провадження № 33/824/1344/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Київської митниці, поданою представником Мариною Сакун, на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 30 вересня 2022 року, якою

закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ст. 472 Митного кодексу України у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність,

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2022 року до Солом`янського районного суду м. Києва від Київської митниці Держмитслужби надійшов адміністративний матеріал з протоколом про порушення митних правил №4491/10000/21 від 15 листопада 2021 року, складений відносно відправника міжнародного поштового відправлення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), за ознаками порушення митних правил, передбачених ст. 472 Митного Кодексу України.

Відповідно до протоколу №4491/10000/21 про порушення митних правил від 15 листопада 2021 року, вбачається, що 27 жовтня 2021 року в зоні митного контролю м/п «УкрПошта» Київської митниці, на території АТ «Укрпошта» за адресою: м. Київ, вул. Г. Кірпи, 2, до митного контролю було подано міжнародне поштове відправлення (далі - МПВ), яке переміщувалось зі Росії до України за поштовою митною декларацією CN 23 № CВ046877616RU.

Згідно даних зазначених в митній декларації CN23 та на оболонці міжнародного поштового відправлення № CВ046877616RU:

- відправником посилки є ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ( АДРЕСА_1 );

- одержувачем посилки є ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ( АДРЕСА_2 ).

В митній декларації CN23 № CВ046877616RU, яка є підставою для переміщення через митний кордон України, в графах «Докладний опис вкладення/ кількість/ вага/ вартість/ код тарифу/країна походження» відправником МПВ, громадянкою ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), зазначено «robot dlya okon/1/10000RUB», «schapka/1/2000RUB», «kofe/2/1000RUB», «schokolad/1/100RUB», «platye/1/1000RUB», що в перекладі на українську мову означає «робот для вікон/1/10000 російських рублів», «шапка/1/2000 російських рублів», «кофе/2/1000 російських рублів», «шоколад/1/100 російських рублів», «сукня/1/1000 російських рублів».

Відправник міжнародного поштового відправлення громадянка ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), особисто своїм підписом завірила інформацію, зазначену в митній декларації CN 23 № CВ046877616RU.

При здійсненні митного огляду з розпакуванням даного МПВ, було встановлено, що в ньому знаходиться не зазначений у митній декларації CN 23 № CВ046877616RU:

- мобільний телефон іPhone 7, Gold, 256 GB, модель: А1778, IMEI: НОМЕР_1 , з ознаками користування, в комплекті - 1 комплект;

- чохол до мобільного телефона з маркуванням «Apple» з ознаками користування - 1 шт.

Враховуючи всі викладені обставини, митний орган зазначає, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), яка є відправником міжнародного поштового відправлення № CВ046877616RU з Російської Федерації до України відповідно до вимог Всесвітньої поштової конвенції (Доха, 2012) щодо обов`язкового декларування товарів, які містяться у відправленнях, не достовірно зазначила дані щодо товару та надала органу фіскальної служби як підставу для переміщення товарів (мобільний телефон іPhone 7, Gold, 256 GB, модель: А1778, IMEI: НОМЕР_2 , з ознаками користування, в комплекті - 1 комплект; чохол до мобільного телефона з маркуванням «Apple» з ознаками користування - 1 шт.) документи (митну декларацію CN 23 № CВ046877616RU), що містять неправдиві дані.

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30 вересня 2022 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 472 Митного Кодексу України, закрито у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність. Вилучені відповідно до протоколу про порушення митних правил № 4491/10000/21 від 15 листопада 2021 року товари повернуті власнику.

05 жовтня 2022 року на вказану постанову судді Київська митниця, через представника - Марину Сакун,подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30 вересня 2022 року у справі про порушення митних правил скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 30% вартості товарів - безпосередніх предметів правопорушення, що становить 2 311,33 грн.

На обґрунтування апеляційної скарги представник митниці зазначає, що враховуючи те, що прийняті зміни до законодавства пом`якшують відповідальність особи, тому відповідальність, передбачена ст.472 Митного кодексу України, може застосовуватись і до правопорушень, що були вчинені до моменту набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до МК України щодо адміністративної відповідальності громадян за порушення митних правил».

На думку митниці, суд, встановивши наявність протиправної дії особи у вигляді недекларування товарів за встановленим порядком повинен був застосувати санкцію ч.2 ст.471 Митного кодексу України.

У судове засідання 28 лютого 2024 року апелянт та його представник, а також особа. Яка притягується до адміністративної відповідальності не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Враховуючи, що відповідно до вимог ст. 294 КУпАП явка учасників справи до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, неявка таких осіб належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи за відсутності доказів поважності причин неявки, не є перешкодою для розгляду справи у їх відсутність.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи, у тому числі апелянта.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), про порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України, підлягає закриттю у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ст. 472 Митного кодексу України на момент складення протоколу визначала склад адміністративного правопорушення як такий, що полягає у недекларуванні товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо адміністративної відповідальності громадян за порушення митних правил» від 16 лютого 2022 року, що набрав чинності 16 червня 2022 року, в абзац 1 частини 1 статті 472 Митного кодексу України внесено зміни, згідно з якими вказано: «слова «Недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення» замінити словами «Недекларування товарів (крім тих, що переміщуються через митний кордон України громадянами), транспортних засобів комерційного призначення».

Згідно з ч. 1 ст. 3 Митного кодексу України при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

У частині 3 цієї статті визначено, що норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто, їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно рішення Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституція України, закріпивши ч. 1 ст. 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

На національному рівні Конституційний Суд України у своєму рішенні від 29.06.2010 справа № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п.3.1 п.3), а у рішенні від 22.09.2005 №5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п.5.4 п.5).

Разом з тим, у редакцію ст. 472 МК України, що набрала чинності, внесені зміни стосовно суб`єктного складу правопорушення.

У новій редакції ст. 472 МК України громадянин не є суб`єктом даного правопорушення, тому, відповідно до положень ч. 2 ст. 3 МК України та ч. 2 ст. 8 КУпАП, чинна редакція ст. 472 Митного кодексу України має зворотню силу, а отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність закриття провадження у справі.

Посилання апелянта на те, що у даній ситуації, суд першої інстанції мав застосувати ч. 2 ст. 471 МК України, не може бути підставою для скасування законного судового рішення, оскільки за вчинення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України протоколу складено не було, і, відповідно, підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності за вказаною статтею у суду відсутні.

Відповідно до вимог КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону узгоджуються з правовою позицією, викладеною в рішенні Європейського суду з прав людини «Малофеєв проти Росії», де зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принцип рівності сторін процесу.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою з огляду на каральну мету стягнень, передбачених санкціями статей КУпАП, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно ч.2 ст.337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, кваліфікувати дії особи, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки в такому разі перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що доводи апеляційної скарги представника митниці щодо необхідності застосування санкції ч.2 ст.471 Митного кодексу України, хоча протокол про адміністративне правопорушення складений за ст. 472 Митного кодексу України є необґрунтованими.

Відповідно до п. 6 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Враховуючи все вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді цієї справи, судом першої інстанції було повно, всебічно і об`єктивно досліджено дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірено обставини викладені у протоколі про порушення митних правил, надано цим обставинам належну правову оцінку та, приймаючи рішення у справі суд дійшов правильного висновку про закриття провадження, у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни в ході апеляційного перегляду справи не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги Київської митниці без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці, подану представником ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 30 вересня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Березовенко