Справа № 443/1374/24 Головуючий у 1 інстанції: Равлінко Р
Провадження № 33/811/1251/24 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові питання про визначення підсудності розгляду справи про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією, щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП

в с т а н о в и в :

22 серпня 2024 року до Львівського апеляційного суду надійшло подання Жидачівського районного суду Львівської області від 14 серпня 2024 року про направлення справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП на розгляд до іншого суду в межах юрисдикції Львівського апеляційного суду у зв`язку із неможливістю утворити склад суду для судового розгляду.

Клопотання мотивовано тим, що у провадження Жидачівськгого районного суду Львівської області надійшли матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка, виконуючи обов`язки присяжного Жидачівського районного суду Львівської області, порушила вимоги ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Ознайомившись з матеріалами справи та перевіривши доводи подання, апеляційний суд вважає, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею першою КУпАП визначено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

Частиною першою ст. 55 Конституції України передбачено право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце ущемлення прав та свобод.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачений порядок направлення справ про адміністративні правопорушення, які розглядаються місцевими загальними судами (суддями), з одного суду до іншого, зокрема, у випадку неможливості розгляду такої справи у відповідному суді.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки, незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Частиною першою статті 63 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосудді.

Єдиною нормою, яка вказує на можливість вирішення питання направлення справ про адміністративні правопорушення, з одного суду до іншого є ч. 3 ст. 257 КУпАП, яка передбачає, що у разі вчинення корупційного правопорушення службовою особою, яка працює в апараті суду, протокол разом з іншими матеріалами надсилаються до суду вищої інстанції для визначення підсудності.

Отже на даний час у КУпАП існує прогалина щодо процедури розгляду судом вищої інстанції (апеляційним судом) питання направлення справ про адміністративні правопорушення, з одного суду до іншого, для усунення якої потрібно законодавче врегулювання.

Способом ж подолання даної прогалини є можливість застосування правових інструментів, які дозволять в процесі правозастосування вирішити це питання за допомогою аналогії закону.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, пунктами 21, 22 рішення у справі «Надточій проти України», пунктом 55 рішення у справі «Гурепка проти України» справи про адміністративні правопорушення в силу суворості санкції можуть бути прирівняні до кримінальних.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, з метою усунення перешкод для реалізації права особи на справедливий суд та доступ до правосуддя, керуючись принципом верховенства права, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону, задовольнити подання Городоцького районного суду Львівської області та направити матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП для розгляду до Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

Керуючись ст.ст. 1, 2, ч.3 ст. 257 КУпАП, ст. 55 Конституції України, апеляційний суд

постановив:

Подання Жидачівського районного суду Львівської області про направлення справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП на розгляд до іншого суду задовольнити.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП направити на розгляд Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Стельмах