П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/2372/23

Провадження №3/943/92/2024

15 березня 2024 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., за участю секретаря судових засідань Дутки С.І., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Гобечії І.Т., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника відділення поліції №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого охоронцем ТОВ «Сторонибабський спиртовий завод», який проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №666881 від 11.12.2023, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що 11 грудня 2023 року о 08 год. 40 хв. на вулиці Петрушевича, 55 у місті Буську Золочівського району Львівської області він керував транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова), а від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи представлений повноважним захисником адвокатом Гобечії І.Т., який в судовому засіданні просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки зазначені в адміністративному протоколі обставини не відповідають дійсності, відсутні підстави для притягнення підзахисного до адміністративної відповідальності. Зокрема, захисник покликався на те, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу поліцейським не названо жодної ознаки алкогольного сп`яніння, а єдиною підставою такого огляду було враховано поліцейським лише місце роботи його довірителя на спиртзаводі. Також, незважаючи на відсутність приводів і підстав для проведення такого огляду, його підзахисний не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та висловив бажання пройти такий огляд у лікарні, після чого він із поліцейським пішли до автомобіля поліції для поїздки в медичний заклад, однак під час руху поліцейський схилив ОСОБА_1 відмовитись від освідування, знявши бодікамеру, яку віддав своєму напарнику, а сам пішов розмовляти з його підзахисним за поліцейський автомобіль, не зафіксувавши даний епізод спілкування водія з поліцейським на відеозапис. Також відеозапис не містить ні процесу складення адміністративної постанови щодо ОСОБА_1 та письмового направлення його в медичний заклад на освідування. Тобто працівниками поліції в порушення вимог спеціальної інструкції та порядку освідування водіїв фактично у цьому йому відмовили. Наведені фактичні обставини слідують із наявного та дослідженого відеозапису події. Тобто жодних ознак стану алкогольного сп`яніння в рамках цієї події у ОСОБА_1 не названо і не виявлено, його поведінка відповідала дійсності, він заперечував факт сп`яніння, а приводом до освідування послужило місце роботи підзахисного. ОСОБА_1 бажав пройти такий огляд у медичному закладі, в чому йому було фактично відмовлено, а також небезперевність відеозапису події та виключення поліцейським відеореєстратора. Оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку спростовується вищенаведеними обставинами та вина його поза розумним сумнівом не доведена, відтак захисник просив закрити провадження в справі за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною третьою статті 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду регулює «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена спільним наказом МВС і МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.

Відповідно до пункту 2 Розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Зокрема, відповідно до пункту 3 Розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці).

Однак, як установлено судом, що підстави для огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейським не названо. Зокрема, як убачається із відеозапису події, що такий розпочинається із того, що поліцейський запитує ОСОБА_1 «Ви де працюєте?», на що останній відповів «на спиртзаводі». Після чого, поліцейський, не називаючи жодної ознаки алкогольного сп`яніння, відразу каже: «тоді пройдете огляд на стан алкогольного сп`яніння». Тобто досліджений відеозапис події об`єктивно свідчить про те, що єдиною причиною і підставою для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була виключно його робота на спиртовому заводі, що не відповідає приписам пункту 1 Розділу ІІ цієї Інструкції, яким передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Крім того, згідно вимог пункту 5 Розділу ІІ та пункту 2 Розділу ІІІ Наказу МВС України №1026 від 18.12.2018 року «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» передбачено, що включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Також у силу приписів підпунктів 2, 3 пункту 1 Розділу VІІ цієї Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняється примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; перешкоджання здійсненню відеозапису.

Однак, як убачається із матеріалів даної справи, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та виявив бажання на проходження такого огляду в медичному закладі. Згодом, як об`єктивно слідує із відеозапису події, що після того, як ОСОБА_1 виявив бажання пройти відповідний огляд у лікарні, він із поліцейським пішли до службового поліцейського автомобіля для поїздки в медичний заклад, однак під час руху поліцейський зняв свою нагрудну бодікамеру та віддав її своєму напарнику, після чого пішов розмовляти з ОСОБА_1 за службовий автомобіль, внаслідок чого даний епізод події залишився незафіксованим на відеозапис. Наведене свідчить про ведення відеозапису події не безперервно, як того вимагають вищевказані положення Інструкції, а частина події (спілкування поліцейського з водієм) залишилась поза межами відеофіксації цієї події.

Також відповідно до пункту 5 Розділу І Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 визначено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Разом із тим, згідно пункту 6 Розділу І цієї Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться, зокрема, поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом). З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (п. 9 Розділу ІІ цієї Інструкції).

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 затверджений «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Пунктом 5 цієї Постанови передбачено, що підтвердженням стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п. 6 цієї Постанови).

Крім того, відповідно до пункту 8 цієї Постанови у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Натомість, як убачається із дослідженого відеозапису події та письмових матеріалів, що будь-які дані про ухилення ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку судом не встановлено, він до незафіксованого на відеозапис події спілкування із поліцейським бажав пройти такий огляд у медичному закладі, що виключає наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, як убачається з наявного в матеріалах справи рапорту інспектора СРПП ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Карабіна В.В. від 11.12.2023, що причиною зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 було те, що останній під час руху не користувався ременем пасивної безпеки, за що поліцейським винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, однак жодної постанови не долучено і така в матеріалах справи відсутня.

Згідно частини п`ятої статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У рішенні ЄСПЛ «Матанович проти Хорватії» зазначено, що буде порушенням Конвенції використання одних доказів з ігноруванням інших.

Згідно статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України, Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом» Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, ЄСПЛ вказав, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Окрім того, у рішенні ЄСПЛ в справі «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За таких обставин, суд вважає, що залишився недоведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним вимог пункту 2.5 ПДР України за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №666881 від 11.12.2023, зважаючи на істотне порушення процедури такого огляду та відсутність у матеріалах справи будь-яких даних щодо ухилення ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі №536/1703/17 (провадження № К/9901/3839/17).

Відтак, із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Ураховуючи наведене та керуючись ст. ст. 7, 130, 245, 247, 251, 266, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя І. Б. Кос