П О С Т А Н О В А

Іменем України

05.03.2024 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, адвоката, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

08.04.2023 року о 08 год. 20 хв. у м. Львові на пл. Кропивницького, 8, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість шкіри обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на нагрудні бодікамери 474529, 471792.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні 22.06.2023 року ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення заперечив, при цьому, наголосив, що від проходження огляду не відмовлявся, проте, наполягав, щоб такий огляд було проведено поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу. Пояснив, що наркотичних речовин не вживає, у стані наркотичного чи будь-якого іншого сп`яніння 08.04.2023 року не перебував. Крім цього, подав письмові пояснення, в яких зазначив, що доказів наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння немає, працівники поліції безпідставно зупинили його транспортний засіб, ніби-то за порушення вимог дорожнього знаку «Рух праворуч», при цьому, доказів такого порушення не надали, у зв`язку з чим він оскаржив постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП до суду. Вважає, що зупинка транспортного засобу здійснена без належних правових підстав, а тому, згідно концепції «плодів отруєного дерева» усі подальші зібрані докази є недопустимими. На переконання ОСОБА_1 , поліцейські діяли незаконно, не роз`яснили йому прав, не обґрунтували, чому він не може пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці, поводились стосовно нього, як адвоката, упереджено. За наведених обставин в їх сукупності просив провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Також ОСОБА_1 заявлялося клопотання про допит в якості свідка його дружини ОСОБА_2 , однак, у задоволенні такого клопотання судом було відмовлено, адже при дослідженні матеріалів відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції було встановлено, що на час оформлення адміністративних матеріалів на місці події особи, яка заявлена як свідок, не було, а тому, така не була очевидцем процедури пропонування поліцейськими особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, пройти огляд на стан сп`яніння.

У судовому засіданні 22.06.2023 року було оголошено перерву та в подальшому справа неодноразово призначалася до розгляду, зокрема, на 07.08.2023 року, 12.10.2023 року, 07.12.2023 року, 31.01.2024 року, 05.03.2024 року, проте, жодного разу у судові засідання, призначені на вказані дні, ОСОБА_1 не прибув. Водночас щоразу подавав клопотання про відкладення розгляду справи внаслідок захворювання.

Таким чином, у п`ять із шести призначених судових засідань ОСОБА_1 не прибув, як і в судове засідання 05.03.2024 року.

Враховуючи те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист судом забезпечено як шляхом належного повідомлення щоразу про час і місце розгляду справи, так і заслуховуванням пояснень та позиції ОСОБА_1 в судовому засіданні 22.06.2023 року, а також беручи до уваги те, що відповідно до положень ч.2 ст.268 КУпАП провадження у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП не вимагає обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності за вказаною статтею, суд вважає за можливе завершити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 .

При цьому, судом враховується принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, що дозволяє провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

У даному випадку судом приймається до уваги те, що неодноразові відкладення розгляду справи за клопотаннями ОСОБА_1 безпосередньо впливають на загальну тривалість провадження у справі. Чергове заявлення ним клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 05.03.2024 року, з урахуванням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, може стати для суду істотною перешкодою для виконання завдань провадження у справі про адміністративне правопорушення. А тому, підстав для подальшого відкладення розгляду справи суд не вбачає.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні 22.06.2023 року, вивчивши матеріали його письмових пояснень по суті справи та дослідивши матеріали справи, зокрема, оглянувши в судовому засіданні відеозапис з нагрудних камер працівників УПП у Львівській області, та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що дії водія ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на невизнання винуватості особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст.130 КУпАП, доведена: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №294534 від 08.04.2023 року; відеозаписом з нагрудних камер працівників УПП у Львівській області, яким підтверджуються час та обставини вчинення адміністративного правопорушення, зазначені у вищевказаному протоколі; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , згідно яких він висловив незгоду із незабезпеченням йому працівниками поліції можливості пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу; рапортом інспектора взводу 1 роти 3 батальйону 2 УПП у Львівській області Б. Майхера від 08.04.2023 року, відповідно до якого 08.04.2023 року екіпажем патрульної поліції на пл. Кропивницького у м. Львові було зупинено транспортний засіб Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого порушив вимоги дорожнього знаку «Рух праворуч» та здійснив рух прямо, при спілкуванні з водієм було встановлено, що такий є ОСОБА_1 , водночас в останнього трусились руки, шкірний покрив був неприродно блідим, не погоджувався із допущеним порушенням, вимагав надати відеодокази такого, після пред`явлення яких наполягав на їх недостатності для притягнення до адміністративної відповідальності, поводився неадекватно обстановці, після чого працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 його права та прийнято рішення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а також запропоновано водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, однак, ОСОБА_1 на неодноразові такі пропозиції всіляко намагався уникнути відповіді та затягував час, що було протрактовано працівниками поліції як відмова від проходження огляду, у зв`язку з чим стосовно ОСОБА_1 .

При цьому, суд враховує, що відповідно до диспозиції частини 1 ст.130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, в тому числі, за відмову водія пройти у встановленому порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння. При цьому, проходження такого огляду на вимогу поліцейського є обов`язком водія, а не його правом. Наведене кореспондується з положеннями ст.16 Закону України «Про дорожній рух», відповідно до яких водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

Відповідно до п.2 р.І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС, МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі по тексту Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За змістом п.4 р.І вказаної Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з п.12 р.ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Таким чином, за наявності у поліцейського підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані наркотичного сп`яніння відповідно до ознак, які визначені в Інструкції, огляд такого водія здійснюється в медичному закладі. На місці зупинки транспортного засобу, на що вказує ОСОБА_1 , такий огляд працівником поліції не проводиться. Останнім лише констатуються ознаки, які є підставою для скерування водія до закладу охорони здоров`я для проходження відповідного огляду. При цьому, визначення ознак стану сп`яніння у водія здійснюється шляхом спостереження таких поліцейським, законодавство не містить вимог щодо застосування для цього певних технічних засобів чи особливих методик.

У даному випадку з оглянутих в судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції слідує, що останні вказали водію ОСОБА_1 на наявність в нього відповідних ознак стану наркотичного сп`яніння (диск №1, файл clip0, часовий проміжок відтворення файлу 11:55 12:22). У зв`язку з цим ОСОБА_1 на виконання вимог ст.266 КУпАП та п.12 р.ІІ Інструкції було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Відповідна пропозиція неодноразово (згідно матеріалів відеозапису п`ять разів) оголошувалась ОСОБА_1 з роз`ясненням наслідків відмови від проходження такого огляду у виді складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Незважаючи на це, водій ОСОБА_1 вимагав проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціальних технічних засобів, що прямо суперечить вимогам п.12 р.ІІ Інструкції, а тому, за наведених обставин такі вимоги водія, які не узгоджуються з положеннями чинного законодавства України, правильно оцінено поліцейськими як відмова від проходження огляду.

Суд вважає неспроможними доводи ОСОБА_1 про те, що зупинка керованого ним транспортного засобу здійснена працівниками поліції без належних підстав, що, на його думку, тягне за собою недопустимість усіх зібраних у справі доказів. Такі аргументи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, спростовуються постановою серії ЕАС №6797325 від 08.04.2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у зв`язку з порушенням 08.04.2023 року о 08.20 год. у м. Львові на пл. Кропивницького, 8 вимог дорожнього знаку «Рух праворуч». Зазначена постанова оскаржувалась ОСОБА_1 в судовому порядку, про що останнім надавалась копія ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11.04.2023 року про відкриття провадження за його позовом у справі №302/716/23 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. З інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, слідує, що рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 29.12.2023 року у вказаній справі, яке набрало законної сили, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено. Таким чином, підтверджено законність винесеної щодо водія ОСОБА_1 постанови ЕАС №6797325 від 08.04.2023 року, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. За таких обставин підстав вважати, що зупинка транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , відбулась необґрунтовано та незаконно немає. У даному випадку така зупинка відбулась у зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, що є самостійною і достатньою підставою для поліцейського зупинити транспортний засіб відповідно до п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».

Також не можуть вважатися обґрунтованими доводи ОСОБА_1 про нероз`яснення йому поліцейськими прав, адже наведені аргументи повністю спростовуються матеріалами долучених відеозаписів, на яких чітко зафіксовано, як працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (диск №1, файл clip0, часовий проміжок відтворення файлу 00:40 00:56).

Як немотивовані суд оцінює твердження ОСОБА_1 стосовно невручення останньому працівниками поліції направлення для проходження огляду на стан сп`яніння. Суд звертає увагу ОСОБА_1 на те, що Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, вручення безпосередньо водію такого направлення на огляд не передбачено. Більш того, при відмові водія від проходження огляду оформлення такого направлення втрачає будь-який зміст.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Оцінюючи вищевказані документи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого часиною 1 ст.130 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, вважає доведеним факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст.130 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує: характер вчиненого ним правопорушення, яке становить підвищену загрозу заподіяння шкоди і посягає на громадську безпеку, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому частиною 1 ст.130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому, стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст.23 КУпАП.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Величко О.В.