Номер провадження: 33/813/1687/24
Номер справи місцевого суду: 495/327/24
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А.,

з участю секретаря судового засідання - Чеботар А.Г.,

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - Тарановського Дмитра Сергійовича ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду

апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката Тарановського Дмитра Сергійовича,

на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 січня 2024 року, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 січня 2024 року визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП і піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 грн на користь держави з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 січня 2024 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвокат Тарановський Д.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 січня 2024 року скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що на місці складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, а саме на пункті пропуску «Паланка-Маяки-Удобне» на ОСОБА_2 вчинявся моральний тиск з метою визнання ним вини у правопорушенні, якого він не вчиняв.

Зазначає, що у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення серії ПдРУ № 308423 та рапорті помічника старшого зміни прикордонних нарядів відділення прикордонної служби «Контрольний пост» вказано, що апелянт мав намір незаконно перетнути державний кордон України з метою отримання в Республіці Молдова статусу біженця з уникненням прикордонного контролю. Проте відповідно до матеріалів справи протокол про вчинення адміністративного правопорушення складений за місцем вчинення, а саме на пропускному пункті, що свідчить про те, що ОСОБА_2 не мав наміру перетинати державний кордон незаконним шляхом, а прибув на контрольний пункт виконуючи приписи Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України».

Єдиним доказом по справі є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який не є обґрунтованим та не містить будь-яких інших доказів, що б доводили вину апелянта.

З матеріалів справи вбачається, що апелянт нібито при перетині державного кордону використовував підроблені документи та не був такою особою, яка має права на виїзд з території України.

Проте, відповідно до наявних у ОСОБА_2 документів, останній виключений з військового обліку за рішенням військово-лікарської комісії. Щодо справжності документів зазначає, що одночасно з відкриттям справи про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення відкрите кримінальне провадження № 0000007 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, яке постановою від 03.05.2024 року закрито у зв`язку з відсутністю в діянні особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

ОСОБА_2 відповідно до наявних в нього документів прибув до пункту пропуску з документами, що дозволяють йому перетин державного кордону, отже в діях ОСОБА_3 немає ані ознак адміністративного, ані кримінального правопорушення.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної підтримав доводи апеляційної скарги.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні право порушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Так, визнаючи ОСОБА_2 винним, суд першої інстанції виходив із того, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 308423 від 03.01.2024 року, копією паспорта, рапортами, поясненнями.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, досліджені наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 308423 від 03.01.2024 року з якого вбачається, що 03.01.2024 року о 14 годині 40 хвилин прикордонним нарядом "Контрольний пост" на автодорозі Одеса-Рені (48 км 350 м), на території Білгород-Дністровського району Одеської області був виявлений громадянин України ОСОБА_2 , який намагався незаконно перетнути державний кордон з України в Республіку Молдова в пункті пропуску «Паланка-Маяки-Удобне» без дозволу відповідних органів влади, з уникненням прикордонного контролю (шляхом використання механізму отримання статусу біженця в Республіці Молдова). Своїми діями порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про Державний кордон України», ч. 3, 4 ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль», тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП;

- письмові пояснення ОСОБА_2

- закордонний паспорт громадянина України ОСОБА_2 ;

- рапорт помічника старшого зміни прикордонних нарядів-старшого прикордонного наряду «Контрольний пост» з якого вбачається, що 03.01.2024 року він виконував обов`язки по охороні державного кордону в місці несення служби прикордонного наряду «Контрольний пост» на автодорозі Одеса-Рені в районі пункту пропуска «Паланка-Маяки-Удобне» о 03.01.2024 14:40 було виявлено громадянина України ОСОБА_2 , який намагався незаконно перетнути державний кордон з України в Республіка Молдова.

За фабулою протоколу про адміністративне правопорушення, 03.01.2024 року о 14 годині 40 хвилин прикордонним нарядом "Контрольний пост" на автодорозі Одеса-Рені (48 км 350 м), на території Білгород-Дністровського району Одеської області був виявлений громадянин України ОСОБА_2 , який намагався незаконно перетнути державний кордон з України в Республіку Молдова в пункті пропуску «Паланка-Маяки-Удобне» без дозволу відповідних органів влади, з уникненням прикордонного контролю (шляхом використання механізму отримання статусу біженця в Республіці Молдова).

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Об`єктивна сторона правопорушення це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Частиною 1 ст. 204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Отже, ознаками об`єктивної сторони правопорушення, за яке передбачена відповідальність частиною першою ст. 204-1 КУпАП, є:

- перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України;

- перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів;

- перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

При цьому, визначальною ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення є місце його вчинення.

Суб`єктом правопорушення за ч.1 ст. 204-1 КУпАП є фізична осудна особа, яка вчинила одне з діянь, визначених серед ознак об`єктивної сторони даного правопорушення.

Згідно ст. 9 Закону України «Про Державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_2 , суть вчиненого ним правопорушення полягає у здійсненні незаконної спроби поза пунктами пропуску перетину Державного кордону з України в Республіку Молдова, без документів, які дають підстави для виїзду за кордон в пунктах пропуску.

В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції досліджені наступні докази по справі:

- довідка військово-лікарської комісії за № 2250 від 09.06.2023 року, з якої вбачається, що солдат ОСОБА_2 пройшов медичний огляд 09.06.2023 року, яким встановлено, що він непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку;

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного Серія НОМЕР_1 з якого вбачається, що 09.06.2023 року ОСОБА_2 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за ст. 8 «А» гр. ІІ Наказ МОУ № 402 від 2008 р. Особливі відмітки: згідно абз. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації;

- постанова Одеського районного управління ГУНП в Одеській області від 03.05.2024 року, якою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 04.01.2024 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 ознак кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 357 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Отже, об`єктивних доказів того, що ОСОБА_2 намагався незаконно поза пунктами пропуску перетнути Державний кордон з України в Республіку Молдова, без документів, які дають підстави для виїзду за кордон в пунктах пропуску, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у скоєнні діяння, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

У п. 43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), сформовано висновок згідно якого «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Виходячи зі змісту ст. 62 Конституції України, принцип презумпції невинуватості особи полягає в тому, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення об`єктивних доказів вчинення ОСОБА_2 незаконного перетину Державного кордону, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд, вважає, що постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 січня 2024 року, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката Тарановського Дмитра Сергійовича, задовольнити.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 січня 2024 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Коновалова