Справа № 214/1337/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 березня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Євтушенко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від відділення поліції №4 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інн НОМЕР_1 , який народився у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянство Україна, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

08.02.2024 на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №348134 від 04.02.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що 04.02.2024 о 14.00 год. ОСОБА_2 , знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру у відношенні своєї матері ОСОБА_3 , а саме, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, штовхав.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 правом на участь в судовому засіданні не скористався, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Будь-яких пояснень по суті обставин, викладених у протоколі, надати не зміг.

Присутня в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 просила закрити провадження у справі відносно її сина ОСОБА_2 , посилаючись на те, що він є інвалідом ІІ групи з дитинства, оскільки має психічне захворювання (шизофренія). Будь-яких претензій до нього вона не має. У подальшому правом на участь в судовому засіданні не скористалася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_2 та потерпілої ОСОБА_3 на підставі наявних доказів, оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової їх участі в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, надавши оцінку доказам в їх сукупності, врахувавши позицію потерпілої, відомості, отримані з КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР», приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, та інші документи.

Диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Так, зпротоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №348134 від 04.02.2024 слідує, що 04.02.2024 о 14.00 год. ОСОБА_2 , знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру у відношенні своєї матері ОСОБА_3 .

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно матері ОСОБА_3 до протоколу долучені рапорт інспектора, протокол прийняття заяви від ОСОБА_3 , її письмові пояснення, письмові пояснення ОСОБА_2 , форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

Аналізом ст.173-2 КУпАП встановлено, що суб`єктом складу цього правопорушення може бути особа, яка є членом сім`ї потерпілого чи перебуває в будь-яких стосунках з потерпілим, та вчинила відносно нього насильство. Суб`єкт складу є загальним, тобто фізична особа, яка досягла 16 років та має правосуб`єктність, що включає: правоздатність (здатність / можливість особи мати суб`єктивні юридичні права і виконувати обов`язки), дієздатність (здатність особи самостійно, своїми усвідомленими діями здійснювати суб`єктивні юридичні права, обов`язки та нести відповідальність) та деліктоздатність (здатність нести юридичну відповідальність, за ст.12 КУпАП настає з 16 років). При цьому, іншою обов`язковою ознакою особи, яка може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, є її осудність, тобто особа під час вчинення протиправних дій чи бездіяльності має усвідомлювати свої дії або керувати ними. Осудність, як і вина, є невід`ємним елементом складу адміністративного правопорушення: осудність характеризує суб`єкта, вина характеризує суб`єктивну сторону.

Факт наявності між кривдником ОСОБА_2 та потерпілою ОСОБА_3 родинних зв`язків як між матір`ю та сином вони не заперечували в ході розгляду справи судом, що також слідує з їх письмових пояснень.

Разом з тим, у ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства, має ІІ групу інвалідності з 01.07.2015, встановлену безстроково, не може бути пристосований до будь-якої праці та потребує нагляду і лікування, що слідує з довідки до акта огляду МСЕК №037617 від 16.06.2015. Присутня в судовому засіданні мати ОСОБА_2 ОСОБА_3 вказувала, що її син з дитинства має психічну душевну хворобу.

Задля перевірки вказаних обставин та встановлення осудності ОСОБА_2 як суб`єкта складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, судом направлено відповідний запит до КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР».

Згідно з відповіддю КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» №1722 від 01.03.2024, ОСОБА_2 дійсно з 2002 року звертається до закладу за медичною допомогою лікаря-психіатра з приводу шизофренії, параноїдної форми.

Відповідно до ст.20 КУпАП, не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

Виходячи з положень ст.20 КУпАП, особи, які страждають психічними розладами й у силу цього не здатні усвідомлювати характер вчинених дій або оцінювати їх соціальне значення, а також не здатні керувати своїми діями через поразку вольової сфери психіки, не можуть діяти умисно або необережно, тобто виявляти вину в адміністративно-правовому змісті.

З урахуванням доведеності факту наявності у ОСОБА_2 психічного розладу, перебування на обліку у лікаря-психіатра та встановлення ІІ групи інвалідності у зв`язку з наявним захворюванням, суд вважає, що характер його дій свідчить про очевидну не здатність утримуватись від імпульсивних, мимовільних дій по своїй волі, реального усвідомлення фактичного характеру і суспільної шкідливості вчинюваних діянь та їх наслідків, адекватного усвідомлення психічного стану та поведінки, тобто про наявність вольової ознаки юридичного критерію неосудності. Вказані обставини виключають можливість притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до ст.17 КУпАП така особа взагалі не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі неосудності особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність.

Керуючись ст.ст.17, 20, 173-2 ч.1, 245, 247 ч.1 п.2, 252, 280, 283, 284 ч.1 п.3 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а справу закрити на підставі п.3 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілою протягом 10 днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко