Справа № 489/1250/24
Провадження № 3/489/929/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Постанова

іменем України

14 березня 2024 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Гриненко Михайло Вікторович, розглянувши матеріали справи, що надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №561289 від 21.02.2024 ОСОБА_1 інкримінується, що 04.12.2023 о 12.40 год. в м. Миколаєві, на перехресті вул. Троїцька та вул. Новозаводська, він, керуючи транспортним засобом "MAN TGL 12.220" д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення пунктів 2.3"б", 12.4, 12.3, 13.1 ПДР України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалась, не реагував за її змінами, перевищуючи встановлений швидкісний режим у населеному пункті, не вибрав безпечної дистанції при виникненні перешкоди у русіпопереду, не вжив заходів щодо безпечного її об`їздуабо аж до повної зупинки свого транспортного засобу, допустив зіткнення з автомобілем "MERCEDES-BENZ SPRINTER" д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду у попутному напрямку, після чого продовжив неконтрольований рух з виїздом на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем "RENAULT MAGNUM" д.н.з. НОМЕР_3 , у зчепленні з напівпричепом "GROENEWEGEN" д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , який знаходився в стані статики, виконуючи маневр повороту ліворуч. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 та його захисник до суду не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність та письмові заперечення проти протоколу, в яких вказали на невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення та просили закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Від представника потерпілого, адвоката Письменного М.Г., надійшла заява про перенесення розгляду справи, оскільки він не може з`явитися до суду через необхідність взяти участь у розгляді справи в іншому суді.Однак до вказаної заяви не було додано будь-яких документальних підтверджень щодо неможливості явки захисника в судове засідання для розгляду вказаного протоколу.

При вирішенні вказаного клопотання суддя виходить з того, що суддя відкладає розгляд справи лише в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про належне його повідомлення, або коли повідомлені суду причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон АліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також у п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року ЄСПЛ констатував, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Суддя враховує, що потерпілий та його захисник самостійно, відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні.

Отже, оскільки причиною неявки до суду адвоката Письменного М.Г. є надання переваги участі у розгляді іншої справи, що не є поважною причиною, та останній мав достатньо часу та можливостей реалізувати своє право викласти свої аргументи щодо протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , тому суддя вважає можливим розгляд справи за відсутності представника потерпілого.

До того ж, суддя звертає увагу на те, що в заяві про відкладення розгляду справи представником потерпілого не зазначено, для встановлення яких обставин потрібно відкласти розгляд справи та яке істотне значення ці обставини мають для вирішення справи.

Крім того, суддя виходить з того, що якщо особисто особа не з`явилася у судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення (постанови), не відкладаючи розгляд справи, то він може вирішити таку справу. При цьому, основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасника справи, а можливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Таким чином, беручи до уваги розумний строк розгляду справи, а також відсутність обґрунтованого підтвердження необхідності відкладення розгляду справи, суддя вважає, що є підстави для розгляду даної справи за відсутності представника потерпілого, адвоката Письменного М.Г., з урахуванням його обізнаності про судове засідання.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 надав пояснення про те, що 04.12.2023 о 12.40 год. він керував транспортним засобом "MERCEDES-BENZ SPRINTER" д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Троїцька, від вул. Космонавтів, в бік вул. Залізничної м. Миколаєва в правій смузі рухузі швидкістю руху близько 50 км/год. Під час руху, в районі перехрестя з вул. Новозаводська у нього виникла необхідність перестроїтись в ліву смугу руху, в зв`язку з чим він завчасно увімкнув лівий покажчик повороту та подивився в ліве дзеркало заднього виду, щоб переконатись у безпеці свого маневру. В той час позаду, в лівій смузі дорожнього руху, в попутному напрямку рухався автомобіль "MAN" під керуванням ОСОБА_1 , який здійснював рух з лівим боковим інтервалом до лінії дорожньої розмітки між зустрічними смугами руху близько1 м. Візуально швидкість руху автомобіля "MAN ", складала близько 50 км/год. В момент перестроювання в ліву смугу руху відстань між його автомобілем та автомобілем ОСОБА_1 складала близько 70 м. В цей час у зустрічному напрямку, за перехрестям з вул. Новозаводська, в лівій смузі руху зупинився автомобіль "RENAULT MAGNUM" з напівпричепом. Під час маневру перестроювання в дзеркало заднього виду він побачив, що автомобіль "MAN" впритул перебував біля його автомобіля та рухався зі швидкістю близько 80 км/год. В той час відбулось зіткнення транспортних засобів. Після зіткнення автомобіль "MAN" допустив зіткнення з автомобілем "RENAULT MAGNUM" з напівпричепом, який стояв у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Свідок ОСОБА_2 надала суду показання про те, що ОСОБА_2 є її чоловіком та 04.12.2023 вона перебувала в якості пасажира в автомобілі «Мерседес», яким керував її чоловік. Коли вони рухалися по вул. Троїцькій та під`їжджали до перехрестя з вул. Новозаводською м. Миколаєва, то в ліву задню частину керованого ОСОБА_2 автомобіля в`їхав попутний автомобіль «Ман», після чого від удару автомобіль «Мерседес» розвернуло вліво та відбувся удар в його ліву частину.В момент зіткнення керований її чоловіком автомобіль рухався у лівій смузі руху.

З письмових пояснень ОСОБА_1 слідує, що 04.12.2023 він рухався по вул. Троїцькій м. Миколаєва в лівій смузі руху. На перехресті з вул. Новозаводською водій автомобіля "MERCEDES" здійснив маневр з правої смуги руху - розворот ліворуч без увімкненого покажчика повороту, внаслідок чого відбулось зіткнення з його автомобілем, який в подальшому виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем "RENAULT MAGNUM".

Із письмових пояснень ОСОБА_3 слідує, що 04.12.2024 він рухався по вул. Троїцькій м. Миколаєва та зупинився на перехресті для маневру повороту ліворуч, пропускаючи зустрічні транспортні засоби. В той час назустріч йому рухався автомобіль «Мерседес Спринтер» в правій крайній смузі руху, який з незрозумілих причин, раптово здійснив маневр ліворуч, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Ман», який від такого зіткнення виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з керованим ним автомобілем «Рено Магнум».

Вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали, що знаходяться у справі (протокол про адміністративне правопорушення; протокол огляду місця ДТП від 04.12.2023 зі схемою та фототаблицею; письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; копії посвідчень водія; копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів; висновки щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; розписки; копію паспорту ОСОБА_2 ; висновок експертного дослідження №ЕД-19/115-24/891-ІТ від 01.02.2024; висновок експертного дослідження №24-554 від 26.01.2024), переглянувши диск з відеозаписом, суддя дійшов таких висновків.

Із змісту ст. 245 КУпАП слідує, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Вирішуючи питання про притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, необхідно зазначити, що диспозиція даної статті за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто, нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативних актів - Правил дорожнього руху України.

З протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог пунктів 2.3"б", 12.4, 12.3, 13.1 ПДР України.

Згідно з п. 2.3.б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з п. 12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення не містить викладення суті порушення в частині зазначення конкретних діянь ОСОБА_1 , що підпадають під порушення вимог п. 2.3.б ПДР України, оскільки даний протокол містить лише посилання на те, що останній проявив неуважність, при цьому не описуючи, в чому це конкретно виражалося та мало наслідком настання дорожньо-транспортної пригоди.

Також судді не надано будь-яких доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою або відволікався від керування транспортним засобом у дорозі, оскільки саме такий вичерпний перелік діянь передбачений п. 2.3.б ПДР України. Натомість останній надав логічні та послідовні письмові пояснення з приводу обставин керування транспортним засобом та настання дорожньо-транспортної пригоди, винним у скоєнні якої він вважає іншого учасника дорожнього руху ОСОБА_2 .

Також при розгляді справи з аналізу досліджених доказів (пояснень водіїв-учасників ДТП, схеми місця ДТП, висновків авто-технічних досліджень) встановлено, що ОСОБА_1 за вказаних у протоколі обставин рухався по лівій смузі руху, а інший учасник дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 , рухався у правій смузі руху та раптово почав виконувати маневр повороту (розвороту) ліворуч та допустив зіткнення лівою передньою частиною автомобіля «Мерседес Спринтер» в праву частину автомобіля «Ман» під керуванням ОСОБА_1 , що потерпілою стороною жодним чином не спростовано жодними належними та допустимими доказами.

Також з дослідженого відеозапису обставин дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що перед настанням дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Мерседес» під керуванням ОСОБА_2 рухався у правій смузі руху, та в той момент, коли автомобіль «Ман», який рухався позаду нього у лівій смузі руху, під`їжджав до нього та майже порівнявся з ним, то автомобіль «Мерседес» під керуванням ОСОБА_2 здійснив маневр ліворуч та допустив зіткнення лівою передньою частиною автомобіля в праву частину автомобіля «Ман» під керуванням ОСОБА_1 .

Саме такий механізм зіткнення транспортних засобів підтверджується також і зафіксованими у протоколі огляду місця події пошкодженнями транспортних засобів, в якому зазначено, що автомобіль «Мерседес», яким керував ОСОБА_2 під час ДТП отримав пошкодження саме лівої передньої частини кузова, а автомобіль «Ман» під керуванням ОСОБА_1 пошкодження передньої частини кузова (, що свідчить про те, що воно утворилося від зіткнення з автомобілем «Рено Магнум») та правої частини кузова (вказане пошкодження утворилося від первинного удару лівої передньої частини автомобіля «Мерседес»).

Вказані обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються також і даними схеми місця ДТП, на якій автомобіль «Мерседес» розміщений не паралельно лівій смузі проїзної частини автодороги, а зміщений ліворуч, що підтверджує дані відеозапису та пояснення водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про те, що саме водій автомобіля «Мерседес» ОСОБА_4 здійснив маневр повороту ліворуч та допустив зіткнення з автомобілем «Ман».

При цьому показання ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_2 про те, що перед зіткненням автомобіль «Мерседес» рухався прямо по лівій смузі руху, суддя оцінює критично, оскільки, по-перше, такі пояснення не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, а навпаки повністю спростовуються поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , протоколом огляду місця події та схемою до нього, відеозаписом. По-друге, вказані особи перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, що вказує на те, що вони обоє є заінтересованими у розгляді справи та надають пояснення, які свідчать на користь невинуватості ОСОБА_2 .

Крім того, винуватість у зіткненні автомобілів «Мерседес» та «Ман» саме ОСОБА_2 підтверджується також висновком експертного дослідження №24-554 від 26.01.2024, з якого вбачається, що швидкість руху автомобіля "MERCEDES-BENZ SPRINTER" д.н.з. НОМЕР_2 ,в умовах пригоди становила 20 км/год. Швидкість руху автомобіля "MAN" д.н.з. НОМЕР_1 ,у мовах пригоди становила 61 км/год. Водій автомобіля "MAN" д.н.з. НОМЕР_1 , належним чином виконуючи вимоги п. 12.3 ПДР, не мав технічної можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди. Дії водія автомобіля "MERCEDES-BENZ SPRINTER" д.н.з. НОМЕР_2 ,які не відповідали вимогам пунктів 10.1, 10.3 ПДР, знаходяться у причинному зв`язку з фактом ДТП.

При цьому, складаючи вказане дослідження, експертом досліджувався безпосередньо відеозапис дорожньо-транспортної пригоди, зазначений вище, тобто експертом бралися до уваги об`єктивні дані, зафіксовані камерою відеоспостереження в місці ДТП, які не залежать від показань водіїв-учасників події.

При цьому, суддя критично оцінює висновок експертного дослідження від 01.02.2024 №ЕД-19/115-24/891-ІТ, згідно з яким водій автомобіля «Ман» мав технічну можливість попередити дорожньо-транспортну пригоду та в його діях вбачаються невідповідності вимогам пунктів 12.4, 12.3, 13.1 ПДР, а також, що в даній дорожній ситуації в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою знаходяться як дії водія автомобіля «Ман», так і дії водія автомобіля «Мерседес», виходячи з наступного.

Так із описової та дослідницької частини вказаного висновку експерта слідує, що під час дослідження експерт брав до уваги лише показання водія автомобіля «Мерседес» з приводу обставин дорожньо-транспортної пригоди, та не брав до уваги показання інших водіїв-учасників дорожньо-транспортної пригоди, вважаючи їх малоінформативними, тобто експерт використовував показання водія-учасника ДТП, які не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів. Крім того, експерт, проводячи дослідження та складаючи вказаний висновок, не досліджував відеозапис обставин дорожньо-транспортної пригоди, який містить найбільш повні та об`єктивні відомості щодо обставин зіткнення автомобілів «Мерседес» та «Ман», незалежно від суб`єктивних пояснень водіїв.

