Справа 688/5203/24
№ 3-зв/688/1/24
УХВАЛА

Іменем України

19 листопада 2024 року м.Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Стаднічук Н.Л., за участю секретаря Березюк Н.А.,Родіна В.І., захисника Калабського С.В., розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Огородніка Ігоря Віталійовича у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.51 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Шепетівського міськорайонного суду Хмельницької області Огородніка І.В. перебуває справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст.51 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

18.11.2024 ОСОБА_1 заявив відвід судді Огородніку І.В., посилаючись на те, що суддя відмовив у задоволенні клопотання про допит потерпілого, що матиме наслідком неповноту судового розгляду.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Колабський С.В. заяву підтримав.

Заслухав пояснення ОСОБА_1 та його захисника, розглянув заяву та додані до неї докази, суд дійшов наступних висновків.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду заяви про самовівід.

Між тим, згідно з ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04 листопада 1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1,2,4,7,11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі Надточій проти України. П.33 рішення у справі Гурепка проти України).

Враховуючи наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею заяви про відвід та самовідвід, правомірним і доцільним буде застосування аналогії закону та розгляд заяви про відвід за правилами, закріпленими в КПК України.

Підстави для відводу (самовідводу) судді у кримінальному провадженні визначені у статтях 75 та 76 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Також частиною 1 статті 76 КПК України визначено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Як убачається з заяви про відвід, заявленою ОСОБА_1 , ця заява мотивована тим, що суддя відмовив у задоволенні клопотання про допит потерпілого.

Розглядаючи заяву про відвід судді, суд звертає увагу, що відповідно до Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя є незалежним при здійсненні правосуддя.

При розгляді заяви про відвід судді інший суддя не є апеляційним чи дисциплінарним органом, а тому не може надавати оцінку процесуальним діям та рішенням судді на предмет дотримання ним норм законодавства, правильності чи неправильності ведення суддею судового процесу або прийнятих суддею рішень, а має лише з позиції стороннього спостерігача визначити існування обставин, які за суб`єктивним чи об`єктивним критерієм можуть викликати сумніви у його неупередженості.

Зокрема в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

У рішенні ЄСПЛ у справі ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) від 26 жовтня 1984 року зауважено, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу.

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або, що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

В даному випадку заява ОСОБА_1 зводиться до незгоди з процесуальним рішенням судді Огородніка І.В. про допит потерпілого у справі.

Однак незгода сторони захисту з процесуальними рішеннями судді з того чи іншого питання не може бути підставою для відводу судді.

Таким чином, суд вважає, що обставини, які можуть бути підставою для відводу судді Огородніка І.В. в справі про адміністративне правопорушення стороною захисту не доведені, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.81 КПК України, суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Огородніка Ігоря Віталійовича відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Л.Стаднічук