КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/4816/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25жовтня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Головченка А.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 09вересня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 09вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням судді, захисник Головченко А.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, вважаючи її незаконною.

У своїй апеляційній скарзі захисник Головченко А.О. посилається на те, що наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції не містить даних про керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та його зупинку працівниками поліції.

Звертає увагу, що відповідно до правил, визначених п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. Однак працівниками поліції, доводами захисника, цієї норми дотримано не було.

Крім цього захисник стверджує, щоматеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження наявності законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , визначених в статті 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Також захисник Головченко А.О. зазначає, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цим транспортним засобом та огляду на стан сп`яніння. Проте в матеріалах справи відсутні будь-які дані про тимчасове затримання транспортного засобу та відсторонення водія від керування транспортним засобом, тобто належне виконання цих вимог закону.

Разом із цим, з відеозапису, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що лікар закладу охорони здоров`я зазначила, що направлення на огляд виписано не тією особою, яка доставила ОСОБА_1 на огляд, а тому такий огляд на підставі цього направлення проводитися не буде. При цьому, в направленні на огляд відсутній підпис особи, яка його вкладала.

Крім цього, апелянт звертає увагу суду на те, що лабораторні дослідження повинні були встановити кількісне та якісне визначення вмісту наркотичного засобу в сечі ОСОБА_1 (скільки нг/мл наркотичного засобу та якого саме наркотичного засобу виявлено у сечі та чи перевищує це значення допустимий пороговий рівень), що є базовим критерієм встановлення як самого факту, так і ступеню сп`яніння ОСОБА_1 . В той же час проведеними лабораторними дослідженнями не визначено кількісне вираження наркотичного засобу, який було виявлено в сечі.

Крім цього, захисник у своїй апеляційній скарзі зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААд № 865507 від 24.06.2024 року був складений з порушенням норм ч.2 ст.254 КУпАП, згідно якої протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. В даному випадку протокол був складений через 9 днів з моменту виявлення ймовірного правопорушення.

Разом з цим, згідно відповіді на його адвокатський запитГоловного сервісного центру МВС станом на 02 серпня 2024 року в ЄДР МВС містилися відомості про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами терміном на 12 місяців, на підставі постанови Оболонського районного суду міста Києва від 16.11.2022, за ч.1 ст.130 КУпАП. Таким чином, як вважає захисник, на момент розгляду справи судом ОСОБА_1 вже був позбавлений права керування транспортними засобами, а тому на нього не можливо було накласти стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

За наслідками апеляційного розгляду просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисникаГоловченка А.О. на підтримку поданоїапеляційної скарги,проаналізувавши доводи апеляційної скарги,суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 15червня 2024 року о17 год. 20 хв., в порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху керував транспортним засобом «HyundaiAccent» д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Княгині Інгігерди, 23, в місті Києві в стані наркотичного сп`яніння.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення та наявного відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, 15червня 2024 року ОСОБА_1 було доставлено до закладу охорони здоров`я для проведення огляду. Після проведеного в медичному закладі огляду ОСОБА_1 було вручено повідомлення про явку до підрозділу поліції 24червня 2024 року для складання протоколу про адміністративне правопорушення на підставі висновку КНП КМНКЛ «Соціотерапія».При цьому ОСОБА_1 роз`яснювались положення статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП. Дане повідомленням підписане ним без зауважень та застережень, з відміткою про те, що він дає згоду на складання протоколу, у разі його неявки, без його участі (а.с.4).

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 865507 підписаний ОСОБА_1 ізвідміткою про те, що він з результатами експертизи не погоджується.

З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що під час перевірки документів ОСОБА_1 було встановлено, що він був позбавлений права керування транспортними засобами та на даний час не відновив його. В результаті цього працівниками поліції була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15.06.2024 року серії ЕНА № 2399759 за ч.2 ст.126 КУпАП.

В подальшому працівниками поліції у зв`язку з виявленими у нього ознаками наркотичного сп`яніння було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку у лікаря нарколога. Водій надав згоду на проходження такого огляду, після чого був доставлений до закладу охорони здоров`я, де добровільно заповнив документи та пройшов огляд. Після цього працівник поліції пояснила ОСОБА_1 процедуру складання протоколу після отримання результатів огляду.

Позицію захисника Головченка А.О. з приводу того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, суд розцінює як таку, яка не підтверджується матеріалами справи та спрямована на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.Крім цього, такі доводи спростовується доказами, наявними в матеріалах справи, в тому числі даними відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, де ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факт керування ним транспортним засобом «HyundaiAccent» д.н.з. НОМЕР_1 у вказаному місці та часі.

Наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є інформативним та відображає повну картину подій, що мали місце під час зупинки ОСОБА_1 15 червня 224 року, а тому даний відеозапис є належним та допустимим доказом у справі. Відсутність відеофіксації моменту зупинки водія не свідчить про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП.

Доводи захисника про те, що працівники поліції не мали законних підстав для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , не є предметом розгляду даного провадження. При цьому, апелянтом не надано доказів на підтвердження того, що такі дії працівників поліції визнані незаконними.

Відсутність підпису або питання щодо особи, яка доставила водія на огляд, не впливають на об`єктивність отриманих даних огляду. Як вбачається із матеріалів справи, огляд у лікаря-нарколога був проведений, і в результаті даного огляду було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння в результаті вживання канабіоїдів (марихуана, кокаїн). Разом із тим, нормами чинного законодавства не вимагається, щоб особа, яка виписує направлення, була тією ж, що і особа, яка доставляє на огляд.

Враховуючи, що відповідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, наявність чи відсутність стану сп`яніння в обстежуваної особи встановлюється за результатами огляду на підставі виявлених у обстежуваної особи ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння, а лабораторне дослідження біологічного середовища не встановлює стан сп`яніння, а проводиться лише з метою виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричиняти стан сп`яніння. Лікар-нарколог ОСОБА_4 встановила у ОСОБА_1 діагноз «Стан сп`яніння внаслідок вживання канабіноїдів (марихуана, кокаїн), на підставі виявлених у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, які відповідали клінічним ознакам, встановленим в розділі F15.0 глави V Психічні та поведінкові розлади Міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду (МКХ-10).

Як вірно у своїй апеляційній скарзі зазначив захисник, відповідно до п.п. 7, 8, 15 вищезазначеної інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду.

Однак згідно з вимогами чинного законодавства, немає прямого обов`язку встановлювати кількісні показники наркотичного засобу у біологічних зразках, наданих на дослідження.

Щодо доводів захисника про порушення строку складення протоколу про адміністративне правопорушення, то такий факт дійсно має місце, однак це було викликано необхідністю отримання результатів лабораторного дослідження для підтвердження стану наркотичного сп`яніння, встановленого за клінічними ознаками та не спростовує винуватості ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, це не може бути єдиною підставою визнання огляду водія на стан сп`яніння не дійсним.

Поряд з цим, ОСОБА_5 та його захисник Головченко А.О. мали можливість у встановлені законом строки оскаржити дії працівників поліції щодо порушення ними Інструкції оформлення матеріалів адміністративного правопорушення. Однак як вбачається з матеріалів справи, таким правом вони не скористалися.

Всупереч доводам апелянта, винуватість ОСОБА_5 у порушенні п.2.9 Правил дорожнього руху України підтверджується належними, достатніми та допустимими доказами, на які суд послався у своєму рішенні. Та обставина, що ОСОБА_5 не був відсторонений від керування транспортним засобом працівниками патрульної поліції, не впливає на правильність прийнятого судом рішення.

Як вірно зазначив у своїй постанові суд першої інстанції, каральна мета такого додаткового покарання як позбавлення права керування транспортними засобами, досягається як безпосередньо забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку із цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Суд апеляційної інстанції погоджується із даним твердженням та вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим.

З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення порушення норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника Головченка А.О. та закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя апеляційної інстанції не вбачає.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу захисника Головченка А.О. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 09вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а подану захисником Головченком А.О. апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз