ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/1328/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Оскаржуваною постановою встановлено, що водій ОСОБА_1 06.07.2024 о 21 год. 43 хв. у м. Харків, по вул. Клочківська, 195 водій керував транспортним засобом BMW 316 номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Drager Alkotest» № 6820, ARJH-0251, під відеозапис нагрудних бодікамер 470733, 472522. Результат огляду 1.73 % проміле. З результатом огляду водій ОСОБА_1 згоден. Цим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити адміністративне провадження стосовно нього.

Свої апеляційні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме: поліцейський не запропонував апелянтові пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а також не ознайомив його з правами, визначеними Законом, та не надали можливості скористатися правовою допомогою професійного захисника. Разом з тим, ОСОБА_2 посилається на те, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, а саме у матеріалах справи, на думку апелянта, відсутні відомості про керування ОСОБА_1 транспортним засобом взагалі, а тому він і не мав проходити огляд на стан сп`яніння.

В судове засідання 11. 11.2024 року ОСОБА_1 не з`явився. Про місце, дату та час повідомлений належним чином, а саме засобами телефонного зв`язку (телефонограма а. с. 35). Згідно відомостей цієї телефонограми, отриманої секретарем судового засідання ОСОБА_3 .. ОСОБА_1 відомо про місце, дату та час розгляду його апеляційної скарги, оскільки він отримав судову повістку в електронному вигляді (а.с. 32 зворотна сторона) та проти розгляду його апеляційної скарги за його відсутності не заперечував. Судова повістка про виклик ОСОБА_1 повернулася до суду апеляційної інстанції за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Станом на час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 будь-яких письмових заяв про відкладення судового розгляду до апеляційного суду не надходило.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу ОСОБА_1 за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з урахуванням доводів та вимог апеляційної скарги, а також відомостей, наявних у матеріалах справи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 у порушенні, передбаченого п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Натомість, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 899601 від 06.07.2024, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 06.07.2024 о 21 год. 43 хв. у м. Харків, по вул. Клочківська, 195 транспортним засобом BMW 316 номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Drager Alkotest» № 6820, ARJH-0251, під відеозапис нагрудних бодікамер 470733, 472522. Результат огляду 1.73 % проміле. З результатом огляду водій ОСОБА_1 згоден. Цим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №899601 від 06.07.2024 року, в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено « ОСОБА_1 та його власний підпис» (а.с.1), що свідчить про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності скористалася своїм правом на надання пояснень та жодним чином не зазначила про порушення працівниками поліції її прав, а також процедури вчинення поліцейським процесуальних дій під час складання цього протоколу.

Відомостями довідки УПП в Харківській області ДПП встановлено, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія № НОМЕР_2 видане 06.07.2024 (а.с.2), а тому знає правила дорожнього руху та має їх дотримуватись. Таким чином, не виконання правил дорожнього руху особою, яка притягається до адміністративної відповідальності в частині дотримання обов`язків водія є свідомими та умисними діями ОСОБА_1 .

Згідно відомостей акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу ALKOTEST 6820, результат якого склав 1. 71 проміле. З цим результатом водій погодився про що свідчить власний підпис ОСОБА_1 у графі акту «З результатом згоден» (а.с.4).

Відповідно до відомостей направлення на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння медичний огляд ОСОБА_1 не проводився.

Відомостями розписки ОСОБА_1 встановлено, що він відсторонений від керування транспортним засобом співробітниками поліції. його транспортний засіб залишено на місці зупинки без порушень ПДР.

З відомостей рапорту інспектора УПП в Харківські області, вбачається 06.07.2024 під час патрулювання було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який порушував ПДР рухаючись без увімкненого ближнього світла фар в темний час доби. Під час спілкування у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Результат огляду склав 1.73 проміле з яким водій погодився. Відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанову про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відомостями відеозапису встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухається дорогою загального користування у м. Харкові без включених габаритних вогнів в темний час доби. Після зупинки цього автомобіля працівниками поліції було складено постанову про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та встановлено у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови. Крім того, водій визнав, що вживав алкогольні напої незадовго до того, як сісти за кермо. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. Результат проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння склав 1.73 проміле, з яким водій погодився. Особу, яка притягається до адміністративної відповідальності було ознайомлено із змістом протоколу про адміністративну відповідальність про, що свідчать підписи ОСОБА_1 , які він надав добровільно.

При цьому, апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 не скористався процесуальною можливістю та не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі (ст. 267 КУпАП). Також стороною захисту не надано відомостей про звернення до суду в порядку, передбаченому ст. 5, 20, 286 КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою. Матеріали справи не містять відповідних відомостей що обумовлюють не винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів в цій частині.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, а саме поліцейським не запропоновано пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я є суб`єктивними та спростовуються відомостями відеозапису.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З відомостей оглянутого відеозапису вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в лікарні. Апелянт погодився пройти огляд на місці зупинки, результат якого склав 1.73 проміле з яким він також погодився. Про це свідчать також і відомості акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів де у графі «з результатом згоден» зазначено « ОСОБА_1 » та його власний підпис.

Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 фактично визнав, що вживав алкогольні напої незадовго до того, як сів за кермо автомобіля.

Таким чином проводити медичний огляд водія на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та доставляти туди з цією метою особу, яка притягається до адміністративної відповідальності працівники поліції на час складання матеріалів про адміністративне правопорушення не мали процесуальної необхідності.

За таких обставин неспростовані відомості відеозапису та акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів дають підстави сторонньому спостерігачу стверджувати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а доводи апелянта щодо не роз`яснення йому можливості проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я належить вважати обраним способом захисту ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції вимог ст. 268 КУпАП та не роз`яснення ОСОБА_1 його прав, визначених Законом та не надання можливості особі, яка притягається до адміністративної відповідальності скористатися правовою допомогою є необґрунтованими та спростовуються відомостями матеріалів справи.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Реалізація превентивної функції права на захист, яка спрямована на попередження можливих порушень чи незаконних обмежень прав і свобод людини і громадянина з боку органів державної влади, щодо наявності якої зазначає Конституційний Суд України у рішенні від 30.09.2009 року, з огляду на певні приписи чинного законодавства щодо проведення медичного огляду на стан сп`яніння не може бути абсолютною у демократичній державі оскільки, відповідно до імперативних вимог ч. 4 ст 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. .

Натомість вимога, передбачена п. 2.5 ПДР щодо проведення огляду на стан сп`яніння для водія є обов`язковою. Порушення цієї вимоги тягне відповідальність за ст. 130 КУпАП з моменту фіксування відмови водія від проведення огляду на стан сп`яніння не залежно від підстав надання такої відмови.

Отже, законом встановлено обмежений час за який поліцейський зобов`язаний доставити водія до закладу охорони здоров`я. Порушення цієї вимоги призведе до недійсності проведеного огляду, і як наслідок - до уникнення водієм відповідальності за скоєне правопорушення. Факт виїзду захисника на місце зупинки транспортного засобу передбачає втрату у часі на виконання працівниками поліції імперативних вимог чинного законодавства щодо забезпечення проведення огляду водія в закладі охорони здоров`я протягом двох годин з моменту виявлення ознак сп`яніння чи перебування під впливом засобів, які знижують увагу водія, що надає особі відносно якої проводиться визначена законом правова процедура можливість створити штучні передумови для уникнення від відповідальності. При цьому використання водієм права на захист не обмежується, оскільки кожна особа може скористатись правовою допомогою за допомогою засобів дистанційного зв`язку, а саме: за допомогою телефону або месенджерів, а також викликати професійного захисника до закладу охорони здоров`я де і буде проводитись його огляд, а також бути повідомлено працівниками поліції про порядок проведення процедури та наслідків порушення її проведення.

З відомостей відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 намагався отримати консультацію адвоката засобами телефонного зв`язку, або домовитись про його приїзд на місце події, однак отримавши від працівників поліції повне роз`яснення щодо проведення відносно нього визначеної законом правової процедури погодився пройти огляд на місці зупинки його транспортного засобу. Результат огляду склав 1. 73 проміле з яким ОСОБА_1 погодився.

Разом з тим матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення в частині надання пояснень особою, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті правопорушення, а також відеозапис не містить відомостей щодо порушення працівниками поліції права ОСОБА_1 на захист. Відомостей щодо порушення цього права працівниками поліції встановленими у відповідності до ст. 267 КУпАП, а також за наслідками розгляду адміністративного позову в порядку, передбаченому ст. 5, 2, 286 КАС матеріали цієї справи не містять.

За таких обстави доводи апеляційної скарги в цій частині є суб`єктивними та необґрунтованими та розцінюються, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

Оцінюючи відомості всіх доказів у справі як окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння.

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.9 «а» ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Пунктом 1. 9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому доводи апеляційної скарги на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков