ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Бровко О.О. на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2024 року, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративні правопорушення за ст. 124 КУпАП,

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

представника особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

При обставинах, зазначених в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 , 08 липня 2024 року о 12 годині 50 хвилин, керуючи транспортним засобом «Тойота», д/н НОМЕР_1 під час руху в районі електроопори б/н по вулиці Кодацький узвіз в місті Дніпрі виїхав на зустрічну смугу руху ліворуч та допустив зіткнення з автомобілем «Хюндай» д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

В апеляційній скарзі адвокат Бровко О.О. просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, адвокат Бровко О.О. вказує на те, що повний текст оскаржуваної постанови від 04 жовтня 2024 року було отримано лише 14 жовтня 2024 року, а тому, строк на апеляційне оскарження повинен відраховуватись саме із цієї дати.

В обґрунтування апеляційної скарги по суті адвокат вказує, що описані в протоколі про адміністративне правопорушення обставини у вигляді виїзду на зустрічну смугу руху, не відповідають п. 10.1 ПДР, оскільки наявними доказами, які долучені до матеріалів справи, не підтверджується а ні зміна руху, а ні початок руху, а ні перестроювання ОСОБА_1 без попереднього переконання у безпеці маневру. На думку адвоката, описувані дії ОСОБА_1 , зокрема, виїзд на зустрічну смугу, помилково кваліфіковані за п. 10.1 ПДР.

Крім того адвокат зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення складений 05 серпня 2024 року, в той час, як подія ДТП мала місце 08 липня 2024 року, що є порушенням строків складання протоколу, відповідно вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП.

Наведені вище обставини, на думку адвоката Бровко О.О., виключають притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Заслухавши учасників судового провадження, адвоката Бровко О.О. та Рудь О.Р., які просили задовольнити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, думку ОСОБА_3 та його представника, - адвоката Тарасевича С.В., які підтримали клопотання адвоката Бровко О.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження та підтвердили, що дізналися про результат розгляду справи лише 14 жовтня 2024 року, коли отримали копію постанови, однак заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи клопотання про поновлення строку та апеляційної скарги, виходжу з наступного.

Вирішуючи питання дотримання строку оскарження судового рішення, враховую, що оскаржувана постанова від 04 жовтня 2024 року була отримана сторонами 14 жовтня 2024 року, що підтверджується відповідною розпискою, а тому, з метою не порушення доступу до правосуддя та не порушення права ОСОБА_1 на захист, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та розглянути апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є необґрунтованими і безпідставними.

Так, висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії серії АБА № 122918 від 05 серпня 2024 року, яким зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; рапортом слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 09 липня 2024 року, відповідно до якого, водій ОСОБА_1 на заокругленій ділянці дороги, виїхав на зустрічну смугу для руху ліворуч та здійснив зіткнення з автомобілем під керуванням водія ОСОБА_3 ; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08 липня 2024 року, схемою ДТП та фототаблицею до неї, на якій зафіксовано розташування транспортних засобів, а також пошкодження автомобілів; письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_3 , відповідно до яких, коли він рухався по своїй смузі для руху, на великій швидкості з крутого повороту виїхав автомобіль Тойота, який перетнув суцільну смугу та допустив з ним зіткнення; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 , згідно яких, вона знаходилась в салоні автомобіля Хюндай та в цей час, на великій швидкості з крутого повороту виїхав автомобіль Тойота, який перетнув суцільну смугу та допустив зіткнення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог дорожнього знаку 10.1 ПДР, відповідно до якого, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Порушення саме цього пункту ПДР водієм ОСОБА_1 повністю підтверджується дослідженими матеріалами справи, в тому числі фототаблицею, на якій відображено, як автомобіль Тойота знаходиться лівою частиною кузова на зустрічній смузі для руху, а також наявними пошкодженнями транспортних засобів, механізм спричинення яких в повній мірі відповідає обставинам, викладеним в протоколі про адміністративне правопорушення.

Що стосується ствердження в апеляційній скарзі стосовно того, наявними доказами не підтверджується кваліфікація дій ОСОБА_1 за п. 10.1 ПДР, з посиланням на порушення останнім п. 11.4 ПДР, то слід зазначити, що ділянка дороги, де сталася ДТП, із двостороннім рухом, - по одній смузі для руху в кожному напрямку, а тому пункт 11.4 ПДР України у даному випадку є незастосовним, оскільки передбачає порушення «на дорогах із двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги руху в одному напрямку».

При вирішенні питання первинності порушень Правил дорожнього руху, відповідно до викладеній правовій позиції Верховного Суду України в своєму рішенні в справі №5-18кс14 від 20 листопада 2014 року, у випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням ПДР) кожного з них та наслідками, що настали, дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв, того, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясування ступеня участі (внеску) кожного з них у спричиненні наслідку.

Причинний зв`язок в автотранспортних правопорушеннях відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями ПДР й відповідними наслідками.

Дані обставини та причинний зв`язок між діями учасників дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, судом першої інстанції з`ясовано і встановлено в повному обсязі, а отже, первинне порушення правил дорожнього руху було допущене водієм ОСОБА_1 , який на заокругленій ділянці дороги здійснив зміну напрямку руху, виїхав на зустрічну смугу для руху ліворуч, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та як наслідок, здійснив зіткнення з автомобілем під керуванням водія ОСОБА_3 .

Таким чином, саме первинні дії водія ОСОБА_1 , які полягли в порушенні ним вимог п. 10.1 ПДР, мають причинний зв`язок із настанням даної ДТП.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При апеляційному перегляді постанови судді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Щодо посилання адвоката на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням строків, то дана обставина хоча і має місце, однак на є суттєвою, оскільки була зумовлена необхідністю збирання органом поліції фактичних даних у справі, що є цілком виправданими та відповідає положенням ч. 2 ст. 254 КУпАП.

За наведеного, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, не встановлено, а тому вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Бровко О.О. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Бровко О.О., - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2024 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративні правопорушення за ст. 124 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко