Номер провадження 3/754/4503/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 вересня 2024 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду м. Києва Соловйов О.Л., за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Відділу превенції Деснянського УП ГУНП у м.Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, громадянки України, не працюючої, одруженої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 15.05.2021 року Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 582009, складеним 27.07.2024 інспектором СЮП Деснянського УП ГУНП у м. Києві Атаманенко А.С., 26.07.2024 о 16:00 год знаходячись по АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків відносно доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до самостійного залишення місця мешкання останньою. За протоколом стверджується, що своїми діями ОСОБА_1 , чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому правопорушенні не визнала, надала письмові пояснення та докази до нього, за змістом яких стверджувала, що є турботливою матерю. За адресою вказаною у анкетних даних мешкає разом із двома дітьми, які страждають на психічні розлади. Донька ОСОБА_2 за віковим розвитком (14 років) важко піддається виховну впливу, через що неконтрольовано залишає місце мешкання із сумнівними компаніями. 26.07.2024 повинна була ночувати за адресою мешкання батька ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 , однак в вечірній час залишила помешкання під приводом повернення до матері. Остання телефоном дізналась про зникнення доньки, про що повідомила поліцію. На ранок наступного дня, працівники поліції відшукали дитину, склавши протокол відносно матері про ухилення від виконання батьківських обов`язків. Категорично не погодившись із вчиненим, ОСОБА_1 відмовилась забирати дитину з райвідділку поліції вважаючи це провиною батька. Справедливість зазначеного твердження простежує з переписки месенджером, де зафіксовано байдуже ставлення батька дитини, який вимикає телефон та запирається у квартирі, включаючи можливість повернення дитини. Адреса вчинення правопорушення визначена саме за місцем мешкання батька дитини, що додатково виключає провину матері, яка доступу до вказаного помешкання не має. З огляду на викладене, просила звільнити від відповідальності за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 582009 від 27.07.2024, за події 26.07.2024 про ухилення від виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 , з якого вбачається, що ОСОБА_2 самовільно залишила місце проживання по АДРЕСА_2 ;

- рапорт згідно якого інспектор ОСОБА_5 стверджує, що 27.07.2024 по лінії «102» надійшло повідомлення про залишення малолітньою ОСОБА_2 у вечірній час помешкання по АДРЕСА_2 , яка до ранку не повернулась;

- письмові пояснення ОСОБА_2 , яка у присутності законного представника - батька ОСОБА_4 , підтвердила відсутність за місцем мешкання по АДРЕСА_2 протягом ночі;

- копію паспорта серії НОМЕР_1 на імя ОСОБА_1 з якого вбачається її реєстрація по АДРЕСА_1 з 07.02.1992р.

- роздруківку свідоцтва про народження ОСОБА_2 , з якого вбачається, що її матірю є ОСОБА_1 .

Проаналізувавши фактичні обставини події, та інкриміноване правопорушення, слід зазначити, що адміністративна відповідальність батьків передбачена за одне із діянь визначених у ч.1 ст. 184 КУпАП, а саме: за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням їхнього належного виховання, навчання та створення необхідних умов життя.

Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини встановлено статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, № 2402-III, статтями 150, 180 Сімейного кодексу України.

Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, № 789 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН).

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст. 150 Сімейного кодексу України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. У розумінні положень ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

При цьому, у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

Виходячи з наведеного, ухилення від виконання батьківських обов`язків (об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 184 КУпАП) може проявлятись у різних формах.

Однак, всупереч вимогам ст.ст 256, 184 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому конкретно полягає ухилення ОСОБА_1 , від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітньої ОСОБА_2 , 2010 року народження. Так, об`єктивна сторона правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП виражається в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Разом з тим, у матеріалах справи будь-які дані про ухилення чи невиконання покладених на ОСОБА_1 батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання та навчання малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні. Турбота щодо місця перебування дитини не може бути поставлена матері у провину.

Самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, а саме, що 26.07.2024 малолітня ОСОБА_2 , залишила місце мешкання, не є достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 , як мати, ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню дитини. Справедливість зазначеного висновку суду, простежується навіть з визначення місця вчинення правопорушення, яка збігається з місцем мешкання батька, якому за домовленістю була ввірена дитина, однак заходів із забезпечення безпеки та контролю за донькою останній не забезпечив. Пояснення дитини отриманні поліцією в присутності батька, красномовно свідчать про те, що саме батько дитини проявляє злочинну байдужість до розвитку та виховання доньки, оскільки він жодним чином не реагує на відсутність доньки протягом ночі.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Оскільки судом встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення не наведено достатніх доказів вини ОСОБА_1 щодо вчинення нею правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, суддя вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, оскільки в діях останньої відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Жодних даних, які б свідчили саме про неналежне виконування ОСОБА_1 свої материнських обов`язків, матеріали справи не мають. Разом з тим, з матеріалів провадження настає провина батька ОСОБА_4 в ухиленні від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 1, 9, 10, ч. 1 ст. 184, 245, 247, 251, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Копії матеріалів адміністративного провадження №754/11257/24 (ЄУН №3/754/4503/24) - направити до Деснянського УП ГУНП у м.Києві для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Києва.

Суддя О.Л.Соловйов