Справа № 352/436/24
Провадження № 33/4808/341/24
Категорія ст.164 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції ГРИНЬКІВ Д. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 лютого 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) без конфіскації сировини і грошей, а також стягнуто судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок,-

в с т а н о в и в :

Постановою судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 лютого 2024 року встановлено, що ОСОБА_1 займався провадженням господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чим порушив ч. 1 ст. 164 КУпАП за наступних обставин: здійснював роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензії, чим порушив ст. 19 ЗУ «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального №481/95-ВР від 19.12.1995 року із змінами та доповненнями

На вказану постанову суду ОСОБА_1 за межами строку на апеляційне оскарження 04.03.2024 року подав апеляційну скаргу, яка зареєстрована Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області 11.03.2024 року, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі.

Крім того, в апеляційній ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки постанова суду 15.02.2024 року отримана ним засобами поштового зв`язку 01.03.2024 року.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду необхідно відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови, а не з дня отримання копії судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.

Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції враховує причини, якими обґрунтовується поважність пропуску строку на апеляційне оскарження та приймає до уваги процесуальну поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи та після ухвалення судового рішення.

За змістом мотивувальної частини постанови судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.02.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було відомо про складання протоколу про адміністративне правопорушення № 154 від 16.01.2024 року та про те, що в Тисменицькому районному суді Івано-Франківської області перебуває на розгляді відповідна справа про притягнення його до адміністративної відповідальності.

З доданих до матеріалів справи телефонограм (а.с. 13-14) вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи, який мав відбутися 08 лютого 2024 року о 09 год.30 хв. та 15 лютого 2024 року о 10 год.20 хв.

З огляду на наведене, суд першої інстанції вважав за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення. Окрім того, судом взято до уваги, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення № 154 від 16.01.2024 року стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП було складено за участю правопорушника.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу та висунутим обвинуваченням, про що свідчить його власноручні підписи в протоколі, (а.с.2-3).

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 під його власноручний підпис було роз`яснено його права відповідно до вимог ст.268 КУпАП та ст..63 Конституції України та повідомлено, що розгляд справи відбудеться у Тисменицькому районному суді Івано-Франківської області, що підтверджується його власноручним підписом.

Матеріали справи про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП надійшли на розгляд до Тисменицького районного суду 29.01.2024 року. Судом справа неодноразово призначалась до розгляду, а саме: 08.02.2024 року та 15.02.2024 року, про що суд належним чином та завчасно повідомляв ОСОБА_1 шляхом телефонограм.(а.с.13-14).

В судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини своїх неявок в судові засідання не повідомляв та ним не подавались клопотання про відкладення розгляду справи.

Копію постанови суду від 15.02.2024 року надіслано ОСОБА_1 судом 15.02.2024 року, про що свідчить супровідний лист суду (а.с.18).

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість організувати ефективний захист своїх інтересів в суді та своєчасно дізнатись про ухвалене судом рішення, не приймав заходи щоб дізнатись про стан відомого йому провадження та виявив інтерес до цього провадження тільки на стадії виконання судового рішення.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він отримав копію постанови 01.03.2024 року засобами поштового зв`язку не свідчать про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки строк на апелдяційне оскарження обчислюється з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Разом з тим ОСОБА_1 не вказує у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду обставини, які перешкоджали йому своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та своєчасно оскаржити судове рішення у встановлений законом строк.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що строк оскарження постанови судді обчислюється з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що апеляційна скарга на постанову суду була зареєстрована Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області 11 березня 2024 року, що свідчить про те, що апеляційна скарга подана зі значним пропуском строку, встановленого законом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

В своїй заяві про поновлення строку ОСОБА_1 не зазначає які заходи приймав для того щоб дізнатися про судове рішення та не вказує причини, які не дозволили йому оскаржити його у встановлені законом строки.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що неналежне виконання судом першої інстанції своїх обов`язків щодо повідомлення про прийняте судове рішення не може бути достатньою правовою підставою для поновлення строку на оскарження постанови суду, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності також повинна в розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого судового провадження.

Апеляційний суд неодноразово зазначав, що поновлення процесуального строку без наявних на то правових підстав порушує принцип юридичної визначеності.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не зазначено поважних причин пропуску цього строку і належним чином не підтверджено ті обставини, які на думку апелянта, не дозволили йому своєчасно, в межах строку, встановленого законом звернутися зі скаргою на постанову судді, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не наведено обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, враховуючи що на даний час рішення суду набуло законної силита підлягає виконанню, приймаючи до уваги характер процесуальної поведінки апелянта після складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, протягом розгляду справи у суді першої інстанції та після постановлення судового рішення, враховуючи причини, якими обґрунтовується поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду та виходячи з конкретних обставин встановлених судом, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє ОСОБА_1 права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду та вмотивованим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначити які заходи він приймав щоб довідатися про стан судового провадження та ухвалене судом рішення, конкретизувати і довести реальне існування об`єктивних причин, які не дозволили йому своєчасно оскаржити постанову суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 лютого 2024 року.

Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв