Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/146/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року смт. Народичі

Суддя Народицького районного суду Житомирської області Дубовик П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції №1 Коростенського РУП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого,

за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2024 року близько 18 години 23 хвилин ОСОБА_1 за адресою в будинку по АДРЕСА_2 , вчинив сварку з своєю співмешканкою ОСОБА_2 , в ході якої виражався в її бік образливими словами, чим вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру.

В судове засідання 18.03.2024 року ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку на адресу вказану в протоколі про адміністративне правопорушення, про що є у справі відповідна розписка (а.с.7), про причину неявки суду не повідомив, заперечень на протокол та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надавав.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд використав процесуальні можливості щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи, проте ОСОБА_1 не виконуючи процесуальний обов`язок з`являтися до суду за викликом, затягує розгляд справи, що суддя розцінює як намагання уникнути відповідальності, а тому суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністратині правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №795954, письмовим поясненням правопорушника та потерпілої ОСОБА_2 , рапортом поліцейського.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст.ст.251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Дослідивши зазначені вище матеріали справи, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставин, що пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність, не встановлено, а тому, вважає доцільним призначити адміністративне стягнення у виді штрафу.

Керуючись статтями 27, 221, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 170 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду особою, щодо якої її винесено, її законним представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня її винесення.

Відповідно до ст.303 КУпАП постанова підлягає зверненню до виконання протягом 3 місяців з дня її винесення.

Суддя: