Справа № 372/588/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 лютого 2024 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Кравченко М.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Обухівського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Халеп`я Обухівського району Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого староста Халеп`янського сільського округу Обухівського району Київської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомо,

по ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

02.02.2024 року до Обухівського районного суду Київської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення нею правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 29.12.2024 року серія ВАД № 583423, 29.12.2023 року близько 00 год. 18 хв., гр. ОСОБА_1 не виконав працівників поліції, а саме будучи відстороненим від керування транспортним засобом до проходження тестування на визначення стану алкогольного сп`яніння на газоаналізаторі «Даргер», сів за кермо та здійснив рух транспортного засобу, чим вчинила правопорушення, передбачене ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення не визнав, пояснив, що 29.12.2023 року близько 00 годин 10 хвилин в с. Трипілля Обухівського району Київської області його зупинили працівники поліції, після чого сказали, що в нього відчувається запах алкоголю з порожнини рота і запропонували пройти тестування на визначення стану алкогольного сп`яніння на газоаналізаторі «Даргер», на що він погодився, після чого він вийшов з автомобіля, яким керував та підійшов до автомобіля працівників поліції, виявилось, що в працівників поліції не було запакованих муштуків до газоаналізатора «Даргер», працівники поліції сказали йому, що потрібно почекати приблизно 1,5 години, доки інші поліцейські їх привезуть, після цього він пішов до свого автомобіля і сів в салон. Після цього до його автомобіля підбігли працівники поліції та почали витягувати його з салону автомобіля, при цьому застосовуючи до нього силу. Витягнувши його з автомобіля вони одягли на нього кайданки. Після цього вони очікували інших працівників поліції, які мали привезти маштуки до газоаналізатора «Даргер», в подальшому коли привезли муштуки, він пройшов тест на визначення стану алкогольного сп`яніння результат 0,0% проміле. Після чого його доставили до Обухівського РУП ГУНП в Київській області в м. Обухів Київської області де на нього було складено даний протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що обставини викладені в протоколі про адміністративні правопорушення не відповідають дійсності. Надав аналогічні пояснення. Пояснив, що не вичиняв дій протиправного характеру та виконував всі вимоги працівників поліції.

Працівник поліції Заїка Б.В. в судовому засіданні пояснив, що обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відповідають дійсності, у протоколі відображено наслідки вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, працівника поліції, перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає па громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення є суб`єктивна сторона у вигляді винної умисної чи необережної поведінки.

Відповідно до положень ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до положень ст. 11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За нормою ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, згідно якої "доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом" (п.43 рішення від 14.02.2008р. у справі "Кобець проти України" (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey).

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи, керуючись законом і правосвідомістю вважаю, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не знайшов підтвердження належними і допустимими доказами.

Так, під час розгляду справи було встановлено фактичні обставини справи, а саме те, що 29.12.2023 року близько 00 годин 10 хвилин в с. Трипілля Обухівського району Київської області його зупинили працівники поліції, після чого сказали, що в нього відчувається запах алкоголю з порожнини рота і запропонували пройти тестування на визначення стану алкогольного сп`яніння на газоаналізаторі «Даргер», на що він погодився, після чого він вийшов з автомобіля, яким керував та підійшов до автомобіля працівників поліції, виявилось, що в працівників поліції не було запакованих муштуків до газоаналізатора «Даргер», працівники поліції сказали йому, що потрібно почекати приблизно 1,5 години, доки інші поліцейські їх привезуть, після цього він пішов до свого автомобіля і сів в салон. Після цього до його автомобіля підбігли працівники поліції та почали витягувати його з салону автомобіля, при цьому застосовуючи до нього силу. Витягнувши його з автомобіля вони одягли на нього кайданки. Після цього вони очікували інших працівників поліції, які мали привезти муштуки до газоаналізатора «Даргер», в подальшому коли привезли муштуки, він пройшов тест на визначення стану алкогольного сп`яніння результат 0,0% проміле. Після чого його доставили до Обухівського РУП ГУНП в Київській області в м. Обухів Київської області де на нього було складено даний протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що визнається учасниками процесу.

Вказані обставини загалом підтверджені наявними у справі доказами, зокрема, й відеозаписом.

Важливим є відсутність зафіксованої відеозаписом зупинки транспортного засобу, отже з наявних у справі доказів не вбачається підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем, а відтак, і достатність правових і фактичних підстав для його огляду на стан сп`яніння.

Твердження ОСОБА_1 про відсутність умислу на вчинення злісної непокори законним вимогам працівників поліції залишились неспростованими, а об`єктивних даних про саме законність відповідних вимог працівників поліції під час розгляду справи не встановлено.

Незважаючи на оголошення перерви в судовому засіданні працівники поліції від участі в судовому розгляді ухилились, достатніх і переконливих доказів не надали.

В порушення вказаних вище вимог до матеріалів справи не долучено жодних доказів, на підставі яких можна встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, крім протоколу про адміністративне правопорушення, який сам по собі не може бути беззаперечним доказам вини особи в тому чи іншому діянні.

Як наслідок, на переконання суду, дані відображенні у протоколі про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення є сумнівними з вищезазначених підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту" (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року; стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано. При цьому, відповідно до положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

У даному випадку, негативна відповідь на питання про винуватість гр. ОСОБА_1 виходить не з позитивно встановленої невинності останньої, а з доказового аспекту презумпції невинності: ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Суд не є стороною обвинувачення, а співробітники поліції не зібрали та не забезпечили надання до суду відповідних доказів винуватості особи.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Згідно пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі підлягає закриттю за обставин відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги встановлені під час розгляду обставини, керуючись у тому числі статтею 62 Конституції України, приходжу до переконання, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у відповідності до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження.

Закриваючи провадження по справі з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , суддя не стягує судовий збір з останнього, відповідно до Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI.

На підставі вищевказаного, керуючись ст. ст. 23, 27, 33-35, ст. 185, ст. ст. 251, 252, 283, 284 статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомо, за статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанов а може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області.

Суддя М.В. Кравченко