ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року м. Київ

Справа № 243/3526/24

Провадження № 33/824/3981/2024

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через захисника Мамчика Дмитра Олеговича, на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 липня 2024 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 5 ст. 126 КУпАП

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 906102 від 28 квітня 2024 року, ОСОБА_1 27.04.2024 о 23 год. 10 хв., в м. Слов`янськ по вул. Банківська, біля буд. № 79, керував транспортним засобом «Opel» н.з. НОМЕР_2 при цьому не мав права керування транспортним засобом відповідної категорії, а саме категорії «В», вчинив дане правопорушення повторно протягом року, постанова серії ЕАТ №7729585 від 13.09.2023.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Не погодившись з такою постановою, 31 липня 2024 року ОСОБА_1 подав через захисника Мамчика Д.О. апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків накладення адміністративного стягнення.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що розгляд справи безпідставно проводився за відсутності ОСОБА_1 , хоча в його інтересах було подано клопотання про відкладення розгляд справи у зв`язку із відсутністю з ним зв`язку, неможливістю погодити остаточну правову позицію та повідомити про судове засідання через виконання ОСОБА_1 бойового завдання. Ні ОСОБА_1 , ні його захисник свідомо не затягували розгляд справи по суті.

Вказує на безпідставну відмову в задоволенні клопотання про допит свідка, а також безпідставність зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 .

Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 , а суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 , оскільки сукупність зібраних та проаналізованих доказів у справі не дозволяє спростувати у категоричній формі усі сумнівів щодо доведеності вини особи у вчиненому правопорушенні.

Зазначає про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та його недоведеність у протоколі.

Вказує, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, суть вчиненого правопорушення, зміст протоколу, чим порушено його права та свободи.

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник - Мамчик Д.О. не зявилися. Захисник Мамчик Д.О. подав заяву про розгляд справи без участі заявника, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

ОСОБА_1 про дату час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки за адресою, вказаною ним у процесуальних документах. Відповідно до трекінгу відправлення «Укрпошта» 940 конверт повернутий за зворотною адресою з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

За таких обставин апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності апелянта та його захисника.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та вмотивованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

За змістом п. 2.1. «А» Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тобто за повторне протягом року:

а) керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП);

б) передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП);

в) керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП);

г) керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 липня 2024 року мотивована тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 906102 від 28.04.2024, рапортом сержанта поліції О. Лиманського від 27.04.2024, відповідно до якого 27.04.2024 о 23 год. 10 хв. було зупинено транспортний засіб «Opel» н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , вказані відомості узгоджуються з відеозаписом долученим до матеріалів справи. Відповідно до довідки складеної майором поліції ОСОБА_3 від 29.04.2024 зазначено, що ОСОБА_1 посвідчення водія не має. Відповідно до роздруківки з бази Armor вбачається, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності 13.09.2023 за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, а також підтверджуються належними та допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи.

Заперечуючи щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, апелянтом вказується про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення вказаного правопорушення.

Апеляційний суд відхиляє вказані доводи як безпідставні з огляду на таке.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Умисел включає в себе інтелектуальний момент (усвідомлення особою протиправного характеру своєї дії чи бездіяльності, а також передбачення нею шкідливих наслідків свого діяння) та вольовий момент (особа бажає настання шкідливих наслідків або свідомо допускає їх настання).

За особливостями конструкції об`єктивної сторони склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП є формальним, тобто є закінченим з моменту повторного протягом року вчинення передбаченої законом дії, а саме з моменту початку руху транспортного засобу під керуванням особи, яка не має права керування таким транспортним засобом. Тривалість, характер та інші характеристики руху, ставлення особи до ймовірних наслідків такого керування чи реальне настання будь-яких суспільно шкідливих наслідків діяння особи не мають значення для кваліфікації.

Враховуючи викладене, у правопорушеннях із формальним складом, які не передбачають як необхідну ознаку настання суспільно шкідливих наслідків діяння, змістом умислу є передбачення особою протиправного характеру свого діяння та бажання його вчинення або свідоме його вчинення за умов, коли особа могла і повинна була уникнути його вчинення. Тобто вольовий момент умислу перенесено з наслідків на сам факт вчинення діяння.

За таких обставин поза розумним сумнівом залишається доведеним, що ОСОБА_1 достовірно знаючи, що він не має права керувати транспортним засобом відповідної категорії та те, що його 13.09.2023 вже було піддано стягненню за керування транспортним засобом без права керування ним, розуміючи протиправність свого діяння (інтелектуальний момент) з власної волі та свідомо сів за кермо та привів у рух транспортний засіб (вольовий момент), тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Вказані обставини також підтверджуються відеозаписом, з якого вбачається зупинення транспортного засобу під керування ОСОБА_1 , роздруківкою з бази «Armor», за змістом якої ОСОБА_1 13.09.2023 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП (а. с.7), а також довідкою старшого інспектора відділення адміністративної практики батальйону ПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП Дмитра Кравченка, відповідно до якої ОСОБА_1 станом на 29.04.2024 посвідчення водія не має (а. с. 8).

За таких обставин апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Доводи про безпідставність зупинки транспортного засобу є надуманими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений на підставі п. 7 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Безпідставними є доводи щодо не роз`яснення ОСОБА_1 його прав, оскільки з відеозапису вбачається роз`яснення поліцейським прав ОСОБА_1 передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Після роз`яснення його прав ОСОБА_1 на запитання поліцейського чи бажає він скористатися будь-яким із оголошених прав відповів, що не бажає (00:13:00-00:13:35).

Щодо незадоволення клопотання сторони захисту про виклик і допит свідків апеляційний суд вказує на таке.