Встановлені обставини, у свою чергу, вказують на те, що в даній дорожній обстановці в діях ОСОБА_1 не вбачалося невідповідностей вимогам п. 12.4, 12.3, 13.1ПДР, порушення вимог яких інкримінується йому протоколом.

Крім того, згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції.

Натомість санкція ст. 124 КУпАП передбачає накладення стягнення, зокрема у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що, у свою чергу, вказує на те, що інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення підпадає під визначення поняття «кримінальне обвинувачення».

Відповідно до статей 254, 256 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою. У протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначаються: дата і місце його складення, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Системний аналіз вказаних норм свідчить про те, що у випадку вчинення особою адміністративного правопорушення складається протокол про адміністративне правопорушення, в якому в обов`язковому порядку зазначаються відомості про таку особу, дата і місце його складення, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, з метою забезпечення права особи знати суть пред`явленого обвинувачення, щоб мати змогу захищатися від нього.

Виходячи із положень зазначених норм права, протокол про адміністративне правопорушення є документом, який є єдиною підставою для висунутого обвинувачення.

Відповідно до вимог пункту «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особа, яка обвинувачується у вчиненні правопорушення має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти неї.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Натомість викладена у протоколі суть правопорушення містить невідповідності фактичним обставинам дорожньо-транспортної пригоди, зокрема протоколом ОСОБА_1 інкримінується невжиття заходів щодо безпечного об`їзду аж до повної зупинки перешкоди у вигляді транспортного засобу «Мерседес».

При цьому згідно з п. 1.10 ПДР, перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Натомість, як встановлено в ході судового розгляду, автомобіль «Мерседес» рухався не попутно керованому ОСОБА_1 автомобілю «Ман», а здійснив виїзд на його смугу руху, здійснюючи маневр повороту (розвороту) ліворуч, що вказує на те, що в даній дорожній обстановці автомобіль «Мерседес» становив не перешкоду, а небезпеку для руху, при виявленні якої ОСОБА_1 повинен був керуватися вимогами п. 12.3 ПДР, вживаючи заходи не для об`їзду, а для зменшення швидкості руху та зупинки транспортного засобу, що протоколом про адміністративне правопорушення йому не інкримінується.

Згідно з усталеною судовою практикою ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на те, що складений відносно особи протокол про адміністративне правопорушення не може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованого правопорушення, у зв`язку з тим, що містить суперечності щодо обставин вчиненого особою правопорушення, що вказує на недоведеність винуватості такої особи в інкримінованому їй правопорушенні.

Також, не знайшло свого підтвердження викладене у протоколі інкримінування особі порушення вимог п. 12.4 ПДР в частині перевищення встановленої швидкості руху в населеному пункті, оскільки на таке порушення вказує у своїх поясненнях лише водій автомобіля «Мерседес», який перед зіткненням рухався попереду автомобіля «Ман», що з очевидністю ставить під сумнів його спроможність визначити швидкість руху транспортного засобу, який рухався позаду нього.

Крім того, судді не було надано достатніх, належних та допустимих доказів щодо того, що можливе ОСОБА_5 швидкості руху в населеному пункті перебуває в прямому причинному зв`язку із зіткненням з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 .

Оскільки в судовому засіданні не встановлено доказів винуватості саме водія автомобіля «Ман» ОСОБА_1 у вчиненні первинного зіткнення з автомобілем «Мерседес» під керуванням ОСОБА_2 , тому в його діях також відсутня вина у вчиненні зіткнення з автомобілем «Рено Магнум» під керуванням ОСОБА_3 , оскільки таке зіткнення відбулося вже після того, як керований ОСОБА_1 автомобіль після зіткнення з автомобілем «Мерседес» змінив напрямок руху та продовжив рух за інерцією, що і призвело до зіткнення з автомобілем «Рено Магнум».

Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності та оцінюючи зібрані у справі докази, суддя вважає, що матеріалами справи не доведено наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Зазначене є підставою для закриття провадження у справі через недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю належними доказами складу такого адміністративного правопорушення, а також через те, що протокол має недоліки викладення суті інкримінованого особі порушення, які не дають змоги встановити винуватість особи в інкримінованому їй діянні, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол, є необґрунтованим належним чином та суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

Керуючись статтями 247, 252, 280, 283, 291, 294 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ст. 124 КУпАП.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Суддя М.В. Гриненко