ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2024 Справа №607/19872/24 Провадження №3/607/8370/2024

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Мостецька А.А., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Скиби В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду справу, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

05.09.2024 о 23 год 25 хв в м. Тернопіль по вул. Руська, 21, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, підвищена жвавість, звужені зіниці, що не реагують на світло. Від проходження огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

У судовому засіданні захисник Скиба В.М. просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, підтримавши подані письмові заперечення. В обґрунтування яких зазначив, що з даним протоколом ОСОБА_1 не згідний, оскільки на час зупинки поліцейськими він не знаходився у стані наркотичного сп`яніння та без будь-яких ознак такого сп`яніння. Транспортний засіб знаходився в нерухомому стані, тобто самого факту керування автомобілем не було. ОСОБА_1 мав набір здійснювати рух, однак не рухався. В свою чергу ОСОБА_1 , щоб не провокувати конфлікт та будучи законопослушним громадянином, розуміючи, що він не керував авто, не вживав жодних речовин. При цьому жодних ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 не було та транспортним засобом перебуваючи з ознаками сп`яніння не керував.

Крім того, дані зазначені у протоколі не підтверджуються жодним належним на це доказом. Такі дії поліцейських щодо складання протоколу вважає незаконними та такими, що суперечать закону, оскільки самого правопорушення ОСОБА_1 не вчиняв та відомості протоколу суперечать даним, що містяться на відеозаписі, що є в матеріалах справи, на якому чітко видно, що працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 , який стояв і не рухався. Відтак матеріали справи не підтверджують факту керування ОСОБА_1 у час вказаний у протоколі, а тому наведене взагалі виключає притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки адміністративна відповідальність за цією статтею КУпАП може наступати, перш за все у випадку наявності доказів керування особою транспортним засобом в стані сп`яніння.

Щодо встановленого огляду та розуміння пред`явленого звинувачення зазначає, що працівники поліції належним чином не встановили чи ОСОБА_1 розуміє значення дій та наслідки відмови від проходження огляду. Оскільки ОСОБА_1 є іноземцем, йому достеменно не відомо законодавство України, при цьому хоча і мову він розуміє, однак в повному обсязі осягнути всі вислови і поняття не може. Встановивши, що ОСОБА_1 є іноземцем, працівники поліції зобов`язані були викликати та запропонувати перекладача, цього зроблено не було.

Крім того, зазначає що за наявності вказаних обставин (відсутності безперервного відеозапису), а також за відсутності свідків у справі (присутність яких вимагається статтею 266 КУпАП та вимогами Інструкції, за відсутності безперервних відеозаписів) працівники поліції не зібрали належних і достовірних доказів як вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і не підтвердили дотримання належної процедури притягнення його до адміністративної відповідальності. Таким чином, у матеріалах справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП взагалі відсутні жодні докази, які би вказували про керування ОСОБА_1 05 вересня 2024 року транспортним засобом взагалі, перед спілкуванням з працівниками поліції, події стосовно яких зафіксовані на наявних у справі відеозаписах.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнав, підтримав подані захисником письмові заперечення та просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Незважаючи на невизнання своєї вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення доведена належними та допустимими доказами, які досліджені у судовому засіданні, а саме:

- даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №123716 від 05.09.2024, де викладені обставини вчинення ним адміністративного правопорушення;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР від 05.09.2024 о 23 год 30 хв виданого ОСОБА_1 у результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби виявлені ознаки сп`яніння: неприродна блідість обличчя, підвищена жвавість, звужені зіниці, що не реагують на світло;

- письмовою розпискою ОСОБА_1 від 06.09.2024, згідно з якою ОСОБА_1 зобов`язався не керувати транспортним засобом «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 , даний ТЗ буде припаркований в м. Тернопіль, вул. Руська, 21;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2989007 від 06.09.2024, складеної стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП;

- довідкою УПП в Тернопільській області ДПП від 06.09.2024 про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

Надаючи оцінку вказаним доказам, суддя вважає їх такими, які узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому судом приймаються до уваги. На думку суду, такі докази підтверджують як послідовність та хронологію подій, які відбувались 05.09.2024 за участі водія ОСОБА_1 , так і обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді даної справи.

Окрім того, судом було досліджено доданий до протоколу про адміністративне правопорушення магнітний носій інформації оптичний DVD-R диск з наявними на ньому відеозаписами із автомобільного відеореєстратора та з нагрудних камер працівників поліції. Так, з відеозаписів вбачається, що працівники поліції рухаючись по вул. Руська в м. Тернополі виявили транспортний засіб марки «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 , який стояв збоку проїзної частини дороги, із заведеним двигуном під керуванням водія ОСОБА_1 . При цьому вказаний водій зупинив автомобіль в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», у зв`язку із чим на останнього в подальшому працівниками поліції було винесено постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Разом з тим, на вказаному відеозаписі також зафіксований рух автомобіля заднім ходом, тобто рух транспортного засобу відбувся, більше того даний факт не заперечувався і ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками поліції. В подальшому під час розгляду справи у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, підвищена жвавість, звужені зіниці, що не реагують на світло. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також повідомлено його процесуальні права, передбачені ст. 268 КупАП та ст. 63 Конституції України. Однак на вказану пропозицію працівника поліції водій ОСОБА_1 відмовився проїхати у медичний заклад з метою встановлення наркотичного сп`яніння. У зв`язку із вищевикладеним, стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КупАП.

При цьому суд зазначає, що відеозапис є повним та вичерпно інформативним, надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини адміністративного правопорушення, а тому суд не погоджується із твердженнями захисника про те, що додані до матеріалів справи відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції не є безперервними та вважає наданий диск належним доказом в розумінні ст. 251 КупАП.

За таких обставин, суд вважає, що фіксація факту відмови від проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, проведена із дотриманням положень ст. 266 КУпАП, зокрема зафіксована за допомогою технічних засобів на бодікамери поліцейських.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом спростовуються вищенаведеними матеріалами, в тому числі відеозаписами із відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер поліцейських, з яких вбачається, що саме ОСОБА_1 був водієм автомобіля «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 , більше того останній при спілкуванні з працівником поліції жодного разу не заперечував факту керування автомобілем, а навпаки підтвердив, зазначаючи про зупинку на зазначеній ділянці дороги.

Згідно з положеннями п. 1.10 Правил дорожнього руху України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії, а також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» за №14 від 23.12.2005 року, роз`яснено судам, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання захисника на відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння суд відхиляє та звертає увагу, відповідно до вимог статті 266 КУпАП та положень «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейський є спеціально уповноваженим суб`єктом на виявлення ознак сп`яніння, який самостійно оцінює стан водія транспортного засобу та наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння і у випадку якщо в поліцейського є підстави вважати, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, водій відповідно до положень ПДР України на вимогу поліцейського зобов`язаний пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Суд звертає увагу на те, що під наявністю у особи ознак сп`яніння необхідно розуміти припущення поліцейського про наявність у особи такого стану, яке ґрунтуються на порівнянні фізичного стану та поведінки особи і із станом та поведінкою, які визначені нормативними документами і указують на наявність такого стану. У будь-якому випадку висновок поліцейського про наявність у особи ознак сп`яніння містить суб`єктивний характер.

Так, у контексті застосування положень статті 130 КУпАП процедура огляду фактично розпочинається з моменту встановлення у водія ознак сп`яніння та пропозиції поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння з метою підтвердження або спростування стану водія, встановленого працівниками поліції. У подальшому, в залежності від волевиявлення водія, або проводиться відповідний огляд на стан сп`яніння у передбачений законом спосіб, або, у разі відмови водія від проходження такого огляду, настають наслідки, передбачені ст. 130 КУпАП.

Таким чином, оскільки наявність чи відсутність у поліцейського підстав для пред`явлення вимоги про огляд, входить у межі його повноважень, доводи захисника з приводу відсутності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння не може братися до уваги при вирішенні питання щодо наявності чи відсутності складу певного правопорушення.

Щодо тверджень захисника в частині недосконалості володіння ОСОБА_1 українською мовою та незнання достеменно законодавства України, оскільки він є іноземцем, суд вважає їх необґрунтованими та такими, що спрямовані виключно на уникнення від адміністративної відповідальності, оскільки незнання закону не звільняє від відповідальності.

Відповідно до статті 16 КУпАП іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 проживає на території України протягом тривалого часу, зокрема як він сам зазначив, що у підлітковому віці переїхав в Україну, де навчався та працював, а відтак наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 українську мову розуміє і послуг перекладача не потребує.

Крім того, вказані твердження захисника спростовуються відеозаписами, долученими до матеріалів справи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 вільно спілкувався з поліцейськими українською мовою, розуміючи зміст усіх поставлених працівниками поліції йому запитань на українській мові. При цьому на пропозицію пройти огляд у зв`язку з очевидними ознаками наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 чітко відповідав, що відмовляється. Також з відеозаписів та протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 заявляв клопотання про користування послугами перекладача, однак працівником поліції належним чином було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, у тому числі гарантоване право користуватись послугами перекладача, згідно з статтею 268 КУпАП.

Таким чином, доводи захисника про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд, не бере до уваги, оскільки сукупність досліджених доказів є переконливими, повними, послідовними та повністю узгоджуються між собою, а відтак спростовують доводи останнього щодо закриття провадження у справі та поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 .

Крім того, на думку суду, твердження сторони захисту, викладені у клопотанні про закриття провадження у справі є обраним напрямком і тактикою побудови захисту задля доведення невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та відповідно уникнення його від адміністративної відповідальності.

За даних обставин, оцінюючи докази в їх сукупності та враховуючи, що ОСОБА_1 , як іноземець, який на законних підставах перебуває на території України, підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України, суд вважає, що в діяннях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

При накладенні стягнення, суд, враховує санкцію статті, характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини, а також відсутність обставин, які обтяжують та пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідальність, а тому, суд дійшов висновку, що до порушника слід застосувати стягнення у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами, передбаченого санкцією статті, за якою він притягується до відповідальності, оскільки саме таке стягнення буде відповідати рівню суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, а також, буде достатнім для запобігання вчиненню ним нових правопорушень в майбутньому і необхідним для досягнення мети адміністративного стягнення.

Також відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 9, 23, 33, 34, 40-1, ч. 1 ст. 130, 245, 251, 252, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), який стягнути в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника,роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок) в дохід держави та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяА. А. Мостецька