П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/815/24

Провадження № 3/348/438/24

04 липня 2024 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Максименко О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пасічна Надвірнянського району Івано-Франківської області, працюючого в ТзОВ "СБМУ-124" водієм, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Надвірнянським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 11.06.2012, РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 01.04.2024 о 15:41 год. в с. Пасічна по вул. Бухтівець Надвірнянського району ОСОБА_1 керував транспортним засобом Нива 2121 д.н.з. НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Алкотест 6810 на місці зупинки чи їхати в медичний заклад, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він приїхав в кар`єр по щебень на іншій машині на МАЗі, там стояла його машина, він сів в неї та поїхав до магазину, повертався назад, заїхав в кар`єр, не бачив, що працівники поліції їдуть за ним, проблискові маячки вони не включали, він зупинився, вийшов із машини і до нього підійшли працівники поліції, вони не представилися, ніякої причини не повідомили, сказали, щоб ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, останній відмовився, оскільки не вживав спиртні напої та пішов в іншу машину, приїхав до свого керівника та розповів, що сталося. Коли повертався після роботи додому, то заїхав до лікарні та пройшов огляд, результат показав, що ОСОБА_1 не знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Працівники поліції не роз`яснювали ОСОБА_1 його права, при ньому протокол не складали, до лікарні їхати не пропонували. Його не зупиняли, не була включена ані сирена, ані проблискові маячки, чому працівники поліції їхали за ним, не пояснили.

Адвокат Гайтанюк М.М. в судовому засіданні просила провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та зазначила, що працівниками поліції було порушено вимоги ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" щодо підстав зупинення транспортного засобу. ОСОБА_1 не повідомили підстави його зупинки, а тому всі подальші докази є недопустимими.

До матеріалів справи разом з протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 585653 від 01.04.2024, наданий диск з відеозаписом подій. З оглянутого відеозапису вбачається: відео 2 (VID-20240410-WA0010) працівники поліції рухаються населеним пунктом, попереду на великій відстані від них рухається автомобіль Нива білого кольору, при під`їзді до автомобіля Нива білого кольору, який не рухається, від нього відійшли три особи. Відео 1 (0000000__0009) працівник поліції прямує за ОСОБА_1 по території, запитує чи є в нього посвідчення водія та пропонує пройти тест за газоаналізаторі драгер, особа ти часом прямує по своїх справах, на поліцейську ніяк не реагує і тоді поліцейська йому повідомляє що на нього буде складено протокол за ст. 130.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950, ратифікованою Україною 17.07.1997, передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення УкраїноюКонвенції про захист прав людини і основоположних свободі протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожний окремо та в їх сукупності, приходить до наступного.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» .

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 ВС у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

З дослідженого відеозапису вбачається, що працівники поліції взагалі не здійснювали зупинення автомобіля Нива 2121 д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 у спосіб, передбачений законом.

В матеріалах справи міститься рапорт поліцейського СРПП ОСОБА_2 про зупинення транспортного засобу ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Проте, в даному рапорті також не зазначено причину зупинки.

Отже, матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення водієм правил дорожнього руху і як наслідок його законне зупинення за таке порушення.

Також ОСОБА_1 не було належним чином роз`яснено і забезпечено право на реальну допомогу адвоката, не роз`яснено право на мовчання і не свідчити проти себе, що є істотними процесуальними порушеннями його конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України), що в силу правового принципу «плодів отруєного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 62 Конституції України Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, вважаю, що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на його користь.

Отже, оскільки суду не надано беззаперечних та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 9, 247, 251, 252, 256, 266, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Надвірнянського районного суду

Івано-Франківської області О. Ю. Максименко

Повне судове рішення складено 08.07.2024.