Справа №461/4431/24
Провадження №3/461/1923/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2024 року суддя Галицького районного суду м. Львова Кітов О.В., з участю представника митного органу Лубоцького Б.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 23.04.2018 року, виданий органом 6190,

за ч.1 ст.483 Митного кодексу України,

в с т а н о в и в :

згідно протоколу про порушення митних правил №0491/20900/24, 10.04.2024 у пункт пропуску «Смільниця Кросценко» митного поста «Смільниця» Львівської митниці в`їхав транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_2 / НОМЕР_3 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , яким переміщується товар: «транспортний засіб марки BMW, модель 740i, кузов НОМЕР_4 » в митному режимі імпорт, за попередньою митною декларацією типу ІМ ЕЕ 24UA81U6.

Як підставу для пропуску вказаного товару на митну територію України ОСОБА_1 подано товаросупровідні документи, а саме: - рахунок-фактура (Sales Receipt/Bill of Sale) Lot № 78652533 від 28.12.2023 року; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 від 20.12.2023 року; - довіреність від громадянина України ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_6 ) громадянину ОСОБА_1 , від 28.03.2024 зареєстрована у реєстрі за №903 та оформлена на бланку НСТ 076359.

Відповідно до поданих товаросупровідних документів та попередньої митної декларації типу ІМ ЕЕ 24UA81U6, на митну територію України переміщується товар: «автомобіль легковий, що використовувався: марка BMW, модель 740i, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ; модельний рік випуску 2020, календарний рік випуску 2019; тип двигуна бензиновий, об`єм циліндрів двигуна 2993 см3; загальна кількість місць, включаючи місце водія 5; колісна формула 4х2; ТЗ після ДТП. Придбаний на аукціоні в США. Пошкоджені передній та задній бампер, решітка радіатора, кришка капота, заднє праве крило, передня права фара, задні ліхтарі, ЛФП по кузову, спрацьовані подушки безпеки, забруднена обшивка салону та сидінь. Торгова марка BMW. Виробник BMW AG/DE».

Продавцем товару є компанія «Farmers Insurance Group», покупцем громадянин України ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_6 ). Вартість товару становить 14238,00 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України відповідає сумі 555203,69 гривень.

Вказаний товар переміщується громадянином України ОСОБА_1 на підставі довіреності наданої громадянином України ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_6 ) від 28.03.2024, зареєстрованої у реєстрі за №903 та оформленої на бланку НСТ 076359 та посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Наконечною Аллою Іванівною.

Відповідно до вказаної довіреності Юзьків Я.В. уповноважив ОСОБА_1 бути його представником в установах та організаціях як в Україні так і за її межами, у тому числі щодо придбання транспортного засобу його транспортування до території України та по території України, а також бути його представником у відповідних органах митної служби, тощо.

На Довіреності наявний відтиск круглої печатки приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Наконечної Алли Іванівни. Крім цього, довіреність виготовлена на номерному бланку НСТ 076359.

Відповідно до інформації, яка наявна у відкритому єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів, бланк НСТ 076359 використано (витрачено) 16.11.2022, код витрачання бланку 15 Договір про відчуження земельної ділянки.

З метою перевірки: законності переміщення через митний кордон України вказаного товару, правдивості та законності отримання поданих до митного контролю документів, як підстави для пропуску товару на митну територію України; Львівською митницею 12.04.2024 листом №20-03/20-01/14/10883 скеровано запит до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Наконечної Алли Іванівни.

На лист митниці отримано від приватного нотаріуса Наконечної А.І. отримано лист №79/01-16 від 12.04.2024 (вх. митниці №40049/14/20-03 від 15.04.2024) у якому зазначено, що довіреність виготовлена на номерному бланку НСТ 076359 та зареєстрована у реєстрі за №903 від 28.03.2024 нею не видавалась та не посвідчувалась. Крім цього, їй не відомі громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.11.2005 за №1428/11708, затверджено Правила митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України (далі Правила). Відповідно до пункту 3 розділу І Правил: ТЗ (товари, що класифікуються за кодами 8701-8705, 8711, 8716 згідно з УКТЗЕД, і номерні вузли до них) для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред`явлений митному органу як власником, так і вповноваженою особою.

Пунктом 2 розділу І Правил визначено, що уповноважена особа особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого власником товарів і транспортних засобів, наділена правом учиняти дії, пов`язані з пред`явленням цих товарів і транспортних засобів митним органам для митного контролю та митного оформлення при переміщенні їх через митний кордон України, або іншим чином розпоряджатися зазначеними товарами та транспортними засобами.

У свою чергу пунктом 7 розділу І Правил передбачено, що власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії документів. Таким чином, Правилами визначено, що усі документи, які необхідні для здійснення митного контролю ТЗ у пункті пропуску та їх подальшого переміщення через митний кордон України, подаються власником ТЗ або ж уповноваженою особою, у даному випадку громадянином України ОСОБА_1 . Опитаний громадянин ОСОБА_1 пояснив, що подана до митного контролю довіреність була йому надіслана засобом телефонного зв`язку громадянином ОСОБА_2 з метою доставки вказаного транспортного засобу в Україну.

У свою чергу, опитаний громадянин ОСОБА_2 повідомив, що він дійсно був у нотаріуса у м. Тернопіль, однак оригіналу доручення він не забирав. У телефонній розмові він домовився з ОСОБА_1 про доставку транспортного засобу в Україну. Особисто він йому довіреності не передавав. На довіреності виготовленій на номерному бланку НСТ 076359 наявний підпис візуально схожий до його.

Таким чином, встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 , з метою ввезення на митну територію України товару (транспортний засіб марки BMW, модель 740i, кузов НОМЕР_4 ), подав до митного контролю довіреність від громадянина України ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_6 ) датовану 28.03.2024 зареєстровану в реєстрі за №903 та оформлену на бланку НСТ 076359, якою його уповноважено на вчинення дій щодо переміщення вказаного товару через митний кордон України, а також транспортування товару до митниці призначення та здійснення усіх необхідних формальностей. Однак, вказана довіреність приватним нотаріусом Наконечною А.І. не видавалась та не посвідчувалась, громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_1 їй не відомі, а тому подана до митного контролю довіреність від 28.03.2024 та яка виготовлена на номерному бланку НСТ 076359, є підробленою.

Враховуючи викладене, громадянин України ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товару підроблених документів.

Митним органом дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 483 Митного кодексу України.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Іванов О.О. в ході розгляду справи заперечив вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Обґрунтовуючи свої доводи, пояснив, що ОСОБА_1 не мав наміру щодо незаконного переміщення автомобіля через митний кордон України. Зазначив, що ОСОБА_1 виконував лише функція перевізника автомобіля. Стверджує, що довіреність оформлялась за відсутності ОСОБА_1 та була отримана останнім від ОСОБА_2 шляхом отримання графічного зображення через месенджер VIBER. Про те, що довіреність підроблена ОСОБА_1 довідався від працівників митниці.

Представник Львівської митниці протокол підтримав, вказавши, що твердження сторони захисту є безпідставними, а тому просив не брати їх до уваги.

Заслухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Згідно ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Безпосереднім об`єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України. Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

Для притягнення до відповідальності за ст. 483 МК України, необхідна наявність умислу в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України (п.6 Постанови Пленуму Верховного суду від 03.06.2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил»).

В ході судового розгляду встановлено, що митним органом ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, а саме вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товару підроблених документів.

Відповідно до ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Диспозицією ч. 1 ст. 483 МК України передбачено настання адміністративної відповідальності у разі переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Відповідно до ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України, передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, висновки судді, що викладаються у постанові, в силу вимог ст. 283 КУпАП повинні ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, та підтверджуватися не лише належними, допустимими доказами, але й у своїй сукупності та взаємозв`язку незаперечними та достатніми доказами.

На митний орган, як на особу, уповноважену на складання протоколів про адміністративне правопорушення, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів та доведення фактів й обставин, викладених в протоколі. Натомість суд обмежений доводами та доказами, наданими сторонами у справі, та приймає рішення на основі проведеного їх аналізу та оцінки.

