Провадження № 3/554/89/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2024 р. м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтава Горбунова Я.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код не відомий, громадянина України, не працюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,-

у скоєні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№628407 від 03.12.2023 р. ОСОБА_2 03.12.2024 р. о 01 год. 37 хв. в м. Полтава по вул. Європейська, 255, керував транспортним засобом Dacia Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння за згодою водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою ALCOTEST 7510 Drager, результат позитивний та складає 0.42 % проміле.

ОСОБА_2 в судове засідання з`явився, вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав.

Пояснив, що у той день, повечеряв, та трішки випив. Ліг спати, через деякий час йому зателефонувала мати та сказала, що їй погано, просила викликати швидку медичну допомогу та приїхати до неї, адже самостійно встати та відкрити вхідні двері лікарям у неї не було можливості. Після того ОСОБА_1 розбудив жінку, вони зібралися, за кермо сів він тому що в його родині посвідчення водія має лише він, в такий пізній час доби він не знав до кого іншого звернутися за допомогою, а часу на пошук інших варіантів у нього не було через надзвичайність ситуації, викликаною загрозою життю його матері. Просив не позбавляти його права керування транспортним засобом так як мати потребує постійного догляду і він до неї їздить регулярно для здійснення догляду і надання необхідної допомоги.

Свідок ОСОБА_3 , яка є жінкою ОСОБА_1 , пояснила, що 02.12.2023 р. ОСОБА_1 зателефонував до матері та дізнавшись, що у неї все добре і вона лягає стати, він розслабився випив приблизно 30 грам горілки. 03.12.2023 р. о першій годині ночі на мобільний ОСОБА_1 зателефонувала його мати та повідомила, що дуже погано себе почуває та перестала розмовляти. Чоловік одразу викликав швидку медичну допомогу, а так як мати знаходиться у будинку сама та не змогла б відкрити двері лікарям, ключі від хати були тільки у ОСОБА_2 , тому чоловік сів за кермо і вони вирушили до його матері, щоб зустріти швидку медичну допомогу. Також зазначила, що іншої особи, яка б могла відвезти їх до матері не було, так як ні вона ні син ОСОБА_2 водійських прав не має.

На шляху слідування їх зупинили працівники патрульної поліції. Чоловік намагався пояснити працівникам поліції, що мати у важку стані і потрібно відчинити двері швидкій, тому вони дозволили їхати у їхньому супроводі.

Приїхавши до помешкання матері чоловік побіг відчинити двері, бо швидка була вже на місці та чекала щоб їм відчинили двері. Зайшовши до хати, побачили, що мати непритомна. Швидка почала надавати матері першу допомогу, лікар швидкої повідомив, що мати у важкому стані, потребує лікування у стаціонарі та забрали її до лікарні. ОСОБА_3 поїхала з швидкою для супроводу матері, а чоловік залишився з поліцією для складання протоколу. Доставили мати вчасно, зробили операцію на серці.

Кожного дня вони вранці та ввечері разом із ОСОБА_1 їздять до матері, навідують її.

Суд, дослідив матеріали справи, відеозапис із диску, пояснення ОСОБА_1 , пояснення свідка ОСОБА_3 , виписку із медичної карти стаціонарного хворого №38494 відділення інтервенційної радіології КП`ПОКЛ ПОР» та витяг з виклику бригади медичної допомоги від 03.12.2023 р., висновок №99 від 09.02.20204 р. КП «Полтавський районний клінічний центр первинної медичної допомоги Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області та висновок ЛКК №98 від 09.02.2024 р.

Врахувавши всі докази у даній справі та всі обставини, встановлені під час розгляду справи, суддя прийшов до наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортним засобом в стані наркотичного, алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини (Постанова Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного суду від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17).

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

З наданих ОСОБА_1 документів: виписки із медичної карти хворого №38494 відділення інтервенційної радіології КП`ПОЛКЛ ПОР», листу зворотнього зв`язку № 47 КП «Полтавський обласний центр екстреної медичної допомоги та медичних катастроф Полтавської обласної ради» вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хворіє на стійкі наслідки перенесеного ішемічного інсульту у вигляді правобічного геміпарезу: легкого в руці, помірного в нозі, моторної дисфукції, була госпіталізована 03.12.2023 р. до Полтавської обласної клінічної лікарні з гострим інфарктом міокарда, ускладненим пароксизмом фібриляцій передсердь та іншими супутніми діагнозами, де їй була надана необхідна медична допомога і виписана на амбулаторне лікування 11.12.2023 р.

В подальшому згідно висновку №99 від 09.02.20204 р. КП «Полтавський районний клінічний центр первинної медичної допомоги Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області» та висновку ЛКК №98 від 09.02.2024 р. встановлено, що ОСОБА_5 має такі порушення функцій організму, через які не може самостійно пересуватися і потребує постійного стороннього догляду безстроково.

Саме на необхідність надання невідкладної допомоги ОСОБА_5 як матері, якій він не міг відмовити, усвідомлюючи можливість настання негативних наслідків ненадання своєчасної медичної допомогти, посилався ОСОБА_1 під час свого спілкування з працівниками поліції, про що він зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи наведені обставини та твердження правопорушника, суд приходить до висновку щодо наявності крайньої необхідності у діях ОСОБА_1 , який діяв з метою відвернення небезпеки, яка загрожувала його матері, і іншим заходом дана небезпека не могла бути усунена.

За положеннями ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

За законом, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення.

В ході розгляду справи, суд має дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.

Таким чином, ОСОБА_1 було вчинено дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте на нього не може бути накладене адміністративне стягнення, оскільки правопорушення було вчинено в стані крайньої необхідності, так як своїми діями він відвертав настання більшої можливої шкоди життю та здоров`ю престарілої ОСОБА_5 , яка в силу свого віку та стану здоров`я кликала на допомогу свого сина з метою отримання невідкладної медичної допомоги, аніж суспільна небезпечність його дій, пов`язаних з порушенням Правил дорожнього руху України у вигляді керування транспортним засобом у стані крайньої необхідності з ознаками алкогольного сп`яніння. Іншими засобами відвернення настання можливої шкоди усунена не могла бути, так як ОСОБА_1 був позбавлений можливості залучити іншого водія, а крім того, співробітники поліції не відсторонили водія ОСОБА_1 від керування, вважаючи допустимим, щоб він керував автомобілем зважаючи на незначну ступень алкогольного сп`яніння, та супроводжували його до місця проживання його матері.

При цьому суд враховує, що показники стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом мають незначне перевищення допустимих норм, а також враховує той факт, що в наслідок порушення правил дорожнього руху не завдано шкоди будь яким іншим особам або матеріальних об`єктам.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що водій ОСОБА_6 вчинив дії, відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, в стані крайньої необхідності, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП виключає провадження по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7, 9, ч. 1 ст. 130, ст. 247, 251, 252, 266, 280, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п. 4 ч. 1 ст.247 КУпАП - вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Я. М. Горбунова