У матеріалах справи міститься клопотання захисника ОСОБА_1 - Мамчика Д.О. від 24 липня 2024 року про виклик і допит свідків, у якому особа просить допитати поліцейського, який був присутній під час складення протоколу про адміністративне правопорушення. (а. с. 63).

Разом із цим, належного обґрунтування, що саме може повідомити працівник поліції у клопотанні не наведено.

Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу, що твердження, що стосуються поліцейського та його «повідомлення» є вирваним з контексту, оскільки взято з рапорту такого поліцейського без зазначення подальшої інформації, що зафіксовано у ньому.

Так, у матеріалах справи міститься рапорт поліцейського Олександра Лиманського, за змістом якого (в частині, що стосується клопотання про його виклик) «в ході перевірки документів, водій надав посвідчення водія, у якому було виявлено ознаки підробки» (а. с. 6)

За таких обставин, очевидною є безпідставність поданого клопотання, оскільки допит вказаного поліцейського не міг би спростувати твердження про відсутність у ОСОБА_1 законно отриманого посвідчення водія відповідної категорії.

Неспроможними у зв`язку із цим є також доводи про недоведеність відсутності у ОСОБА_1 посвідчення водія, оскільки доказів на підтвердження зворотного (щодо наявності у ОСОБА_1 посвідчення водія відповідної категорії станом на дату зупинки) суду першої чи апеляційної інстанції не надано.

Щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника апеляційний суд зазначає таке.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

З урахування вказаних приписів закону, вирішення питання про розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та/або її захисника, які були належним чином повідомленні про дату, час та місце судового засідання, залишається на розсуд суду, який розглядає справу.

Згідно зі ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

З матеріалів справи вбачається, що після передання справи за місцем проживання ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 276 КУпАП, перше судове засідання у Києво-Святошинському районному суді Київської області призначене на 08 липня 2024 року.

04 липня 2024 року захисник ОСОБА_1 - Мамчик Д.О. подав клопотання про відкладення судового розгляду, що обґрунтоване знаходженням захисника за межами Київської області у зв`язку із відпусткою, висловлено прохання призначити дату не раніше 12 липня 2024 року (а. с. 42).

Чергове судове засідання призначено на 15 липня 2024 року.

14 липня 2024 року захисник ОСОБА_1 - Мамчик Д.О.подав клопотання про відкладення судового розгляду, що обґрунтоване необхідністю ознайомитися із матеріалами справи (а. с. 49).

Чергове судове засідання призначено на 25 липня 2024 року.

24 липня 2024 рокузахисник ОСОБА_1 - Мамчик Д.О. подав клопотання про відкладення судового розгляду. На обґрунтування клопотання вказував, що у зв`язку із виконанням бойового завдання ОСОБА_1 на даний час відсутній зв`язок із останнім, що унеможливлює погодження остаточної правової позиції та повідомлення про судове засідання, також необхідності залучення свідків, які не можуть бути присутніми в судовому засіданні (а. с. 66).

Апеляційний суд звертає увагу, що договір про надання правничої допомоги між ОСОБА_1 та Мамчиком Д.О. був укладений 20 травня 2024 року (а. с. 19).

Як було описано вище розгляд справи двічі відкладався за клопотаннями захисника ОСОБА_1 . При цьому у судове засідання, призначене на 25 липня 2024 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Мамчик Д.О. будучи повідомленим про дату, час та місце під розписку (а. с. 54) не з`явився, а лише втретє подав клопотання про відкладення розгляду справи.

За таких обставин апеляційний суд переконаний, що стороні захисту надавалось достатньо часу та можливостей для підготовки лінії захисту, з`явлення до суду та висловлення своїх пояснень безпосередньо в ході розгляду справи.

Апеляційний суд також враховує, що сторона захисту висловила свою письмову позицію в поясненнях по справі, які були взяті до уваги судом першої інстанції.

Також апеляційний суд звертає увагу, що до Києво-Святошинського районного суду Київської області справа надійшла за підсудністю 03 липня 2024 року на підставі постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 червня 2024 року винесеної за клопотанням захисника ОСОБА_1 (а. с. 30). Разом із цим, у судові засідання ОСОБА_1 жодного разу не з`явився, у зв`язку із чим незрозумілою є мета передачі справи за місцем проживання ОСОБА_1 , а не її розгляд справи за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 44 Правил адвокатської етики, адвокат не повинен вчиняти дій, спрямованих на невиправдане затягування судового розгляду справи.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що заборона зловживання процесуальними правами є загально правовим принципом і поширюється на всі види судочинства (ухвала від 07.02.2022 у справі № 266/108/22, від 07.11.2022 у справі № 757/9655/22-к та ін.).

За своєю суттю дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права стороною процесу, однак по суті вони направлені на деструктивність судового розгляду та затягування розгляду справи з метою спливу процесуальних строків з метою уникнення відповідальності.

За таких обставин апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вказане клопотання захисника ОСОБА_1 було спрямоване на уникнення останнім адміністративної відповідальності, шляхом спливу строків притягнення до адміністративної відповідальності, а тому правомірно відмовив у його задоволенні.

Доводи апеляційної скарги про закінчення строку накладення адміністративного стягнення безпідставні, оскільки такий строк відповідно до ст. 38 КУпАП - 3 місяці з дня вчинення порушення. З матеріалів справи вбачається, що порушення вчинено 28 квітня 2024 року, а стягнення накладено 25 липня 2024 року. В межах трьох місяців.

Інші доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, розумних сумнів щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП не викликають, порушень щодо порядку отримання доказів, що містяться в матеріалах справи не наводять, що в сукупності свідчить про формальність доводів апеляційної скарги, спрямованих на уникнення адміністративної відповідальності.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції були дотримані, а висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП є правильним, оскільки він відповідає обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 липня 2024 року залишається без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через захисника Мамчика Дмитра Олеговича, - залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 липня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя О. В. Желепа