Миколаївський апеляційний суд
Справа № 33/812/139/24 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 2 ст. 173-2 КУпАП суддя Мельничук О.В.
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В., розглянула апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 Вако М.Ю. на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 лютого 2024 року якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Майдан-Чернелевецький Деражнянського району Хмельницької області, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

За постановою судді, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 984379 від 21.11.2023 р., 21.11.2023 р. приблизно о 13.10 год. по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 погрожував своїй колишній дружині ОСОБА_2 , чим вчинив до неї домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, так як притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП 03.03.2023 р.

В апеляційній скарзі захисник Вако М.Ю. просить скасувати постанову судді та постановити нову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Захисник звертає увагу суду на те, що суддею місцевого суду, в порушення прав ОСОБА_1 , судовий розгляд проведено без належного виклику останнього. При цьому, суддя вірно встановив, що правопорушення мало місце 21.11.2023 р. приблизно о 13.10 год., тобто на день, прийняття рішення сплив строк притягнення до адміністративної відповідальності.

Водночас, апелянт відзначає, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи заяву захисника Вако М.Ю. про розгляд справи про адміністративне правопорушення у його відсутність та відсутність його підзахисного, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд виходить з наступного.

Висновок судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгоджується з наявними в матеріалах справи доказами, об`єктивність яких сумнівів не викликає та не оскаржується апелянтом, а тому, апеляційному перегляду не підлягає.

Надаючи оцінку твердженням сторони захисту з приводу того, що суддею місцевого суду справу було розглянуто без належного повідомлення ОСОБА_1 , апеляційний суд відзначає наступне.

Велика палата Верховного суду у постанові від 23.08.2018 р. у справі № 11-237сап18 звернула увагу, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є абсолютним.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12.03.2019 р. у справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 р. Європейський Суд з прав людини наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що після надходження матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, розгляд справи призначався тричі на 25.01.2024 р., 07.02.2024 р. та 20.02.2024 р., про що ОСОБА_1 , за адресою його мешкання, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення та в апеляційній скарзі захисника, направлялись відповідні повідомлення.

Водночас, повідомлення про призначення справи до розгляду на 25.01.2024 р., 07.02.2024 р. повернуті до суду, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Враховуючи такі обставини, суддя місцевого суду 20.02.2024 р. розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що справа про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП не відноситься до переліку справ, визначених ст. 268 КУпАП, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Таким чином, апеляційний суд вважає наведені твердження захисника непереконливими для скасування судового рішення, відносно ОСОБА_1 .

З приводу доводів апелянта про закінчення строків накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, апеляційний суд доходить наступного.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За приписами ч. 3 ст. 8 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій-шостій цієї статті.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 984379 від 21.11.2023 р., інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, вчинене останнім 21.11.2023 р.

Тобто, на час постановлення оскаржуваного рішення 20.02.2024 р., строк накладення адміністративного стягнення, визначений ч. 2 ст. 38 КУпАП, не закінчився, що свідчить про відсутність підстав для закриття провадження відносно ОСОБА_1 відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

При цьому, посилання захисника на висновки, викладені в Узагальненому науково-консультативному висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, стосовно вирішення питання про встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки зазначені висновки носять виключно рекомендаційний характер.

До того ж, зі змісту положень п. 7 ст. 247 КУпАП, вбачається, що для закриття провадження по справі суд має встановити наявність чи відсутність ряду обставин, зокрема, факту вчинення правопорушення особою, що його вчинила та її вини в цьому, часу вчинення, тощо.

Таким чином, встановлення винуватості особи у вчиненні правопорушення, за яким відкрите провадження, є необхідною передумовою для прийняття рішення про закриття провадження за п. 7 ст. 247 КУпАП. При цьому, у відповідності до положень ст. 283 КУпАП, усі обставини, встановлені при розгляді справи, мають бути зазначені в постанові суду.

Крім цього, зі змісту норм ст. ст. 38, 247 КУпАП слідує, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; закінчення встановленого законом строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні з дня його виявлення). Разом з тим, в аспекті аналізу положень п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд повинен встановити обставини вчинення адміністративного правопорушення, а також наявність вини особи у його вчиненні не дивлячись на сплив строку, встановленого ст. 38 КУпАП, яка виключає можливість накладення стягнення, а ніяк не звільнення від відповідальності.

З огляду на це, поєднання закриття справи на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, не є взаємовиключним рішенням.

Істотних порушень суддею місцевого суду норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі норм КУпАП, які б були безумовною підставою для скасування постанови судді місцевого суду, при апеляційному перегляді не встановлено.

Отже, з урахуванням наведеного, рішення судді є законним, обґрунтованим та належним чином мотивованим, і підстав для зміни або скасування постанови судді, як того просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу захисника Вако М.Ю. залишити без задоволення, а постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 лютого 2024 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн., без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.В. Чебанова-Губарєва