Згідно п.5 ч.1 ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Згідно з поданою електронною декларацією 24UA81U6 декларант ФОП ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 ), особа відповідальна за фінансове врегулювання ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_7 ), вантажоодержувач ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_7 ).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема ксерокопії довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Наконечною А.І. 28.03.2024 ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладати правочини щодо придбання на його ім`я автомобіля будь-якої марки за кордоном в будь-якій країні, за ціну та на умовах на його власний розсуд, підписати від імені довірителя договір купівлі-продажу автомобіля та перегнати транспортний засіб по місцю постійного проживання довірителя, представляти його інтереси в відповідних органах митної служби з питань оформлення документів та в сервісних центрах МВС України щодо реєстрації транспортного засобу на імя довірителя.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Демкович Ю.Л., оригінал якої був наданий для огляду суду представником особи, що притягається до адміністративної відповідальності, 15.04.2024 року ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , купити у будь-якої фізичної чи юридичної особи за ціною та на умовах на його розсуд або прийняти в дар у вигляді гуманітарної допомоги на ім`я довірителя в Україні чи за кордоном будь-які транспортні засоби будь-якої моделі, перегнати їх за місцем проживання довірителя або за місцем вимоги з правом перетину кордону, розмитнити на митниці, отримати митне посвідчення та інші дії.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України є переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи, яка повинна містити дві складові, а саме: переміщення чи дії спрямовані на переміщення товару з поданням документів, що містять неправдиві відомості (приховування від митного контролю).

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

Згідно п. 37 ч. 1 ст. 4 МК України перевізник особа, яка здійснює перевезення товарів через митний кордон України та/або між органами доходів і зборів на території України або є відповідальною за такі перевезення.

ОСОБА_1 , діючи на підставі довіреності, виконуючи обов`язки перевізника товару, надав митним органам документи, які в свою чергу були надані йому особою, яка уповноважила його на здійснення переміщення транспортного засобу, не маючи при цьому умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України, при цьому суд акцентує увагу на тому, що ОСОБА_1 надана митним органам була лише ксерокопія довіреності, яку він отримав від ОСОБА_2 шляхом отримання графічного зображення через месенджер VIBER.

Таким чином, ОСОБА_1 не мав умислу на переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, оскільки до митного оформлення ним було подано документи, сумнівів в достовірності яких він не мав і об`єктивно не міг знати про невідповідність таких документів вимогам законодавства.

В той же час Наказом №1118 від 17.11.2005 року, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 листопада 2005 р. за N 1428/11708 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» (далі по тексту - Наказ) передбачено наступне. Пункт 2 Розділу І «Терміни, що вживаються в цих Правилах» Наказу передбачає, що уповноважена особа - особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого власником товарів і транспортних засобів, наділена правом учиняти дії, пов`язані з пред`явленням цих товарів і транспортних засобів митним органам для митного контролю та митного оформлення при переміщенні їх через митний кордон України, або іншим чином розпоряджатися зазначеними товарами та транспортними засобами.

Пункт 7 розділу І Наказу передбачає, що власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Підпункт 1.1. пункту 1 розділу ІІІ Наказу передбачає, що При ввезенні ТЗ на митну територію України його власник або вповноважена особа представляє уповноваженій посадовій особі митного органу, у зоні діяльності якого розташований пункт пропуску через державний кордон України, ТЗ для здійснення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів:

-що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження);

-реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом.

Таким чином системний аналіз вищевказаних норм говорить про те, що митний орган не міг розпочинати процедуру митного контролю до подання йому відповідного комплекту документів, а в даній конкретній справі оригіналу довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Наконечною А.І. 28.03.2024 якою ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Згідно п. 1 глави 9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що тексти договорів, заповітів, довіреностей, свідоцтв, актів про морські протести та протести векселів, перекладів у разі засвідчення нотаріусом вірності перекладу документа з однієї мови на іншу, заяв, на яких нотаріусом засвідчується справжність підпису, за винятком заяв у електронній формі заяв та примірників документів, що залишаються у справах нотаріуса, а також дублікатів нотаріальних документів, викладаються на спеціальних бланках нотаріальних документів з лицьового та зворотного боку цих бланків.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна лише ксерокопія довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Наконечною А.І. 28.03.2024 якою ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та відсутні відомості про те, що митним органом по факту виявлення та використання завідомо підробленого документа, було здійснено звернення до відповідних органів Національної поліції України та розпочато кримінальне провадження по даному факту, а також те що відповідними компетентними експертними органами було здійснено висновок про факт підроблення вищевказаного документа.

Отже, митним органом не надано достатніх доказів, які б беззаперечно вказували на те, що дії ОСОБА_1 спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, і те, що ним були умисно подані до митного органу підроблені документи.

