КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №372/3552/24 Головуючий у І інстанції - Проць Т.В.
апеляційне провадження №33/824/4193/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., переглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Ковальчука Степана Миколайовича , який діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 18 липня 2024 року, якою

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

яка проживає за адресою:

АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та на яку накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, -

установив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №789643 від 20 червня 2024 року, 19 червня 2024 року о 23 год 50 хв в м. Обухів по вул. Київській, 64 ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом КІА SPORTAGE д.н. НОМЕР_1 , будучи причетною до ДТП, перебувала в стані алкогольного сп`яніння, що чітко виразилося різким запахом алкоголю з ротової порожнини та почервонінням обличчя, тест на газоаналізатор Драгер - позитивний, 2,30 проміле, що зафіксовано на бодікамеру 1090.

Порушення вчинено повторно протягом року.

Своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху України, тим самим скоїла правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою судді Обухівського районного суду Київської області від 18 липня 2024 року, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, Ковальчук С.М. , який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, та провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що станом на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейський не мав у своєму розпорядженні будь-яких фактичних даних про повторність вчинення ОСОБА_2 правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Вказує, що станом на час складання 20 червня 2024 року протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №789643, постанова судді Обухівського районного суду Київської області від 29 березня 2024 року у справі №372/1185/23 не набрала законної сили, оскільки ОСОБА_2 оскаржила її в апеляційному порядку, таким чином в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвокат Ковальчук С.М. не з`явився, подав клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку з тим, що він приймає участь у розгляді іншої цивільної справ.

Проте, враховуючи те, що ОСОБА_2 не була позбавлена можливості особисто з`явитися в судове засідання, суд відповідно до вимог ст. 250, ч. 6 ст. 294 КУпАП вважав за можливе слухати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах адміністративної справи доказах.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає за повторне, протягом року, вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту Правил дорожнього руху України ОСОБА_2 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_2 реалізувала своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодилася нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.9. «а» ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 789643 від 20 червня 2024 року;

- чеком Drager від 20 червня 2024 року;

- довідкою «Обухівської БЛІЛ» №624 від 16 липня 2024 року, згідно якої висновком експертного дослідження №290 при судово-токсикологічному дослідженні крові ОСОБА_2 , виявлено етиловий спирт в концентрації 2,01 проміле;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського на підтвердження зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Повторність вчинення адміністративного правопорушення підтверджується постановою Обухівського районного суду Київської області від 29 березня 2024 року, якою ОСОБА_2 визнано винною по ч.1 ст.130 КУпАП та іншими матеріалами справи.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбаченийзаконом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Статтею 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_2 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення.

Протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) скаржник не надав.

Обставини, зазначені в протоколі повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписами із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому достатньо повно відображені події, які відбувалися 19 червня 2024 року за участю ОСОБА_2 .

Відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст.266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксовані подія правопорушення.

Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Отже, вищеперелічені докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності апеляційний суд не вбачає, що в сукупності підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і доводами захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Ковальчука С.М., який заперечив вину ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові суду.

Апеляційний суд звертає увагу, що повторність вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП встановлено на підставі постанови Обухівського районного суду Київської області від 29 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає, що не можуть бути прийняті доводи апелянта на фактичне оскарження ОСОБА_2 постанови Обухівського районного суду Київської області від 29 березня 2024 року у справі №372/1185/23, оскільки сам по собі факт оскарження постанови не свідчить про її незаконність та необґрунтованість. При цьому, на час розгляду справи апеляційним судом, в ЄДРСР відсутня інформація, щодо скасування вищевказаної постанови. Не надав такої інформації й сам апелянт.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Апеляційний суд також враховує те, що в своєму рішенні від 29 червня 2007 року по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для її скасування, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційнускаргу Ковальчука Степана Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 18 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько