ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м.Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є громадянином України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

03.09.2024 року о 00:37 годині в м.Запоріжжя вул. Перемоги, 121 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renaut Grand Scenic д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що підтверджується висновком лікаря, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні адвокат Куляс О.Ф. просив провадження у справі закрити, про що подано суду письмове клопотання, в якому представник просить закрити провадження у справі, оскільки факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення не знайшов підтвердження, не доведений належними доказами, порушено процедуру огляду.

ОСОБА_1 достовірно відомо про наявність адміністративної справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП в провадженні суду, а тому беручи до уваги вимоги ст. 268 КУпАП, згідно якої ст. 130 КУпАП не відносяться до категорії справ, де присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, суд здійснює розгляд такої справи за відсутності ОСОБА_1 . Тим більше, за клопотанням представника ОСОБА_1 оголошувалася перерва у розгляді справи для прибуття ОСОБА_1 в судове засідання і надання особистих пояснень, проте у судове засідання 06.11.2024 року ОСОБА_1 не з`явився.

Заслухавши пояснення представника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суддя приходить до наступних висновків.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху .

Так, процедура направлення водіїв для проведення огляду визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103.

Згідно із п. 3 зазначеного Порядку, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п. 7 Порядку Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Згідно із п.8 Порядку разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до ч. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 4 розділу І вказаної Інструкції № 1452/735 зазначено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Враховуючи вимоги Інструкції, огляд водіїв для виявлення ознак наркотичного сп`яніння проводиться лише лікарем закладу охорони здоров`я.

Згідно із п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, сама по собі відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, у тому числі і долучений до матеріалів справи лазерний диск із відеозаписом з відео реєстраторів поліцейських, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення повністю доведена та знайшла своє підтвердження доказами, дослідженими під час судового розгляду даної справи, а саме:

Відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№122036 від 03.09.2024 року, згідно якого 03.09.2024 року о 00:37 годині в м.Запоріжжя вул. Перемоги, 121 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renaut Grand Scenic д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що підтверджується висновком лікаря, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Даний протокол відповідає вимогам ст.ст.254-256 КУпАП, складений уповноваженою особою, належним чином зазначено суть адміністративного правопорушення, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення не містить істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи.

Окрім того, згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 03.09.2024 о 00:43 год. поліцейським у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів у зв`язку із чим його направлено на огляд до медичної установи.

При цьому, з оглянутого в судовому засіданні відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 мав явні ознаки сп`яніння (що вбачалося з його поведінки), на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку через виниклі обґрунтованіпідозри, що ОСОБА_1 перебуває у такому стані, останній не заперечував проти проходження огляду в медичному закладі. Факт керування автомобілем не спростовується і так само підтверджений відеозаписом, який додано до протоколу. Отже, відеозаписом з нагрудних камер поліцейських з місця події, на якому зафіксовано процедуру огляду на стан сп`яніння, яка була проведена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, підтверджується не тільки направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції а й відеозаписом.

Згідно з висновком КНП «ОКЗНПД та СЗХ »ЗОР від 03.09.2024 №7942 лікар ОСОБА_2 встановив, що ОСОБА_1 відмовився від повного медичного огляду.

Застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, прямо передбачено статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію». Тому здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом. Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксовані подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або медичного персоналу було необ`єктивне ставлення. Доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до суду не надано.

Поліцейські, виявивши у водія ознаки сп`яніння (алкогольного або наркотичного), який свідчить про зниження уваги та швидкості реакції водія, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язані вчинити дії по перевірці стану водія на предмет перевірки дотримання водієм вимог підпунктів "а" та "б" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, а водій відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху повинен на вимогу працівника поліції - пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Посилання захисника на те, що у працівників поліції були відсутні підстави для огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, оскільки стан останнього не відповідав ознакам сп`яніння, суд до уваги не приймає, оскільки з відеозапису з боді камер поліцейського у ОСОБА_1 чітко прослідковуються ознаки сп`яніння, зокрема, порушення мовлення та координації рухів.

