Справа № 131/9/24
Провадження № 33/801/187/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олексієнко О. Ю.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 06 лютого 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

встановив:

Постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 06 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

В постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 , 11 грудня 2023 року, о 15:00 год., на автодорозі між населеними пунктами м. Іллінці с. Борисівка, керував автомобілем «IVECO 3512», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився за допомогою алкотестера «Драгер», результат тесту 1,57 проміле. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме: керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись із такою постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 06 лютого 2024 року та закрити провадження по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що в справі немає доказів того, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а насправді він, будучи тверезим, їхав по дорозі Іллінці-Борисівка, на слизькій дорозі з`їхав на узбіччя і автомобіль застряг. Передзвонивши знайомим, він став чекати на їх приїзд, оскільки холодно, вирішив випити трохи горілки, яка була в нього в машині, після чого заснув. Приблизно через годину до нього під`їхав патрульний автомобіль і працівники поліції його розбудили та звинуватили, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, склали протокол.

Вказує, що суд першої інстанції розглянув справу без допиту свідків, відмовив у задоволенні його клопотання про надання можливості скористатися правовою допомогоюадвоката.

Крім того, зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення містить істотні суперечності: дата зупинки його автомобіля вказана 11.12.2023 р. о 16 год. 45 хв., а дата складення протоколу 11.12.2023 о 15:00 год., тобто поліція раніше склала протокол, ніж зупинила автомобіль, також в протоколі не зазначено технічні характеристики засобів фіксації, за допомогою якого зроблено відеозапис, що робить його неналежним доказом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Марковський О. В. підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (надалі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 396486 від 11 грудня 2023 року о 15:00 год. в м. Іллінці с. Борисівка водій гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «IVECO 3512» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці події за допомогою приладу «Драгер 6810», проба позитивна 1,57 %, чим порушив вимоги пункту 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції (VID26F-00-0020 0:00:09) на ньому зафіксовано, як працівник поліції підходить до автомобіля «IVECO 3512», в якому на передньому водійському сидінні спить водій ОСОБА_1 , розбудив його, запитав чи їхав він с. Борисівку на що, ОСОБА_1 відповів: «да» та підтвердив, що трохи з`їхав з дороги. Будь-яких пояснень з приводу того, що він чекає на приїзд своїх знайомих та те, що було холодно і він вирішив випити трохи горілки як він зазначає в апеляційній скарзі, водій працівникам поліції не повідомляв.

При цьому, в матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_1 від 11 грудня 2023 року, згідно яких вбачається, що він працює в Іллінецькому лісництві та в цей день у лісника на ім`я « ОСОБА_2 » було день народження, де він і випив алкоголь, після цього сів за кермо авто «IVECO» д.н.з. НОМЕР_1 , та почав рухатися із сторони м. Іллінці в сторону с. Борисівка, однак не впорався з керуванням та з`їхав з дороги, зупинився бо виїхати не зміг (а.с. 3).

Апеляційний суд враховує зміну пояснень щодо обставин події, які надавав ОСОБА_1 в ході оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та в апеляційній скарзі. Таку зміну апеляційний суд розцінює як непослідовну поведінку, спрямовану на виправдовування з боку ОСОБА_1 того, що стало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 також вказує в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції розглянув справу без допиту свідків, однак дані доводи на увагу не заслуговують, оскільки в силу частини 2 статті 266 КУпАП, під час проведення огляду, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції застосовувались технічні засоби відеофіксації, які виключають необхідність залучення двох свідків. Запис, що «проводилась відео фіксація» зазначений в протоколі про адмінстративне правопорушення (а.с. 1), а відеозапис долучений до матеріалів справи (а.с. 2), свідки події в протоколі не вказані.

Доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не надав йому можливості скористатися правовою допомогоюадвоката, проте матеріали справи не містять такого клопотання, а розписка на а.с. 12 свідчить про те, що судом роз`яснювалося йому право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, крім того, право на захист надано останньому в суді апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення містить істотні суперечності, однак як вбачається з протоколу про адмінстративне правопорушення серії ААД 396486 подія за участю водія ОСОБА_1 сталася 11 грудня 2023 року о 15:00 год., а протокол щодо нього складено о 16 год. 45 хв., тобто хронологія дотримана.

Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено технічні характеристики засобів фіксації, за допомогою якого зроблено відеозапис, не спростовує фактичного вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки долучений до матеріалів справи відеозапис є безперервним, чітким, не містить сумнівів в його дійсності.

Позиції викладені в постановах КАС ВС справа № 428/2769/17 від 24.01.2019, справа № 524/5536/17 від 15.11.2018, на які ОСОБА_1 посилається в апеляційній скарзі не можуть бути застосовані в даній справі, оскільки в них містять вислови, щодо змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення (ст. 283 КУпАП) та не містять висновків щодо змісту та форми протоколу про адміністративне правопорушення.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, дана вірна оцінка доказів у їх сукупності, вина ОСОБА_1 доведена беззаперечно, у зв`язку з чим суд дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Отже, подана апеляційна скарга не може бути задоволена, а постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 06 лютого 2024 року слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 06 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета