Справа № 243/322/24
Провадження № 3/243/426/2024
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 січня 2024 року суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Фалін І.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з тимчасової ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_2 (командир відділення, сержант), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

08.01.2024 року о 07 годині 00 хвилин, сержант ОСОБА_1 , всупереч Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст. 1-3 Дисциплінарного статуту ЗСУ, наказу Міністра оборони України №70 від 01.01.2013 та вимог п. 2.1 (б) ПДР України, здійснив виїзд з тимчасової дислокації НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 , на автомобілі Камаз 4310 н/з НОМЕР_3 у рейс, не перевіривши наявність реєстраційних документів, в умовах воєнного стану, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. ст.172-15 КУпАП.

Особа, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні даного правопорушення визнав та просить суворо не карати. Щиро розкаявся у вчиненому. При цьому, ОСОБА_1 зазначив, що він усвідомлює, що його дії є вкрай неприпустимими та зробив для себе висновки, що така поведінка є неприйнятною. Він не має наміру ухилятися від відповідальності. Водночас, просив суд врахувати, що в умовах введеного воєнного стану на території країни, він неухильно виконує військові обов`язки, але у зазначений у протоколі час він здійснив рейс на транспортному засобі після короткотривалого відпочинку, який посприяв на його психологічний стан, у зв`язку із чим реєстраційні документи(технічний талон та шляховий лист) він забув біля ліжка. Тому, просить суд при накладенні адміністративного стягнення застосувати мінімальне покарання.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та з`ясувавши повно, всебічно, об`єктивно усі обставини справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 9, 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі-Статуту), сержант ОСОБА_1 був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Згідно з вимогами ч.10 ст.1 Закону України «Про оборону України», ст.1, ч.8 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з моменту оголошення мобілізації в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період - тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізація - комплекс заходів здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань. Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014, затв. Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VІ, в Україні оголошено часткову мобілізацію. Рішення щодо проведення демобілізації Президентом України не приймалося.

Всупереч інтересам служби та наведених вимог нормативно-правових актів, ОСОБА_1 вчинив недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду і його дії за ч.2 ст.172-15 КУпАП кваліфіковано вірно.

Провина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДНК-2 № 206 від 10.01.2024; письмовими поясненнями військовослужбовців ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; витягом з книги інструктажу водіїв; технічним талоном; журналом виходу та повернення машин; витягом із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 01.03.2022 № 49; витягом із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 31.03.2022 № 90; службовою та медичною характеристиками, складеними відносно ОСОБА_1 ; дорожнім листом; військовим квитком серії НОМЕР_4 , виданим ОСОБА_1 ; рапортом Р.Ріпа-Мельник.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст.251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також зібрані в порядку, встановленому законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

При накладенні стягнення суд, керуючись ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП є щире розкаяння.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП не встановлено.

Згідно зі ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений розглядати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Разом з тим, у Кодексі України про адміністративні правопорушення не закріплено визначення малозначного правопорушення та немає вказівок на його ознаки, однак у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визначення діяння малозначним. Категорія (поняття) "малозначність" означає, що вчинене правопорушення не становить великої суспільної шкідливості й не завдало значних збитків державним або суспільним інтересам безпосередньо громадянам.

На підставі вищевикладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, обставину, що пом`якшує відповідальність, дані про особу порушника, вважаю за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності передбаченої ч.2 ст.172-15 КУпАП за малозначністю, оскільки діяння вчинене ним, містило в собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, однак внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, зокрема, дії правопорушника суб`єктивно не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам.

Враховуючи наведене, вважаю, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст.172-15 КУпАП за малозначністю, оголосивши йому усне зауваження, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст. ст. 22, ст.172-15, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП.

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення в зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та оголосити йому усне зауваження.

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя І.Ю. Фалін