ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчук В.Т., за участі секретаря судового засідання Петранюк Ю. Т., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Паланійчука В. П., представника потерпілої ОСОБА_2 адвоката Шеремети І. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Паланійчука В. П., на постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 20 лютого 2024 року,-

У С Т А Н О В И В:

Постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 20 лютого 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить 340 (триста сорок) гривень в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що становить 605 грн. 60 коп. в дохід держави.

Згідно постанови районного суду, ОСОБА_1 , 13 січня 2024 року о 09 год. 30 хв., перебуваючи по місцю проживання АДРЕСА_1 , стосовно якого винесено постанову від 19 квітня 2023 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно колишньої дружини гр. ОСОБА_2 , а саме здійснював психологічний тиск, чим міг завдати шкоди психологічному здоров`ю гр. ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Паланійчук В. П. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 20 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою закрити адміністративне провадження відносно нього у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Провадження №33/822/194/24 Головуючий у І інстанції: Байцар Л. В.

Категорія ч. 1 ст. 173-2 КУпАП Доповідач: Марчук В.Т.

Вказує на те, що постанова районного суду є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зауважує, що факт заподіяння шкоди психологічному здоров`ю потерпілій ОСОБА_2 відсутній та не знайшов свого підтвердження.

Посилається на те, що ОСОБА_1 проходить військову службу та згідно службової характеристики позитивно характеризується.

Звертає увагу на те, що за період з 01 грудня 2022 року по 31 жовтня 2023 року із заробітної плати ОСОБА_1 утримано аліменти у загальній сумі 258 001, 04 грн., що складає близько 20 000 грн. щомісячно.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження завдання шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерплій.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, подану апеляційну скаргу, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Паланійчука В. П., про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, представника потерпілої ОСОБА_2 адвоката Шеремети І. С., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції не були виконані в повному обсязі.

Частиною першою статті 173-2 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Частина друга статті 173-2 КпАП України передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Під психологічним насильством у сім`ї розуміється насильство, пов`язане із дією одного члена сім`ї на психіку іншого шляхом словесних образ, погроз, переслідування, яким умисно спричиняється емоційна невпевненість та нездатність себе захистити, чим завдається або може бути завдана шкода психічному здоров`ю цього члена сім`ї.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, під домашнє насильство, зокрема, психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №352743 вбачається, що ОСОБА_1 , 13 січня 2024 року о 09 год. 30 хв., перебуваючи по місцю проживання АДРЕСА_1 , стосовно якого винесено постанову від 19 квітня 2023 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно колишньої дружини гр. ОСОБА_2 , а саме здійснював психологічний тиск, чим міг завдати шкоди психологічному здоров`ю гр. ОСОБА_2 .

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП

Разом з тим, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено в чому саме полягало здійснення психологічного тиску, що вчиненні останнім дії викликали у потерпілої побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди її психічному здоров`ю.

Свідків подій та обставин, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не було.

До протоколу додано письмову заяву потерпілої ОСОБА_2 від 13 січня 20324 року, відповідно до якої, остання просить притягнути її колишнього чоловіка ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за те, що 13 січня 2024 року о 09 год. 30 хв. він приїхав в неназначений йому час для зустрічі з дітьми та почав виясняти міжособистісні питання та чинити моральний тиск на неї. Забрав іграшки від дітей, які попередньо їм подарував та вимагав повернення. Також, вимагав забрати дітей до себе додому, на що вона погодилась та пішла одягати дітей, під час чого ОСОБА_1 втік, почувши виклик поліції. Вказала, що такі дії відбуваються на постійній основі, оскільки ОСОБА_1 збирає компромат у суд, до якого він звернувся з позовом про те, що вона не створює належних умов для зустрічей з дітьми (а.с. 2).

Аналогічні пояснення викладені в письмових поясненнях потерпілої ОСОБА_2 від 13 січня 2024 року (а.с. 3, 4).

Разом з тим, у своїх поясненнях потерпіла не конкретизує, яким чином ОСОБА_1 здійснював моральний та психологічний тиск на неї, а також завдану їй шкоду.

Суд звертає увагу, що самі по собі словесні сварки, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої, не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, оскільки, завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Згідно правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (справа №545/744/19), факт сварок і непорозумінь між подружжями на побутовому рівні свідчить про наявність конфлікту між колишнім подружжям та не підтверджує факт вчинення особою домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом першої інстанції не взято до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 від 19 січня 2024 року (а.с. 5), відповідно до яких, 13 січня 2024 року близько 09 год. 30 хв. він приїхав до помешкання своєї колишньої дружини, з якою мешкають їхні спільні діти. Згідно рішення Служби у справах дітей Чернівецької міської ради №693/37 від 22 листопада 2022 року він має право на побачення із дітьми кожну другу суботу з 09 год 20 хв до 11 год. 00 хв. Коли він приїхав, то колишня дружина ОСОБА_2 відмовила йому у побаченні з дітьми, у зв`язку з тим, що він приїхав у невизначений для побачень день. Разом з тим, вона запропонувала забрати його речі, які вона самостійно винесла з будинку і віддала йому. Для того, щоб не створювати стресову ситуацію для дітей, він сів в автомобіль та поїхав.

11 січня 2024 року він написав колишній дружині смс-повідомлення про те, що він приїде на побачення з дітьми, на що вона відповіла йому відмовою, однак він все одно приїхав, щоб побачити дітей. 13 січня 2024 року він не вчиняв жодних дій пов`язаних із домашнім насильством.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а тому дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на те, що ОСОБА_1 вчинялося насильство по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_3 , у зв`язку із чим апеляційна скарга захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Паланійчука В. П. підлягає задоволенню, а провадження у справі закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Паланійчука В. П. - задовольнити.

Постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 20 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя [підпис] В.Т. Марчук