Враховуючи викладене, матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_1 будь-яких дій, що утворюють об`єктивну сторону складу порушення митних правил з огляду на те, що згідно з поданою електронною декларацією 24UA81U6 декларантом є ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 ).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 за своїм статусом є лише перевізником транспортного засобу і не є декларантом чи уповноваженою декларантом особою, визначення яких міститься у ч.1 ст.4 МК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 МК України, до обов`язків перевізника належить під час прийняття товарів до перевезення перевіряти точність відомостей щодо кількості вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування. У разі неможливості такої перевірки вносити відповідний запис до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Згідно ч. 37 ст. 4 МК України, перевізником є особа, яка переміщує товари або бере на себе зобов`язання та відповідальність за переміщення товарів через митний кордон України та/або митною територією України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 191 МК України визначено право перевізника замінювати уповноважену перевізником особу (водія), відповідальну за доставку товарів до митного органу призначення, попередньо повідомивши цей орган про причини такої заміни.

Статтею 460 МК України визначено, що перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості (стаття 483 цього Кодексу), виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Судом досліджено та встановлено відсутність суб`єктивної сторони в діях ОСОБА_1 вини у формі умислу, спрямованого на переміщення товарів через митний кордон України шляхом надання підроблених документів, який передбачає диспозиція ч.1 ст. 483 МК України, оскільки як встановлено судом, ОСОБА_1 , перебуваючи за кордоном не мав об`єктивних можливостей перевірити факт підроблення нотаріальної довіреності, вчинених на його ім`я від ОСОБА_2 ..

Крім цього, матеріалами справи встановлено, що отримувачем автомобіля є ОСОБА_2 , декларант ФОП ОСОБА_3 особа, відповідальна за фінансове врегулювання ОСОБА_2 .

Матеріалами справи про порушення митних правил не доведено, що саме в діях ОСОБА_1 наявний умисел на порушення митних правил, передбачених митним законодавством України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , як перевізник, подав товаросупровідні документи, які йому були надані одержувачем товару (автомобіля).

Оцінюючи докази у справі, враховую те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Крім того, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності відповідно до статті 251 КУпАП можуть бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

В ході розгляду справи не здобуто доказів стосовно наявності у ОСОБА_1 повноважень чи обов`язку наданих йому як перевізнику щодо перевірки дійсності довіреності.

Крім цього, суд враховує наступне.

За змістом ч. 2 ст. 191 МК України перевізники зобов`язанні під час прийняття товару до перевезення перевіряти точність відомостей щодо кількості вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування. У разі неможливості такої перевірки вносити відповідний запис до міжнародної автомобільної накладеної (CMR).

У частині 2 статті 460 МК України визначено, що перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості (стаття 483 цього Кодексу), виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Дана норма щодо відповідальності перевізника кореспондується зі змістом ч. 1 ст. 483 МК України, яка передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані па переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, зокрема, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Наведені вище обставини свідчать про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митним органам як підстави для переміщення товару підроблених документів.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків ("Коробов проти України" від 21.10.2011 року).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 МК України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ст.486 МК України).

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудній(в даному випадку особа відносно якої складено протокол) вчинив правопорушення, яке йому ставиться у провину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні (в даному випадку на митний орган), і будь який сумнів має тлумачитись на користь особи стосовно якої вирішується питання про притягнення до відповідальності.

В процесі провадження у справі митним органом не дотримано принципу повноти дослідження обставин справи, що суттєво впливає на об`єктивність рішення у провадженні, а також не здобуто такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені у протоколі висновки, як такі, що не залишають місця сумнівам.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку митного органу) має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії відображеній у протоколі, як суть правопорушення. Наявність таких обставин, яким версія митного органу не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення(в даному випадку митний орган), був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у інкримінованих діях.

Оцінивши усі докази по справі в їх сукупності, суд виходячи із загальних засад державної митної справи, законності, презумпції невинуватості, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та обов`язків, вважає, що під час розгляду даної справи не здобуто та суду не надано достатніх, належних, достовірних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Матеріали справи не містять достатніх, належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 свідомо порушив встановлений цим Кодексом порядок проходження митного контролю з порушенням визначеної законодавством процедури.

Згідно ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на відсутність достовірних і достатніх відомостей про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та враховуючи вимоги закону щодо того, що усі сумніви мають трактуватись на користь особи, яка притягається до відповідальності, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.527 МК України, у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

З урахуванням наведеного, провадження по справі підлягає закриттю, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 483, 486, 527, 528 МК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучені, згідно протоколу №0491/20900/24 від 22.04.2024 року товари та документи, крім довіреності від 28.03.2024 року після набрання постановою законної сили повернути ОСОБА_1 або уповноваженій ним особі.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Олександр КІТОВ