На відеозаписах зафіксовані обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема факт керування транспортним засобом, подальше спілкування поліцейських з ним. Виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння. Невиконання вказівок лікаря щодо порядку процедури проходження огляду, відмова від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, роз`яснення прав, складання матеріалів.

Долучений відеозапис досліджувався судом і на думку суду є цілком належним і допустимим доказом у розумінні ст.251 КУпАП і містить фіксацію відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є порушенням вимог п.2.5 ПДР України і є беззаперечним доказом відмови останнього від проходження медичного огляду.

Твердження з приводу того, що ОСОБА_1 не відмовлявся проходити огляд на стан сп`яніння, однак не зміг здати сечу для проведення експертизи, не приймаються до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, процедура направлення водіїв для проведення огляду визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103.

Згідно із п. 3 зазначеного Порядку, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Із оглянутого відеозапису, який міститься на оптичному носії інформації у вигляді диску, вбачається, що водій ОСОБА_1 тривалий час не міг надати біологічний матеріал для аналізу, пояснюючи це тим, що він не може. При цьому працівники поліції та лікар-нарколог надали ОСОБА_1 достатньо часу на виникнення такої потреби, щоб забезпечити здачу необхідної кількості сечі для проведення лабораторного дослідження, однак матеріал для аналізу ОСОБА_1 надано не було.

Крім того, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року №1452/735, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Також може використовуватись і кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти інші біологічні зразки.

У свою чергу, наявність в Інструкції норми, яка містить перелік видів біологічного середовища, які, окрім сечі, можуть бути відібрані, жодним чином не означає, що це є альтернатива для особи, яка проходить огляд на стан сп`яніння, обирати вид біологічного середовища, яке йому зручно здавати.

Вказана альтернатива встановлена для тих випадків, коли відсутня реальна об`єктивна можливість здати якийсь із зазначених видів біологічного середовища.

Зокрема, відповідно до п.п.13, 14 розділу ІІІ Інструкції кров відбирається у випадку, коли особа перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, або якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12.

Тобто, тільки в силу певних обставин, коли водій без свідомості чи перебуває в важкому стані і у нього неможливо відібрати біологічне середовище (сечу), предметом дослідження можуть бути інші біологічні середовища, в тому числі і кров.

Оскільки ОСОБА_1 перебував у свідомості і впродовж перебування у медичному закладі свідомо не здав біологічного взірця (сечу), не демонстрував жодної з ознак неможливості за тяжким станом здати зразок біологічного середовища, і це тривало певний час, його дії були вірно розцінені як відмова від проходження медичного огляду і суд вважає, що ОСОБА_1 умисно відмовився від проходження повного медичного обстеження.

Суду не надано жодних належних доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_1 будь-яких захворювань, які б унеможливлюють проведення дослідження з використанням біологічного середовища у вигляді сечі.

Захисником долучено до матеріалів справи виписку з медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення №2713 ТОВ «Вітацентр», у якій зазначено про лікування ОСОБА_1 в умовах стаціонару з 19.08.2024 по 28.08.2024 року від певного переліку хвороб згідно заключного клінічного діагнозу. Разом із тим, жодна із хвороб згідно вказаної виписки, анамнез, скарги, об`єктивне дослідження, локальний статус не підтверджує доводи представника ОСОБА_1 про фізіологічну неможливість здати аналіз сечі під час огляду на стан сп`яніння, як і не свідчить про вказане і наявність інвалідності у ОСОБА_1 .

Неспроможними є також посилання захисту на роздруківку з Інтернет-джерел щодо симптоматики захворювання встановленого лікарем у ОСОБА_1 , з огляду на те, що перелік наведених симптомів не свідчить про обов`язкову наявність сукупності усіх симптомів під час хвороби. Розпізнавання хвороби ґрунтується на обстеженні хворого та виявленні симптомів. Для їхнього виявлення і спостереження за лікуванням хворого, існує особливий спосіб дослідження: складання документа історії хвороби пацієнта. Розділ «Анамнез захворювання» має містити відомості про історію виникнення хвороби, динаміку її і розвиток, однак в анамнезе захворювання викладеному виписці з медичної карти ОСОБА_1 №2713 відсутні відомості про наявність у нього такого симптому захворювання, як ішурія, олігурія, анурія і т.п. (або неможливість сечовипускання, або затримка сечовипускання). Також відсутні і відомості у виписці з медичної карти і застосування до ОСОБА_1 катетеризації, про що ОСОБА_1 зазначав лікарю під час огляду на стан сп`яніння.

Щодо доводів захисту про те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, то з огляду на зміст оглянутого відеозапису поліцейських, вказані пояснення суд розцінює як спосіб захисту та намагання ухилитися від встановленої законом відповідальності.

Також, згідно відомостей долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису з боді-камер співробітників поліції, підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння були виявлені у нього співробітником поліції 03.09.2024 року о 00 годин 43 хвилини. Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння містить відомості про виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння (тобто, підстав для проведення медичного огляду) 03.09.2024 року о 00 годин 43 хвилини. Згідно відеозапису та відомостей висновку щодо результатів медичного огляду №7942 від 03.09.2024 року, лікар-нарколог ОСОБА_2 розпочав огляд ОСОБА_1 о 00:55 год., висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 складено 03.09.2024 року о 03 годині 05 хвилин.

З огляду на поведінку ОСОБА_1 який у порушення ч.4 ст.266 КУпАП протягом двох годин не надав біологічного матеріалу, яка на думку суду, свідчить про його бажання уникнути відповідальності, суд відхиляє доводи захисту щодо того, що лікар-нарколог ОСОБА_2 , який почав огляд ОСОБА_1 , не оглянув останнього на стан сп`яніння протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його здійснення, тобто у відповідності до вимог ст.266 КУпАП

Тим більше, об`єм сечі, який формується в організмі людини становить від 0,5 мл. до 2 мл. сечі на хвилину, тобто за дві години перебування у медзакладі у ОСОБА_1 з огляду на недоведеність наявності у нього іншурії або іншого захворювання пов`язаного із розладом продукування сечі мало бути сформовано достатньо сечі для надання її на дослідження, проте ОСОБА_1 її на дослідження так надано не було.

Суд ставиться критично до невизнання вини у вчиненні зазначеного правопорушення іпозицію сторони захисту стосовно недопустимості доказів у справі, за відсутності відповідних підтверджуючих даних, суд розцінює як спосіб захисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності.

Посилання адвоката на наявні порушення з боку поліцейських під час оформлення матеріалів справи або не знайшли свого підтвердження взагалі, або є формальними і не дають підстав для закриття провадження відповідно до положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, що керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При обранні адміністративного стягнення суд дотримується також приписів ст.23 КУпАП України, якою передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд у відповідності до роз`яснень, які містяться в п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року, враховує характер вчиненого правопорушення; рівень небезпеки; дані про особу правопорушника.

З урахуванням викладеного, з метою виховного впливу і запобігання вчиненню зазначеною особою нових правопорушень, дотримання безпеки дорожнього руху в Україні, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, у вигляді накладення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно з наданою захисником копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 01.05.2024 року убачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи. Дане посвідчення діє терміном до 28.02.2026 та дійсне на всій території України.

В свою чергу, пунктом дев`ятим частини першої статті п`ятої Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються в т.ч. особи з інвалідністю II групи.

З огляду на вказане, судовий збір з ОСОБА_1 при накладенні адміністративного стягнення не стягується.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, ч.1 ст. 130, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Роз`яснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що згідно ст.308 КУпАП в порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік правопорушень, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження в разі, якщо скарга не була подана.

Відповідно до вимог ст.ст. 307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя Ю.В. Апаллонова