Справа № 365/608/24
Номер провадження: 3/365/311/24
ПОСТАНОВА

іменем України

"22" серпня 2024 р. селище Згурівка

Суддя Згурівського районного суду Київської області Солдатова Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2, за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , справу про адміністративне правопорушення за адміністративним матеріалом, який надійшов від Сектору поліцейської діяльності № 2 Відділу поліції № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Середівка Згурівського району Київської області,яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працездатна, непрацююча, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 584954 від 30.07.2024, складеного ПОГ СВГ ВП Броварського РУП ГУНП в Київській області, капітаном поліції Скопичем І.І., 14 липня 2024 року приблизно о 22 год. 10 хв. в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 ображала нецензурною лайкою свою дочку ОСОБА_2 , чим вчинила домашнє насильство, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, вчинене повторно протягом року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме як домашнє насильство, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, що вчинене особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Прокурор, повідомлений про розгляд справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, а також з огляду на повноваження прокурора, визначені статтею 250 КУпАП, на розгляд справи не з`явився, що не перешкоджає розгляду.

Враховуючи положення ст. 250 КУпАП неявка прокурора не перешкоджає розгляду справи про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , пояснила, що її донька ОСОБА_2 має малолітнього сина ОСОБА_3 . Приблизно півтора роки тому ОСОБА_2 почала вживати наркотики, часто пропадає з дому на тривалий час, залишаючи сина з нею та її чоловіком ОСОБА_4 . Інколи забирає сина і зникає у невідомому напрямку або ж по кілька днів живе з сином у сусідів, які теж вживають наркотики та в домі яких немає умов для проживання маленької дитини. Вона неодноразово зверталася до поліції та соціальної служби, щоб вжили заходів для захисту прав дитини, проте такі звернення були безрезультатними. 14 серпня 2024 року приблизно о 22 годині ОСОБА_2 прийшла додому в стані сп`яніння, забрала сина, взяла велосипед та кудись поїхала. Про це їй повідомив її дев`ятирічний син, коли вони з чоловіком зайшли до хати. Перед цим ОСОБА_2 не була вдома понад добу. Переживаючи за свого онука вони з чоловіком сіли в автомобіль та поїхали шукати по селу доньку з онуком. У центрі с. Середівка біля сільської ради вони побачили ОСОБА_2 , яка котила велосипед, онук був у дитячому сидінні. З ними була неповнолітня ОСОБА_5 . Вони з чоловіком хотіли забрати онука додому. Було вже дуже пізно й дитину потрібно було вкладати спати. ОСОБА_6 на них накинулась, почала кричати, ображати їх нецензурною лайкою, сказала, що онука забере і вони ніколи його не побачать. Вона вже не вперше їх шантажувала онуком. Але вони наполягали на тому, що дитині час в ліжко. ОСОБА_5 втрутилась у суперечку, на що вона їй сказала, що та є неповнолітньою і в такий пізній час взагалі має бути вдома. Онука вони з чоловіком забрали. Тоді ОСОБА_2 підбігла до відкритого автомобіля, вхопила пакунок з документами, який був в автомобілі, та побігла в сторону болота, погрожуючи вкинути туди документи. Так як ОСОБА_2 вже неодноразово забирала з дому документи і потім вимагала за них з батьків то гроші, то якісь поступки, вона небезпідставно побоювалась, що ОСОБА_6 може виконати свою погрозу та викинути в болото документи. Визнає, що в цей час на емоціях могла сказати щось нецензурне в бік дочки. Христина документи їм повернула та вона пішла з онуком та велосипедом додому, а чоловік поїхав автомобілем. Вдома вона покупала свого сина та онука і вклала їх спати. ОСОБА_7 зателефонувала до поліції, де в неї багато друзів, бо через деякий час до них у вікно постукали працівники поліції. Вона відмовилась їх впускати, бо було дуже пізно, діти спали. Працівники поліції повідомили їй, що до неї згодом приїде дільничний інспектор. Приблизно за два тижні приїхав дільничний ОСОБА_8 та відібрав у неї пояснення. При зверненні до поліції Христина наговорила, що у них вдома багато зброї. Про це вона дізналась пізніше від інших людей. Зброї у них вдома немає, навіть мисливської. Будь-яких перевірок з цього приводу поліція у них вдома не проводила та питань не задавала.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 2 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з вищевказаних порушень (порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», під домашнім насильством слід вважати будь-які діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, а фізичне насильство є формою домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Тобто, словесні образи (в тому числі, нецензурна лексика), погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, набувають характеру психологічного насильства за умови, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи або контроль у репродуктивній сфері та за умови, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Ці умови мають оцінюватися у їх сукупності та взаємозв`язку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В судовому засіданні досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення ВАД № 584954 від 30.07.2024, згідно з яким 14 липня 2024 року приблизно о 22 год. 10 хв. в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 ображала нецензурною лайкою свою дочку ОСОБА_2 чим вчинила домашнє насильство в наслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, вчинене повторно протягом року. Огляд не проводився, речі не вилучались, матеріальну шкоду не заподіяно. Заяви клопотання не надходили (а.с. 1);

- копія рапорту який зареєстрований 14.07.2024, з якого вбачається, що 14 липня 2024 року о 22 год. 18 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 14.07.2024 о 22 год. 11 хв. за адресою Згурівський район с. Середівка, вулиця Перемоги, 20-30 хв тому біля селищної ради батьки заявниці вчинили сварку, побили заявницю та її подругу, коли заявниця гуляла з дитиною, забрали дитину заявниці віком 1 рік та 2 місяці та повезли її додому по АДРЕСА_1 . Батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в стані алкогольного сп`яніння їздив за кермом. ЕМД не потрібна. Просить направити поліцію. Заявник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , тел.: НОМЕР_2 (а.с. 2-3);

- копія заяви ОСОБА_2 від 14.07.2024 відповідно до якої остання просить прийняти міри до її батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_1 які постійно вчиняють сварку та не віддають дитину (а.с. 4);

- копія письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 , в яких зазначено, що 14.07.2024 приблизно о 21 год. 45 хв. знаходилася за місцем свого проживання та посадила на велосипед сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та поїхала в центр села, щоб погуляти з дитиною, разом з нею була ОСОБА_10 , 2010 року народження, та в той час як вони перебували в АДРЕСА_2 , до них під`їхав її батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_1 та забрали в неї сина. Мати ОСОБА_1 ображала її нецензурною лайкою, намагалась вчинити бійку та повідомила, щоб вона більше додому не поверталася (а.с. 5);

- копія письмових пояснень ОСОБА_1 відповідно до яких 14.07.2024 перебувала за місцем проживання та близько 21:45 її дочка ОСОБА_2 взяла онука ОСОБА_3 та на велосипеді кудись поїхала. Знаючи, що вона може не повернутися додому вчасно вона вирішила з чоловіком ОСОБА_4 поїхати забрати онука, адже вже було пізно. Приблизно о 22 год. 10 хв. в с. Середівка по вул. Перемога неподалік сільської ради вона побачила, що ОСОБА_6 іде з велосипедом в якому сидить онук, вони зупинилися. Також з ОСОБА_6 ішла ОСОБА_11 , яку вона впізнала. Вона почала забирати ОСОБА_3 , але ОСОБА_6 словесно конфліктувала з нею і вона можливо не стримуючи емоцій її ображала нецензурною лайкою. Забравши онука вони поїхали до місця проживання (а.с. 6);

- копія письмових пояснень ОСОБА_10 , відповідно до яких 14.07.2024 приблизно о 21 год. 50 хв. вона перебувала в с. Середівка по вул. Перемоги на зупинці громадського транспорту. В цей час до неї велосипедом під`їхала ОСОБА_2 зі своїм сином ОСОБА_3 та сказала, що так як вдома не має світла то вирішила прогулятись з сином і запропонувала їй пройтись. Вона погодилася на пропозицію та почали іти в напрямку сільської ради. Через короткий проміжок часу біля них зупинився автомобіль з якого вийшов батько ОСОБА_12 та мати ОСОБА_13 . Відразу ОСОБА_14 почала кричати на ОСОБА_6 ображати нецензурною лайкою, кричати щоб віддала ОСОБА_3 . Після цього вони забрали ОСОБА_3 в автомобіль та поїхали, а ОСОБА_6 викликала поліцію (а.с. 7);

- копія постанови Згурівського районного суду від 27.12.2023 року справа №365/843/23, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн (а.с. 8-10).

З досліджених в судовому засіданні доказів, суддею не виявлено беззаперечних доказів наявності у діях ОСОБА_1 ознак психологічного насильства. Натомість вбачається наявність конфлікту між матір`ю та дочкою.

Будь-який словесний конфлікт між членами сім`ї не може автоматично розцінюватися як домашнє насильство без доведення наявності в діях чи бездіяльності потенційного кривдника наявності умов, зазначених у п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У психології поняття конфлікту (від лат. сonflictus зіткнення) визначається, зокрема, як: зіткнення різноспрямованих сил (інтересів, цінностей, поглядів, позицій, думок) суб`єктів взаємодії; суперечність, яка важко вирішується і пов`язана з гострими емоційними переживаннями; суперечність, яка виникає між людьми у зв`язку з вирішенням тих або інших питань соціального й особистого життя; прагнення однієї сторони утвердити свою позицію, а інша сторона протестує проти неправильної оцінки її діяльності.

Конфлікти є невід`ємною частиною життя людей в соціумі та можуть бути як конструктивними, так і деструктивними.

Сімейні конфлікти можуть виникати з різних причин, наприклад: комунікаційні проблеми, розбіжності в цінностях і переконаннях, різні погляди на виховання дітей, несправедливий розподіл обов`язків і відповідальності, фінансові проблеми тощо. Сімейні конфлікти можуть бути розв`язані за допомогою відкритої комунікації, пошуку компромісу та залучення професійної підтримки, якщо необхідно.

Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Насильство відрізняється від конфлікту наступними проявами: домінуванням однієї сторони над іншою (оскільки в основі насильства лежить контроль постраждалої особи), значною перевагою сил, порушенням прав людини (свобода, особиста недоторканість, життя, здоров`я тощо), наявністю шкоди, умислу та усвідомленої протиправності. Насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди, а не прагненням розв`язати спір. Якщо в діях особи немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак насильства, вони не є насильством.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суддя дійшла висновку, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на захист її малолітнього онука, а не на контроль дочки - ОСОБА_2 , в її діях відсутній умисел на вчинення психологічного насильства відносно ОСОБА_2 .

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд лише оцінює докази з точки зору їх достатності, достовірності, допустимості і належності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.12.2010 № 23-рп/2010 зазначає, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Адміністративний матеріал не містить беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

З огляду на те, що в дія ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 173-2, 245, 247, 251, 252, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанова судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.М. Солдатова