Справа № 161/932/24
Провадження № 3/161/812/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2024 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., за участі захисника адвоката Ходачиньскої Ю.Ю., законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луцьку Волинської обл., громадянки України, із вищою освітою, заміжньої, має на утриманні двох малолітніх дітей, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення протягом року не притягувалася, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

17.01.2024 року на адресу Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 971962 від 08.01.2024 року, ОСОБА_2 , ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, щодо виховання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 11.12.2023 року близько 12:50, перебуваючи в приміщенні Луцького ліцею № 24, що розташований у м. Луцьку по вул. Ярослава Мудрого, 52-А, штовхнув однокласницю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної рани правої брови.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину в інкримінованому правопорушенні не визнала, суду пояснила, що зі слів її малолітнього сина ОСОБА_5 , будь-яких неправомірних дій останній щодо його однокласниці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 він не вчиняв. Їй невідомо, чому малолітня ОСОБА_4 вказала саме на її сина, як на особу, що заподіяла їй тілесні ушкодження та будь-яких конфліктів між дітьми до тієї події не було.

До матеріалів справи також долучено письмові пояснення ОСОБА_2 (а.с. 80-87).

Захисник ОСОБА_2 адвокат Ходачиньска Ю.Ю. в судовому засіданні просила закрити провадження у справі щодо її підзахисної, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. Додатково зазначила, що в діях ОСОБА_2 відсутні об`єктивна та суб`єктивна сторони інкримінованого діяння.

З даного приводу адвокатом Ходачиньскою Ю.Ю. подано письмове клопотання про закриття провадження у справі (а.с. 127-129).

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_4 її батько ОСОБА_1 пояснив суду, що негативна поведінка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зумовлена особливістю виховання дитини саме його батьком, який нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання дитини в дусі поваги та засвоєння нею загальноприйнятих норм моралі. Вважає, що підстав притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності немає.

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_4 її мати ОСОБА_7 в судове засідання 01.03.2024 року не з`явилася, причини її неявки суду не відомі. В ході розгляду справи остання пояснила, що усі обставини, які стали підставою розгляду даної справи з`ясовувалися її чоловіком, а тому про такі вона знає виключно з його слів.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, пояснення законного представника малолітньої потерпілої, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 СК України. Так, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів дитини.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП виражається в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (формальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей являє собою бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.

Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей.

Ухилятись це намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь, відсторонятися від чогось; уникати. Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось.

З огляду на викладене, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, не конкретизовано, у який саме спосіб (дія/бездіяльність) ОСОБА_2 ухилялася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого сина, а також не вказано які саме обов`язки щодо забезпечення належного виховання не виконала ОСОБА_2 і якими нормативно правовими актами передбачені ці обов`язки.

Вказане прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (зокрема, п. 31 рішення від 28.10.2003 року у справі «Ракевич проти рф» (Rakevich v. Russia), заява № 589973/00); п. 109 рішення від 13.12.2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п. 54 рішення від 23.09.1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15.11.1996 року у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

На національному рівні КСУ в своєму рішенні від 29.06.2010 року у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Посилання в протоколі про адміністративне правопорушення на не виконання ОСОБА_2 вимог ст. 150 СК України без визначення конкретних дій (бездіяльності) само по собі не утворює об`єктивної сторони правопорушення, оскільки ця норма Сімейного кодексу України також носить загальний характер і теж відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

У рішенні по справі «Karelin v. rf» no. 926/08 ECHR від 20.09.2016 року зауважено, що з боку суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, є недопустимим уточнення у судовому рішенні фабули правопорушення, усунення певних розбіжностей та неточностей, які мали місце у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки такий підхід становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції у частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу.

За таких умов особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки має захищатися від обвинувачення, яке фактично судом підтримується.

Наведене доводить, що саме з протоколу про адміністративне правопорушення суддя має встановити сукупність достатніх даних, які дозволяють зробити обґрунтований, коректний висновок про ухилення батьків, або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 971962 від 08.01.2024 року, відповідно ст. 252 КУпАП, суд приходить до переконання, що такий складений без дотримання вимог процесуального закону, що при розгляді справи по суті може потягнути за собою визнання його як доказу недопустимим.

Поряд з цим, суд зауважує на тій обставині, що законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_4 її батько ОСОБА_1 в ході розгляду справи наголошував саме на особливості виховання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 саме його батьком, як такого, що стало наслідком заподіяння його доньці тілесних ушкоджень.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Керуючисьст. 184, п. 7 ст. 247, ст. ст. 251, 252, 280, 283-284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ознаками ч. 1 ст. 184 КУпАП в зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська