Справа № 645/309/24
Провадження № 3/645/351/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Сілантьєвої Е.Є., розглянувши матеріали адміністративного провадження, які надійшлиз відділу поліції №2 Харківське районне управління поліції №2 ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харків, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

07.01.2024 р. о 16 годині 50 хвилин, ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 домашнє насильство, фізичного та психологічного характеру, а саме висловлювався нецензурною лайкою в бік постраждалої, погрожував фізичною розправою, хапав за руки, штовхав. Внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю. Правопорушення вчинене повторно протягом року.

Факт правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 986901 від 07.01.2024 року, терміновим заборонним приписом стосовно кривдника ОСОБА_1 , від 07.01.2024 року, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, заявою та поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , рапортом заступника командира роти №4, бат. 4 УПП в Харківській області ДПП капітана поліції С. Гончаренка, постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.11.2023 року відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2, ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з*явився, про день та час розгляду матеріалу повідомлявся своєчасно та належним чином, викликався у судове засідання за наявними у справі даними, однак до суду не з`явився, причини не явки не повідомив. Пояснень, заяв, клопотань від притягуваного не надходило.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/ 97 - ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „ Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення " № 11 від 17 жовтня 2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( РИМ, 4. XI. 1950 ) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Окрім цього, у відповідності до ст. 17 Закону України" Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 було відомо про складання відносно нього протоколу та місце розгляду матеріалу, що підтверджується його підписом в протоколі та надав пояснення «не згоден».

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.2 КУпАП України.

Частина 2 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню.

Згідно Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» від 15.11.2001 року №2789 -ІІІ- Психологічне насильство, пов`язане з тиском одного члена сім`ї на психіку іншого через навмисні словесні образи або погрози, переслідування, залякування, які доводять постраждалого до стану емоційної невпевненості, страти здатності захистити себе і можуть заподіяти або заподіяли шкоду психічному здоров`ю. Метою домашнього насильства завжди є встановлення контролю над жертвою, коли кривдник намагається бути єдиним «розпорядником» її життя

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно пункту 3 ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його чиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді згідно зі ст.283КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Статтею 7 КУАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Згідно ст. 34 КУпАП обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, суд визнає щире розкаяння винного.

Згідно ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

При накладанні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, відношення до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, тяжкість наступивши наслідків, транспортним засобам була заподіяна матеріальна шкода.

Згідно ст.23 КУпАП України, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 та його провина повністю доведена та підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом серії ВАБ № 986901 від 07.01.2024 року про адміністративне правопорушення - про скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.2 КУпАП;

- копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серія АА №026054 відносно ОСОБА_1

-форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 07.01.2024.

- заявою та поясненнями ОСОБА_2 від 07.01.2024 року,

- копією постанови суду від 02.11.2023 р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.2 КУпАП ОСОБА_1 , і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп. (триста сорок).

- рапортом заступника командира взводу 4 роти 4 батальйону 4 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції С. Гончаренко.

- диском подій від 07.01.2024 року .

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП є наявність постанови судді про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яка набрала законної сили

При накладанні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини.

Згідно положень ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору складає 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що на момент надходження справи до суду складало 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 27, 173-2, 248, 252, 268, 284 КУпАП, суд-,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.2 КУпАП, і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. 00 коп. (шістсот вісімдесят гривень).

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України) судовий збір у розмірі 605 грн. (шістсот п`ять) 60 коп.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Головуючий суддя