Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 3-зв/733/3/24
Єдиний унікальний №733/1674/24
Постанова

Іменем України

29 серпня 2024 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Карапиш Т.В.

за участю секретаря Щур О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня заяву ОСОБА_1 про відвід судді Овчарика Василя Миколайовича від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 733/1674/24 відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Ічнянського районного суду Чернігівської області Овчарика Василя Миколайовича перебуває на розгляді справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення останнього до адмінвідповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2024 року.

26.08.2024 року ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді Овчарика В.М.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що раніше суддя Овчарик В.М. розглядав його справи, зокрема справу № 733/1189/18 та № 733/324/21, де рішення були винесені не на його користь та вказані обставини викликають у нього обґрунтовані сумніви щодо його здатності розглядати справу про притягнення його до адмінвідповідальності за ст. 173 КУПАП неупереджено та справедливо.

Особа, яка притягається до адмінвідповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 14).

Суддя Овчарик В.М. у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 16), що не перешкоджає розгляду заяви по суті.

Розглянувши заяву про самовідвід, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення визначається цим Кодексом та іншими законами України (ст.246 КУпАП).

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає поняття «відвід судді» та порядку розгляду заяв про відвід.

У відповідності до ч. 1 ст. 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права. Як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 р., провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

З метою додержання принципу законності, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі - кримінального процесуального права, та при вирішенні питання про відвід чи самовідвід судді, керуватися нормами КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду.

Статтею 75 КПК України визначаються обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Головна мета відводу гарантування безсторонності суду, зокрема, для запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені і у ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до статті 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Враховуючи вказане, а також вимоги ст. 9 Конституції України, та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», відповідно до яких суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, суддя вважає, розгляд заяви про відвід судді в рамках справи про адміністративне правопорушення можливим та таким, що направлений на захист прав особи щодо розгляду його справи безстороннім судом, не дивлячись на прогалину в Кодексі України про адміністративні правопорушення в даному питанні.

Зі змісту статті 6 Конвенції та практики Європейського Суду з питань неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватися, а повинно також демонструватись. Під сумнівом довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (Кіпріану проти Кіпру, п. 118; Мікаллеф проти Мальти, п. 93). ЄСПЛ у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (Кіпріану проти Кіпру, п. 118; П`єрсак проти Бельгії, п. 30; Грівз проти Сполученого Королівства, п. 69). Разом з тим, чітка відмінність між цими поняттями відсутня, оскільки поведінка судді може не тільки об`єктивно викликати сумніви в його неупередженості з точки зору зовнішнього спостерігача (об`єктивний тест), але мова може також йти про його або її особисте переконання (суб`єктивний тест). Виходячи з наведеного, практика ЄСПЛ говорить про те, що кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Мікалефф проти Мальти).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

З цього приводу звертаю увагу на те, що не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Слід зазначити, що сама по собі незгода заявника з конкретними рішеннями судді по справах № 733/1189/18 та № 733/324/21 не може свідчити про упередженість й необ`єктивність судді та бути підставою для відводу.

Подібні висновки викладені в рішеннях Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 23.01.2020 по справі №335/3479/13-к, ухвалі від 18.02.2020 по справі № 202/4467/14-к.

Разом з тим слід зазначити, що суддя при вирішенні відводу не вправі давати оцінку процесуальним рішенням судді, щодо якого заявлено відвід.

З огляду на наведене у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Овчарика Василя Миколайовича від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 733/1674/24 про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 23, 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», статтями 246, 283 КУпАП, ст. 75-81 КПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Овчарика Василя Миколайовича від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 733/1674/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП відмовити.

Постанова скарженню не підлягає.

Суддя Т. В. Карапиш