Справа № 192/534/24
Провадження № 3/192/260/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Тітова О.О., розглянувши в смт Солоне Дніпропетровської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпропетровської області, громадянин України не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14 березня 2024 року близько 12:00 год. за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, спричинив фізичний біль хватаючи за руки та одяг та вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 кричав на дитину, висловлювався нецензурною лайкою свідком чого стала малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внаслідок чого, могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю ОСОБА_2 та психічному здоров`ю малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В суд ОСОБА_1 не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис в протоколі про адміністративне правопорушення, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. За таких обставин, відповідно до ст. 268 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність особи, щодо якої складено протокол.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства, тобто умисного вчинення дій фізичного характеру, які виразились у хватанні потерпілої ОСОБА_2 за руки та психологічного характеру, які виразились у нецензурній лайці на адресу потерпілої, а також психологічному насильстві щодо малолітніх дітей потерпілої ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП знайшла своє підтвердження під час розгляду справи судом.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД 386379 від 14.03.2024 року, судом встановлено, що 14 березня 2024 року ОСОБА_1 висловлювався на адресу співмешканки ОСОБА_2 нецензурною лайкою, спричинив їй фізичний біль хватаючи за руки та одяг, кричав на малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , висловлювався нецензурною лайкою свідком чого стала малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внаслідок чого, могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю ОСОБА_2 та психічному здоров`ю малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно з електронним рапортом та протоколом про прийняття заяви від 14.03.2024 судом встановлено, що о 12:28 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 чоловік ОСОБА_1 б`є заявницю ОСОБА_2 та дітей, раніше також бив заявницю, ШМД не потрібна, в квартирі є діти, чоловік щойно вийшов за цигарками.

З письмових пояснень ОСОБА_2 щодо подій 14.03.2024 встановлено, що вона викликала поліцію з приводу вчинення щодо неї та її дітей домашнього насильства співмешканцем ОСОБА_1 , який вважає, що вона погано виховує сина. Домашнє насильство як фізичне, так і психологічне вчиняється ОСОБА_1 не вперше, однак органи поліції викликано вперше, оскільки раніше ОСОБА_1 вибачався та обіцяв більше так не робити.

З письмових пояснень ОСОБА_1 судом встановлено, що він не заперечує факт вчинення домашнього насильства та частих сварок зі співмешканкою через те, що ОСОБА_2 на його думку не займається хатніми справами та неналежним чином виховує дітей. 14.03.2024 вони посварились через поведінку сина ОСОБА_5 , він кричав нецензурною лайкою, спричинив фізичний біль штовхаючи та хватаючи за руки та одяг, ОСОБА_5 також кидалася на нього, діти були налякані. Вважав, що у конфлікті також винна ОСОБА_2 .

З акту обстеження умов проживання від 14.03.2024 складеним начальником ССД Солонянської селищної ради за участі інспектора СЮП ВП№9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області Салій В.М., Бобильової Є.І., ПОГ ДРУП ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у зв`язку з надходженням повідомлення на лінію «102» та реагуванням на випадок домашнього насильство відносно дітей судом встановлено, що за результатами співбесіди зі ОСОБА_2 остання зазначила, що поїде до матері ОСОБА_9 .

Згідно характеристики №1433 від 14.03.2024 ОСОБА_1 фактично проживає разом зі співмешканкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , характеризується з негативного боку, під час проживання від сусідів поступали скарги на його поведінку а також застосування психологічної та фізичної сили щодо ОСОБА_2 , часто ОСОБА_1 був помічений в стані наркотичного та алкогольного сп`яніння, ніде не працює, живе за державні кошти, які отримує ОСОБА_2 на утримання дітей.

Згідно з формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 14.03.2023 у зв`язку з середнім ризиком небезпеки стосовно кривдника виписано терміновий заборонний припис АА №3592278.

Згідно з терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №3592278 від 15.12.2023 року ОСОБА_1 заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою протягом доби.

На думку суду, поведінка ОСОБА_1 була направлена на утвердження власної переваги та влади в сім`ї, свідчить про відсутність поваги до жінки з якою спільно проживає та виховує дітей, знецінення її методів виховання власних дітей, а також вказує на відсутності критичного ставлення до своєї поведінки, впевненість у власній безкарності. Суд вважає, що така поведінка ОСОБА_1 викликала відчуття страху, емоційної невпевненості, безпорадності, нездатності захистити себе та дітей та могла завдати шкоди фізичному та психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 та психічному здоров`ю малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Суд не бере до уваги лист т.в.о. начальника СВ ВП №9 за даним фактом, оскільки доказового значення даний лист не має, як не приймає до уваги і довідку складену за результатами розгляду звернення ОСОБА_2 з тих же підстав.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника ОСОБА_1 , який не працює, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують його відповідальність та вважає необхідним накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді адміністративного арешту на максимальний строк 10 діб. Саме таке стягнення, на думку суду, є справедливим, необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 та запобігання вчиненню нових правопорушень, як ним самим, так і іншими особами.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

Керуючись ст.ст. ч.1 ст. 173-2, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 10 (десять) діб.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.О. Тітова