Номер провадження: 33/813/2230/24
Номер справи місцевого суду: 522/4964/24
Головуючий у першій інстанції Осіік Д.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря - Зєйналової А.Ф.к., ОСОБА_1 , адвоката Бурдейного В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн.

З вказаної постанови вбачається, що 16.03.2024 року о 23 год. 35 хв. в м. Одеса, пр-т Гагаріна, буд. 13, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Astra, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Від огляду у встановленому законом порядку водій відмовився. Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою Приморського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2024 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)апелянт неодноразово пропонував працівникам поліції проїхати до медичного закладу на медичне освідування на стан наркотичного сп`яніння, оскільки він не міг перебувати в такому стані, так як у апелянта хворе серце та цукровий діабет;

2)поведінка апелянта, яка не відповідала обстановці, пов`язана із тим, що ОСОБА_1 працівники поліції запропонували проїхати до медичного закладу за 20 хв. до комендантської години, останній повинен був залишити свій автомобіль на дорозі, після медичного огляду дістатися власної домівки власними силами ризикуючи фактично отримати новий протокол;

3)працівники поліції поводилися з апелянтом дивно (зухвало)а апелянту здалося, що вони не зовсім адекватні;

4)наступного дня з ранку ОСОБА_1 звернувся до медичних закладів та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння та на стан наркотичного сп`яніння, результати яких виявилися негативними;

5)відеозапис, який доданий до матеріалів справи починається з того моменту, коли ОСОБА_1 сидить за кермом, однак автомобіль не перебуває в стані руху, тобто стоїть на узбіччі;

6)протокол серії ААД №733969 від 16.03.2024 року не містить зазначених поліцейськими ознак наркотичного сп`яніння, тобто підстав для проведення медичного огляду в даному випадку не було;

7)права та обов`язки працівниками поліції ОСОБА_1 не роз`яснювалися;

8)безпосередньої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не було;

9)відеозапис є недопустим доказом у справі оскільки має невідоме походження, а саме відео розміщене на ньому створене на невідомий технічний пристрій, справжність його не засвідчена електронним цифровим підписом;

10)в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведені подія та вина особи, мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Бурдейного В.О., які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погодитись не може.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №733969 від 16 березня 2024 року з якого вбачається, що 16 березня 2024 року о 23:35 год. в м. Одеса по пр-ту Гагаріна, 13 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Astra, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Від огляду у встановленому законом порядку водій відмовився. Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 зазначив, що у нього хворе серце та цукровий діабет, він не може вживати наркотичні засоби. Він показував медичний висновок 10 міської лікарні;

-довідка про отримання (неотримання) особою посвідчення водія з якої вбачається, що згідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика» станом на 16.03.2024 року ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 отримав 16.08.2016 року;

-довідка про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, згідно якої вбачається, що ОСОБА_2 станом на 16.03.2024 року протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП;

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що 26.03.3034 року о 23:40 год., ОСОБА_1 було направлено до КНП «ОДМЦПЗ» ООР для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку із виявленням у нього працівниками поліції ознак наркотичного сп`яніння, однак огляду проведено не було з підстав відмови водія;

-відеозапис, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що 16.03.2024 року о 23:31 год. працівники поліції підходять до транспортного засобу Opel Astra, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого сидить ОСОБА_1 . Працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 що у його транспортному засобі непрацює лампочка. ОСОБА_1 відповів, що нічого страшного. Потім працівник поліції попросив ОСОБА_1 надати документи. Наголошує, що у автомобілі ОСОБА_1 не горить а ні стоп, ані габарит. ОСОБА_1 спитав працівника поліції про те, що йому нічого робити, як чіплятися до цього. Працівник поліції питає ОСОБА_1 чи вживав він щось. ОСОБА_1 відповів, що не вживав. Працівник поліції спитав чи готов ОСОБА_3 поїхати до медичного закладу. ОСОБА_1 відповів що готов. Працівник поліції сказав, щоб ОСОБА_1 їхав у їх службовому автомобілі з ними. Працівник поліції говорить, що водія відсторонено від керування транспортним засобом, а тому він його залишає та їде з ними до медичного закладу. ОСОБА_1 говорить, що він нікуди не поїде, якщо є прилад Драгер, то він пройде огляд за допомогою приладу Драгер. Працівник поліції говорить, що він вбачає у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, а тому такий огляд проводиться у медичному закладі. Потім працівник поліції говорить, що відносно ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як за відмову від проходження на стан наркотичного сп`яніння. Потім, ОСОБА_1 підійшов до працівників поліції із медичним висновком, та зауважив на тому, що він не може перебувати у стані наркотичного сп`яніння, оскільки у нього такий діагноз, що він не може вживати наркотичні речовини. Працівник поліції сказав, що він не фахівець у медицині, а тому читати нічого не буде. ОСОБА_4 радив зачекати. Потім ОСОБА_1 став наполягати, щоб його відвезли до медичного закладу. Однак працівник поліції сказав, що вже запізно, що вони пропонували неодноразово ОСОБА_1 проїхати з ними до медичного закладу однак він відмовився. Працівник поліції складав протокол про адміністративне правопорушення. Ознайомив ОСОБА_1 із змістом протоколу.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктами 8, 9 Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, одними із ознак складу даного правопорушення є відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому, орган, який складає матеріали справи про адміністративне правопорушення, повинен довести даний факт.

Працівниками поліції, незважаючи на порушення вищезазначених вимог закону, було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до відеозапису, який було приєднано до матеріалів справи вбачається, що спочатку працівники поліції підійшли до транспортного засобу ОСОБА_1 з підстав того, що у його автомобілі не горіла лампочка. Потім, в ході бесіди із ОСОБА_1 працівник поліції запропонував водієві пройти огляд на стан сп`яніння при цьому працівником поліції жодного разу не було повідомлено ОСОБА_1 , які саме ознаки наркотичного сп`яніння були у нього виявлені.

Відповідно до п. 2 Порядку - огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно п. 4 Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

- наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

- почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Крім того, працівником поліції не були зазначені такі ознаки і у протоколі про адміністративне правопорушення.

Із відеозапису також вбачається, що працівник поліції декілька разів зауважував на тому факті, що у ОСОБА_1 несправна лампочка, навіть пропонував водієві її замінити, чим визвав у водія роздратованість, оскільки спочатку ОСОБА_1 повідомив працівнику поліції, що добре, нічого страшного не відбувається. Потім, після того, як працівник поліції наполегливо став зауважувати на тому, щоб лампочку поміняти ОСОБА_1 звернув увагу працівника поліції на те, що зараз пізня година і він її поміняє наступного дня. Потім, працівник поліції пропонує водієві пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився. Потім, коли водій почув, що йому треба залишити свій транспортний засіб, сказав, що він їхати нікуди не буде, і що він згоден пройти огляд на місці зупинки. Далі, працівник поліції говорить про те, що у нього є підозра, що ОСОБА_3 перебуває в стані наркотичного сп`яніння, (однак при цьому не проводить первинний огляд водія), а тому огляд потрібно проводити у лікарні. Потім, повідомляє ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено адміністративний протокол, як за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, йде до службового транспорту. При цьому, із відеозапису не вбачається, щоб працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження такого огляду. ОСОБА_1 підійшов до свого транспортного засобу, взяв медичну документацію, знов підійшов до працівника поліції та повідомив останнього про те, що за діагнозом лікарів, він не може вживати наркотичні речовини, бо це призвело до моментальної смерті. Працівник поліції відмовляється від огляду наданих документів. Тоді ОСОБА_1 просить, щоб його тоді відвезли до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Працівник поліції говорить, що запізно, він складає протокол. Хоча на момент того, як ОСОБА_1 просив щоб його доставили до медичного закладу, працівник поліції ще не починав складати протокол про адміністративне правопорушення.

Отже, на переконання суду апеляційної інстанції у працівників поліції було достатньо часу, для того щоб відвезти ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, щоб довести чи спростувати його вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні, тим самим не ставити під сумнів свій професіоналізм у виконанні своїх обов`язків. Однак, своїми діями працівники поліції провокували ОСОБА_1 на конфліктну ситуацію.

Єдина ознака наркотичного сп`яніння, яка була зазначена працівником поліції у направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - це поведінка, що не відповідає обстановці. Проте, із відеозапису вбачається, що дана поведінка ОСОБА_1 , пов`язана із тим, як саме поводили себе працівники поліції та з тим, що вони ігнорували пояснення ОСОБА_1 .

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, було досліджено виписку із медичної картки стаціонарного хворого №14396 від 24.11.2023 року з якої вбачається, що ОСОБА_1 хворіє на гострий дифузний міокардит, середньої тяжкості; персистуюча форма фібриляції-тріпотіння пересердь, тахісистолічний варіант (CHA2DS-VASc 3 бали, YAS-BLED 2 бали, EHRA ІІІ); пароксизм невідомої давнини; недостатність мітрального клапану ІІ стадія; недостатність трикуспідального клапану ІІ стадія; легенева гіпертензія І стадія; артеріальна гіпертензія ІІ стадія; ступінь АГ 2; ризик 3; СН ІІ А ст зі зниженою ФВ ЛШ (32%); ФК ІІ (NYHA); цукровий діабет, 2 тип, важка форма, ст. декомпенсації; гіперхолестеринемія ІІb по Фредиксону.

Отже, пояснення, які надав ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу працівникам поліції, та пояснення які він надав в судовому засіданні не суперечать дослідженим доказам у справі, та узгоджуються між собою.

Працівники поліції не намагалися вислухати доводи ОСОБА_1 , не намагались уникнути конфліктної ситуації, навпаки загострюючи її та провокуючи ОСОБА_1 вчинити такі дії, які б дозволили останнім з формальних підстав скласти у відношенні нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Формальний підхід до складання протоколу про адміністративне правопорушення також підтверджується і відеозаписом, з якого вбачається, що, у працівників поліції була можливість відвезти ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження останнім огляду на стан наркотичного сп`яніння до початку складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Поведінка ОСОБА_1 була розцінена, як відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Згідно зі ст. 60 Конституції України ніхто не зобов`язаний виконувати явно злочинні розпорядження чи накази. Відповідно, виходячи з сенсу вказаної статі, якщо особа сприймає певну вимогу як явно незаконну, то відповідальність за непідкорення такому розпорядженню, може наступати лише у випадках прямо передбачених законом.

Окремої уваги суду першої інстанції потребувало те, що зовнішній вигляд ОСОБА_1 та його мова на відеозаписі, наданого поліцією, не містить ознак явного наркотичного сп`яніння, на які вказано в протоколі, зокрема мова особи зв`язана, хода його стійка, відсутність тремтіння рук, а сама поведінка - реакція на поведінку працівників поліції, адекватна ситуації, яка склалась.

Отже, враховуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, про те, що має місце неналежне виконання своїх обов`язків працівниками поліції, які не надали правильної оцінки ситуації, яка склалася та безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУАП.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

За встановлених обставин апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної інстанції заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, так як доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження при розгляді справи. Судом першої інстанції при винесенні постанови не було в повному обсязі дотримано вимоги ст. ст. 245, 280 КУпАП, а саме судом не було перевірено наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з чим суд неправильно встановив фактичні обставини справи та визнав ОСОБА_1 винним у його вчиненні.

Згідно ст. ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Однак, суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 даним порушенням закону та фактичним обставинам не надав належної оцінки, через що прийшов до помилкового висновку про доведеність вини останнього та наявність складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні апеляційним судом у судовому засіданні, не підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП - скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова