Справа № 164/973/23 Провадження №33/802/435/24 Головуючий у 1 інстанції:Невар О. В.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 Покидюка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 21 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Маневицького районного суду Волинської області від 21.05.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено на нього стягнення у виді 17000 (сімнадцять тисяч) гривень штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на рахунок держави 605 (шістсот п?ять) гривень 60 копійок судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 28.05.2023 року, біля 01 години 32 хвилини, на 382 км + 400 м автодороги Київ-Ковель-Ягодин (M 07), керував автомобілем „Toyota Camry, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці), на вимогу працівника поліції відмовився пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у відповідному медичному закладі, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.88-90).

Не погоджуючись із постановою судді особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Вказує на те, що він своєї винуватості у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнає, оскільки в той день спиртні напої не вживав. Зазначає, що він дійсно відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, однак не відмовлявся від такого огляду у медичному закладі. Коли розпочалася повітряна тривога він став вимагати укриття і знайшов його в одному із окопів поблизу поста ДАІ, біля нього залишився один із працівників поліції. Де і ким складався протокол про порушення ПДР щодо нього йому невідомо. Через деякий час в окопі було оголошено протокол. Вранці він в Маневицькій лікарні здав кров на наявність алкоголю, якого в крові виявлено не було. Крім того, свідок ОСОБА_2 , який є працівником поліції та підвозив його після складання протоколу в смт. Маневичі, запаху алкоголю від нього не чув, про що ствердив в судовому засіданні. Працівники поліції запах алкоголю чули від його дружини, яка святкувала день народження колеги.

Крім цього освідування його на стан сп`яніння, складання протоколу та оформлення інших матеріалів було проведено не у відповідності до вимог КпАП України, Інструкції і Порядку. Матеріал відеозапису не містить безперервності ведення відеозйомки, та відсутні посилання на інший технічний засіб, а тому слід констатувати, що такий запис зроблений з порушенням вимог п.4 розділу 2 Інструкції № 1026 і не може бути достовірним доказом щодо його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.94-96).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Покидюка М.В., які підтримали останню з мотивів, викладених в ній, та просили її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного правопорушення доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 357021 від 28.05.2023 року (а.с.1);

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_1 (а.с.3);

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Маневицької центральної районної лікарні від 28.05.2023 року щодо ОСОБА_1 (а.с.4);

-рапортом інспектора роти з обслуговування м.Ковель УПП у Волинській області Соколюка С. від 28.05.2023 року (а.с.5);

-відеозаписом з нагрудних камер інспекторів поліції та відео з камер спостереження (а.с.7).

Згідно довідки від 29.05.2023 року, складеної старшим інспектором ВОНС в м.Ковель УПП у Волинській області Тарана О. вбачається, що у відповідності до ІТС «ІПНП» громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не має повторності вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КпАП України, отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 27.09.2017 року та не являється позбавленим права керування т/з (а.с.6).

Доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, аналогічні тим, що були предметом дослідження під час розгляду справи у суді першої інстанції, та не заслуговують на увагу апеляційного суду, так як не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи як судом першої інстанції, так і під час розгляду справи апеляційним судом.

Крім цього долучені до матеріалів адміністративної справи відеозаписи із нагрудної боді-камери поліцейського, не дають суду підстав вважати, що внаслідок зупинення відеозапису було втрачено відомості, які могли б суттєво вплинути на розгляд даної справи. Таким чином відсутність безперервного відеозапису, на що посилається захисник апелянта, жодним чином не спростовує наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, оскільки сторона ОСОБА_1 та його захисником не доведено, що події чи обставини, які відбулися поза відеозаписом, спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення.

Крім цього, оскільки відеозаписи є електронними документами, а тому оцінюються судом у сукупності з іншими доказами, які підтверджують наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Щодо тверджень апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я, то вони є безпідставними та повністю спростовуються відеозаписами із нагрудної боді-камери поліцейського.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що з досліджених відеозаписів, які наявні в матеріалах справи, встановлено, що ОСОБА_1 свідомо вчинялися дії з метою ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп?яніння, йому неодноразово працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп?яніння, в тому числі проїхати службовим автомобілем у відповідний медичний заклад для проходження огляду на стан сп?яніння, на що ОСОБА_1 категорично відмовився під приводом оголошення після зупинки автомобіля повітряної тривоги та необхідності сховатися в укриття, а тому доводи захисника ОСОБА_3 в тій частині, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан сп?яніння в медичному закладі, які не знайшли підтвердження в ході судового розгляду, суд не бере до уваги.

Оголошення повітряної тривоги жодним чином не впливало на можливість проведення огляду ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я, який має відповідне укриття.

Крім того, в даному випадку жодним чином не спростовує винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення й посилання сторони захисту про складання щодо його довірителя адміністративних матеріалів під час повітряної тривоги з посиланням на порушення його права на захист і безпеку життя.

Також судом першої інстанції вірно не взято до уваги результати проведеного токсикологічного дослідження № 1380 від 30.05.2023 року (а.с.41), оскільки, як встановлено в судовому засіданні, після складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 протягом двох годин огляд на стан сп?яніння у відповідності до вимог ст.266 КпАП України в медичному закладі не проходив, а огляд на стан сп?яніння, проведений з порушенням вимог ст.266 КпАП України, є недійсним.

Апеляційний суд зазначає, що результат проведеного токсикологічного дослідження № 1380 від 30.05.2023 року, згідно якого проведеним дослідженням біологічного матеріалу (крові), в ОСОБА_1 еталону в концентрації не виявлено, до уваги не приймається з огляду на характер і склад правопорушення, яке ставиться йому у вину, а саме відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.

Таким чином усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення, а також наведені захисником в ході розгляду справи апеляційним судом, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 21 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.