА_2 . Таким чином, дії працівника поліції відповідають вимогам ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Відеозаписом наявним в матеріалах справи стверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, озвучення працівниками поліції наявних у ОСОБА_1 ознак перебування його в наркотичному сп`янінні, а саме порушення мови, зіниці очей не реагували на світло, почервоніння очей. Також з вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі. В подальшому, перебуваючи вже в медичному закладі, на вимогу медичного працівника здати сечу для проведення дослідження, останній на протязі близько 1,5 годин пробував здати біологічний матеріал, однак не зміг цього зробити, мотивувавши відсутністю фізіологічної потреби.

Наявні в матеріалах справи відеозаписи події відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Таким чином дослідженні файли не викликають сумніву у достовірності відображених на них подій та у сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відсутність безперервного відеозапису обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на що посилається апелянт, жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки апелянт не довів, що події чи обставини, які відбулися поза відеозаписом спростовують вину першого у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення.

На переконання апеляційного суду, відсутність в матеріалах справи направлення водія на проходження освідування в медичному закладі не є істотним порушень вимог КУпАП при проведені огляду водія ОСОБА_1 на визначення стану наркотичного сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення, які могли б стати беззаперечною підставою для скасування судового рішення, оскільки останнім не заперечується його згода на проходження вказаного огляду в медичному закладі за обставин встановлених судом першої інстанції.

У свою чергу, апеляційні доводи про порушення процедури проведення медичного огляду з посиланням на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду так як не міг фізіологічно здати аналіз сечі є цілком безпідставними. Відповідно до п. 12 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.Також може використовуватись і кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти інші біологічні зразки.

Тобто, тільки в силу певних обставин, коли водій без свідомості чи перебуває в важкому стані і у нього неможливо відібрати біологічне середовище (сечу), предметом дослідження можуть бути інші біологічні середовища, в тому числі і кров.

Як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 перебував в свідомості і впродовж перебування у медичному закладі свідомо не здав сечу. Крім того, як було встановлено апеляційним судом та підтверджено допитаним в судовому засіданні працівником поліції, ОСОБА_1 вже не вперше відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння по аналогічних обставинах, зазначаючи що не може здати сечу, що призводило до ухилення останнім адміністративної відповідальності.

З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії ОСОБА_1 спрямовані на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння, у звязку з чим працівниками поліції правильно кваліфіковано дії останнього саме як відмова у прогодженні вказаного вище огляду.

Частиною 2 статті 266 КУпАП, до якої внесені зміни Законом України № 1231-IX від 16 лютого 2021 року встановлено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться у присутності двох свідків тільки у випадку коли неможливе застосування поліцейським технічних засобів відеозапису.

Матеріалами стверджено, що огляд водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння за протоколом про адміністративне правопорушення зафіксований технічними засобами відеозапису, на яких чітко вбачається процедура його огляду, а тому присутність свідків у цій процесуальній дії не обов`язкова, у зв`язку з чим твердження апелянта про протилежне є безпідставними.

Всі інші обставини, на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі та в судовому засіданні не впливають на законність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Незгода сторони захисту з оцінкою місцевим судом доказів у даній справі не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання їх недопустимими, а є лише способом захисту і намаганням спростувати ці докази, які об`єктивно вказують на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в апеляційній скарзі доводи жодним чином не спростовують їх.

Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку, не встановлено.

Таким чином, підстав для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд не знаходить, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.294, 295 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Масюк Ганни Сергіївни залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 січня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського апеляційного суду П. П. Борсук