ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Данищука В.В. на постанову Заставнівського районного суду Чернівецької області від 03 липня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 03 липня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно з постановою районного суду ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 06.05.2024 року, о 20 год. 10 хв. керувала транспортним засобом «CITROEN C5», д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Незалежності, 20 в місті Заставна з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилась.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням адвокат Данищук В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Заставнівського районного суду Чернівецької області від 03 липня 2024 року та скасувати таку постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що постанова Чернівецького апеляційного суду про повернення апеляційної скарги через відсутність витягу з договору про надання правничої допомоги була винесена 22.07.2024р., тобто фактично після набрання постановою районного суду законної сили, а тому вважає, що є підстави для поновлення пропущеного строку.

ЄУНСС: 716/1122/24

НП:33/822/542/24 Головуючий у І інстанції: Вайновська О.Є.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Потоцький В.П.

Вважає, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано усіх обставин справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та порушено норми процесуального права.

Стверджує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказана суть адміністративного правопорушення, а також міститься виправлення години складання такого протоколу.

Також вважає, що відеозапис, який наявний в матеріалах справи, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення не містяться відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, зокрема серія та номер відеокамери, дата її виробництва та назва такої.

Посилається й на те, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів є також недопустимим доказом, оскільки другий екземпляр такого не було вручено його підзахисній.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції адвокат Данищук В.В. та ОСОБА_1 не з`явилися, однак у поданій апеляційній скарзі апелянт просив розглянути подану апеляційну скаргу без їх участі, а тому апеляційний суд вважає, що неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження, вважаю їх обґрунтованими, а тому такий строк слід поновити.

Проаналізувавши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені у апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить такого.

Згідно зі ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання даної вимоги тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на невизнання вини, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наявними у справі письмовими доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №175943(далі протокол) (а.с.1), актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.6), направленням на огляд водія з метою виявлення стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.7), а також відеозаписом (а.с.15-диск).

Всупереч доводам апелянта, протокол містить усі необхідні відомості, які передбачені у ст.256 КУпАП, зокрема суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, які необхідні для правильного вирішення даної справи. При цьому, будь-яких заперечень чи зауважень до нього ОСОБА_1 не подавала, що підтверджується матеріалами справи.

Що стосується посилань апелянта в своїй скарзі на виправлення в протоколі про адміністративне правопорушення, то вони також не заслуговують на увагу суду, оскільки такі виправлення не стосуються суті адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_1 та є очевидно механічними.

Доводи сторони захисту про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказана суть адміністративного правопорушення, є такими, що не відповідають дійсності, при цьому не зазначення працівником поліції у вказаному протоколі лише слова «відмовилась», не може свідчити про неналежність вказаного доказу, з огляду на те, що у вказаному документі зазначено, що ОСОБА_1 порушила п.2.5 ПДР.

Крім того, вказаний доказ підтверджується відеозаписом подій, відповідно до даних якого ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в закладі охорони здоров`я.

Що стосується тверджень апелянта про те, що у протоколі не вказано відомості щодо технічного засобу, яким проводилася фіксація правопорушення, то такі є безпідставними, оскільки ст. 256 КУпАП не передбачено обов`язку поліцейського зазначати у такому документі ідентифікуючі відомості щодо технічного засобу.

Також факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в у встановленому законом порядку підтверджується актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія з метою виявлення стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовилася від огляду на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку (а.с.6,7).

На думку апеляційного суду, вказані письмові докази є належними та недопустимими, оскільки вони відповідають ст.251 КУпАП та у своїй сукупності і взаємозв`язку підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР, що тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Що стосується доводів адвоката Данищука В.В. про те, що працівники поліції відмовили ОСОБА_1 у праві скористатись правовою допомогою, то таким було надано оцінку районним судом, з якою повністю погоджується суд апеляційної інстанції, а тому не вважає за необхідне наводити те ж саме мотивування у даній постанові.

Усі інші доводи апелянта мають формальний характер та не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи усе вищезазначене, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При вирішенні питання про накладення на правопорушницю адміністративного стягнення районним судом цілком враховано вимоги ст. 33 КУпАП.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному перегляді справи не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП Чернівецький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Данищуку В.В. строк на апеляційне оскарження постанови Заставнівського районного суду Чернівецької області від 03 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Данищука В.В., в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Заставнівського районного суду Чернівецької області від 03 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.П. Потоцький