Справа № 163/848/24 Провадження №33/802/519/24 Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 Зуба В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Зуба Василя Васильовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.185-10, ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 20.06.2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.185-10 КпАП України, ч.1 ст.130 КпАП України і на підставі ст.36 КпАП України накладено на нього стягнення у виді адміністративного арешту строком 2 (дві) доби з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік.

Строк арешту вирішено рахувати з моменту набрання постановою законної сили і приведення її до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 копійок) судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 08.04.2024 року близько 06 години 00 хвилин на території Волинської області Ковельського району Рівненської ОТГ на околиці населеного пункту Старовойтове на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на відстані близько 200 метрів до державного кордону на напрямку прикордонного знаку № 992 в порушення ст.20 Закону України «Про державну прикордонну службу України» здійснив злісну непокору законній вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, а саме не надав посвідчення особи та намагався втекти з місця вчинення правопорушення, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.185-10 КпАП України (протокол серії ЗхРУ №288041).

Крім того, ОСОБА_1 08.04.2024 року о 03:46 годині на КРП автодороги між селом Рівне та селом Старовойтове керував мотоциклом LONCIN LX 200GY-3, номерний знак НОМЕР_2 , в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України (протокол серії ААД № 196798) (а.с.77-78).

Не погоджуючись із постановою судді захисник Зуб В.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КпАП України та ч.1 ст.130 КпАП України, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду необгрунтованою та невмотивованою, такою що підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вказує на те, що знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КпАП України, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Вважає, що суддя в порушення норм законодавства під час розгляду даної справи не з`ясував всіх обставин справи; розглянув справу необ`єктивно, упереджено (оскільки не навів жодного аргумента на спростування твердженнь, викладених у клопотанні про закриття провадження у справі), чим порушив права ОСОБА_1 (а.с.85-89).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали останню з мотивів, викладених в ній, та просили її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортного засобу особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто адміністративну відповідальність, передбачену ч.1ст.130 КпАП України.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.185-10 КпАП України, злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти відсотків заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Згідно зі ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення (ст.251 КпАП України).

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На думку апеляційного суду вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185-10, ч.1 ст.130 КпАП України, за обставин, викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданих адміністративних правопорушень за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні цих адміністративних проступків доводиться:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №288041 від 08.04.2024 року (а.с.2);

-протоколом про адміністративне затримання від 08.04.2024 року (а.с.1);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 08.04.2024 року (а.с.3);

- фототаблицями документів із застосунку «ДІЯ» (а.с.4-5);

- рапортом інспектора прикордонної служби Володимира Куява від 08.04.2024 року (а.с.6);

-розпискою ОСОБА_1 від 08.04.2024 року (а.с.7);

-схемою виявлення та затримання ОСОБА_1 08.04.2024 на околиці населеного пункту Старовойтове (а.с.9);

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №196798 від 08.04.2024 року (а.с.17);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.04.2024 року щодо ОСОБА_1 (а.с.19);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_1 (а.с.20);

-зобов`язанням до протоколу серії ААД №196798 про відсторонення від керування транспортними засобами (а.с.21);

-рапортом поліцейського ВРПП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Бісюка О. від 08.04.2024 року (а.с.23);

-довідкою щодо видачі посвідчення водія, яким підтверджується факт наявності посвідчення водія у ОСОБА_1 (а.с.24);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 08.04.2024 року (а.с.25)

-письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 08.04.2024 року (а.с.26);

-постановою серії АНЕ № 1852215 від 08.04.2024 року (а.с.27);

- відеозаписом події (а.с.28);

- витягами із бази ІКС ІПН (а.с.29).

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.

Такими чином усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі і наведені ним та його довірителем в ході апеляційного розгляду справи щодо відсутності вини у вчиненні правопорушень, на думку апеляційного суду, зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинені правопорушення, передбачені ч.1 ст.185-10, ч.1 ст.130 КпАП України, шляхом закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, а також надані ним та його довірителем під час розгляду справи апеляційним судом, аналогічні тим, що були предметом дослідження під час розгляду справи у суді першої інстанції та не заслуговують на увагу апеляційного суду, так як не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи як судом першої інстанції, так і під час розгляду справи апеляційним судом.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185-10, ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33, 36 КпАП України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Зуба Василя Васильовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.185-10, ч.1 ст.130 КпАП України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.