Номер провадження: 33/813/2529/24
Номер справи місцевого суду: 522/8698/24
Головуючий у першій інстанції Русєва А.С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 25.09.2024 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №814170, 19.05.2024 о 00:02 год у м. Одеса, вул. Лідерсовський бульвар, 21, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW X5», державні номерні знаки НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя. Пройти тест на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, порушивши п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25.09.2024, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп. в дохід держави.

Не погодившись з вищевказаною постановою суду, 30 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 25.09.2024 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та визнати, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, працівники поліції не дотрималися вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, оскільки з наявного протоколу вбачається, що у останнього не було тимчасово вилучено посвідчення водія, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом особі не видавався, також і не зазначено про відсторонення водія від керування транспортним засобом. В матеріалах справи відсутні відомості про причини зупинки транспортного засобу. Окрім того, відсутні будь-які фактичні докази того, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду. На думку сторони захисту, наявний в матеріалах справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення на огляд водія не можна вважати належними та допустимими доказами, з огляду на те, що час їх складання, не підтверджено доказами; у своїй постанові суд не зазначив чи є відеозапис складання цих документів, що вони складені за участю апелянта, тобто до того, як апелянт покинув місце зупинки транспортного засобу.

Також звертає увагу, що витребування судом першої інстанції відеозапису з УПП в Одеській області є недоцільним, а такі відеозаписи є недопустимими, оскільки суд не може перебирати на себе обов`язок щодо збирання доказів.

В судовому засіданні, призначеному на 06.11.2024, захисник ОСОБА_1 - адвокат Сидоренко К.Г. доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виконання даного пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №814170 від 19.05.2024 (а.с.3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з відміткою про відмову від проходження огляду (а.с. 7);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння з відміткою про відмову від проходження огляду (а.с. 8);

- відеозаписами з ПВР 471388, 474566 (а.с.34);

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що витребуваний судом першої інстанції відеозапис з місця події є недопустимим, оскільки суд не може перебирати на себе обов`язок збирання доказів.

Проте вищезазначені доводи є помилковими, зважаючи на таке.

З матеріалів справи вбачається, що події за фактом зупинки та складення матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП фіксувались за допомогою портативних відеореєстраторів № 471388, 474566, на які містяться посилання у протоколі ААД №814170. Диск з відеозаписом долучений до протоколу в якості додатку (а.с.9), тобто ще на стадії оформлення працівниками поліції адміністративної справи.

Під час підготовки до судового розгляду, а також ознайомлення сторони захисту із матеріалами адміністративної справи відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції було встановлено, що диск, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №814170 від 19.05.2024, з технічних причин не зчитувався, відеозаписи не відтворювалися, тому до УПП в Одеській області було направлено постанову про надання відеозапису у вигляді, який би забезпечував його відтворення.

Відтак, надані за запитом суду відеозаписи за фактом зупинки та складення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 не можна вважати новим доказом, яким не обґрунтовувалося звинувачення, а здійснений судом запит про надання таких відеозаписів не є дією, яка була направлена на відшукання, збирання доказів у справі з ініціативи суду.

Відтак відеозапис відповідає критеріям допустимості та належності доказів, правомірно оцінений судом першої інстанції.

Відеофіксація правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є об`єктивним доказом у справі, оскільки виключає суб`єктивне висвітлення поліцейським обставин справи й здійснюється ним відповідно ст. 251, 266 КУпАП, ст. 30, 40 Закону України «Про національну поліцію», Інструкції № 1026, тому надає можливість суду об`єктивно встановити обставини у справі.

Доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні докази того, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду також є безпідставними.

З дослідженого апеляційним судом відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу «BMW X5», д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, після чого запропоновали пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Проте останній усе заперечував, сперечався та в подальшому, проігнорував неодноразові вимоги працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі, ОСОБА_1 сів до машини та поїхав з місця зупинки.

Отже, аналіз відтвореного відеозапису подій свідчить про свідоме ухилення ОСОБА_1 пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, а тому суд першої інстанції правильно встановив, що зазначені дії є відмовою від проходження огляду.

Наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 були роз`ясненні.

Доводи ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутні відомості про причини зупинки транспортного засобу є неспроможними, виходячи з того, що зупинка відбулася під час комендантської години в умовах воєнного стану. При введенні воєнного стану, застосовуються такі заходи правового режиму воєнного стану як комендантська година. Комендантська година (заборонений час) - це заборона військовою адміністрацією в певний час доби і на певний час перебувати на вулицях та в громадських місцях мешканцям населеного пункту, де встановлено Президентом України воєнний стан.

Контроль дотримання комендантської години мешканцями населеного пункту покладається військовим комендантом на спеціально виділені для цієї мети комендантські патрулі, до складу яких входять поліцейські Національної поліції України та військовослужбовці ЗС України та можуть залучатися військовослужбовці Національної гвардії України та державної прикордонної служби України.

У разі порушення комендантської години, комендантський патруль та правоохоронці можуть, серед іншого, зупиняти транспорт, перевіряти у громадян, у тому числі водіїв, документи, а в разі потреби, проводити огляд транспортних засобів, особистих речей та багажу.

Не спростовано, що події відбувались під час комендантської години, а тому працівники поліції, діючи в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України «Про національну поліцію» та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з дотриманням вимог «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», правомірно зупинили транспортний засіб ОСОБА_1 .

Також необґрунтованими є посилання на те, що наявний в матеріалах справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення на огляд водія не можна вважати належними та допустимими доказами, оскільки зазначене не впливає на зміст та наявність складу адміністративного правопорушення - відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, працівниками поліції було дотримано вимоги п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а саме: із застосуванням технічних засобів відеозапису було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.5 ПДР, у якому зазначено ознаки сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя) і дії водія щодо ухилення від огляду.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції не дотрималися вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, оскільки з наявного протоколу вбачається, що у останнього не було тимчасово вилучено посвідчення водія, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом особі не видавався, також і не зазначено про відсторонення водія від керування транспортним засобом не спростовують наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння не можуть бути безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови та не можуть бути безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції прийнято законне рішення, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 25.09.2024 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова