Справа № 206/591/24
Провадження № 3/206/380/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська Поштаренко О.В. в залі суду в м. Дніпро, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.173-2 КУпАП,, -

ВСТАНОВИВ:

12.01.2024 о 22 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно бабці ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражався на її адресу в грубій формі нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю останньої, дії вчиненні повторно протягом року, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 173- 2 КУпАП.

20.01.2024 о 22 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно бабці ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражався на її адресу в грубій формі нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю останньої, дії вчиненні повторно протягом року, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 173- 2 КУпАП.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06.02.2024, вказані адміністративні матеріалі, об`єднані в одне провадження, об`єднаній справі присвоєно єдиний номер справи 206/591/24, провадження 3/206/380/24.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин не явки суду не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не направляв.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 173-2 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Суд, дослідивши адміністративні матеріали у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 2 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року, вчинення насилля в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Разом з тим, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КпАП України, є вчинення будь-який дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а також у невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, повторно протягом року.

В діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Провина ОСОБА_1 повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколами про адміністративне правопорушеня серії ВАД № 379602 від 23.01.2024 та ВАД № 379601 від 24.01.20244725, формою оцінки ризиків домашнього насильства складеною відносно ОСОБА_1 , рапортами, постановами суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у вчиненні насильства в сім`ї, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, провину ОСОБА_1 суд вважає доведеною.

В рішенні Європейського Суду з прав людини "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року наголошено на тому, що, як зазначено у Кодексі України про адміністративні правопорушеннята у подальших роз`ясненнях Пленуму Верховного Суду України, адміністративні правопорушення (тобто незначні правопорушення за законодавством України) караються арештом лише у виключних випадках (див. пункти 16 та 18), тобто адміністративне стягнення повинно бути пропорційним переслідуваній меті.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При призначенні виду та розміру покарання суд враховує ступінь вини правопорушника ОСОБА_1 його особу, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави.

Крім того, згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Отже, судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 605,60 грн., підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 7, 9, 23, 24, 30, 33, 40-1, 173-2, 251, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, з урахуванням ст. 36 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови без змін, чи зміни постанови.

Суддя О.В. Поштаренко