Справа №521/7947/24
Провадження №3-в/521/262/24

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Гуревського В.К., при секретарі Федорової А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про розстрочення виконання постанови суду, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 із клопотанням про розстрочення постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2024 року по справі № 521/7947/24, яка набрала законної сили 11 листопада 2024 року в частині стягнення штрафу в розмірі 17000 грн. на 10 місяців, визначивши до сплати розмір щомісячного платежу 1700,0 грн., та розгляд вказаної заяви здійснювати за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.

В обґрунтування своїх вимог представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилається на те, що матеріальний стан ОСОБА_1 тяжкий, він не має змоги оплатити всю суму штрафу відразу, у зв`язку із скрутним фінансовим становищем та відсутністю будь яких доходів. Фактично ОСОБА_1 має лише періодичний нестабільний неофіційний заробіток, за рахунок якого проживає, а також утримує своїх непрацездатних батьків інвалідів. З довідок МСЕК, вбачається, що батько ОСОБА_1 ОСОБА_3 , 1950 року народження, має першу групу інвалідності, та потребує стороннього догляду. Мати ОСОБА_1 також інвалід другої групи, та також потребує стороннього догляду. Заявник є єдиною дитиною у сім`ї і самостійно доглядає за непрацездатними батьками інвалідами. Окрім того, у заявника наявний компресійний перелом хребта, отриманий внаслідок ДТП у 2001 році, що вбачається із медичного висновку, що також суттєво ускладнює його життя та можливість працювати. У разі примусового стягнення штрафу у розмірі 17000,0 гривень, ОСОБА_1 не зможе його сплатити та фактично лише отримає обтяження та додаткові витрати у зв`язку із виконавчим провадженням. Вказане також матиме негативний вплив на батьків інвалідів заявника. Разом з тим, у разі розстрочення штрафу, ОСОБА_1 матиме змогу щомісячно сплачувати штраф у розмірі, який для нього є помірним, тому просить розділити його борг на частини.

Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що його клопотання про розстрочення сплати штрафу слід задовольнити з таких підстав.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,0 гривень (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 гривень (шістсот п`ять грн. 60 коп.).

11 листопада 2024 року постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2024 року набрала законної сили.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 298 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті цього Кодексу та зазначений у постанові про стягнення штрафу.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Про відстрочення виконання постанови мова йде також і в ст. 301 КУпАП, відповідно до якої за наявності обставин, що ускладнюють виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, виправних чи громадських робіт або роблять її виконання неможливим, орган (посадова особа), який виніс постанову, може відстрочити її виконання на строк до одного місяця. Відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Зі змісту вказаних норми слідує, що підставою вирішення судом питання про відстрочку виконання рішення (постанови) є наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Верховний Суд у своїй постанові від 21 лютого 2019 року (справа № 2-54/08) при розгляді питання про відстрочення виконання судового рішення вказав, що відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Згідно з ст. 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Звертаючись до суду з вищевказаним клопотанням, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить розстрочити виконання постанови про накладення адміністративного стягнення в частині сплати штрафу у зв`язку з тим, що матеріальний стан ОСОБА_1 тяжкий, він не має змоги оплатити всю суму штрафу відразу, у зв`язку із скрутним фінансовим становищем та відсутністю будь яких доходів. Фактично ОСОБА_1 має лише періодичний нестабільний неофіційний заробіток, за рахунок якого проживає, а також утримує своїх непрацездатних батьків інвалідів. З довідок МСЕК, вбачається, що батько ОСОБА_1 ОСОБА_3 , 1950 року народження, має першу групу інвалідності, та потребує стороннього догляду. Мати ОСОБА_1 також інвалід другої групи, та також потребує стороннього догляду. Заявник є єдиною дитиною у сім`ї і самостійно доглядає за непрацездатними батьками інвалідами. Окрім того, у заявника наявний компресійний перелом хребта, отриманий внаслідок ДТП у 2001 році, що вбачається із медичного висновку, що також суттєво ускладнює його життя та можливість працювати. У разі примусового стягнення штрафу у розмірі 17000,0 гривень, ОСОБА_1 не зможе його сплатити та фактично лише отримає обтяження та додаткові витрати у зв`язку із виконавчим провадженням. Вказане також матиме негативний вплив на батьків інвалідів заявника. Разом з тим, у разі розстрочення штрафу, ОСОБА_1 матиме змогу щомісячно сплачувати штраф у розмірі, який для нього є помірним.

Враховуючи, що скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, хоча і несе особливу суспільну небезпеку, однак, ОСОБА_1 надав суду належні докази, які підтверджують обставини, що ускладнюють виконання рішення, зокрема, що він перебуває в скрутному матеріальному становищі, тому суд вважає, що клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 слід задовольнити та розстрочити йому виконання постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2024 року у справі № 521/7947/24 про накладення адміністративного стягнення в частині сплати штрафу в розмірі 17000,0 гривень на строк 10 місяців.

На підставі викладеного, ст. 129-1 Конституції України, ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст. ст. 298, 301, 304, 307 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про розстрочення виконання постанови суду задовольнити.

Розстрочити ОСОБА_1 виконання постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2024 року у справі № 521/7947/24 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,0 гривень (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.) на строк 10 (десять) місяців, по 1700,0 гривень (одна тисяча сімсот грн. 00 коп.) щомісячно.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий В.К.Гуревський