Номер провадження: 33/813/865/24
Номер справи місцевого суду: 509/6692/23
Головуючий у першій інстанції Бочаров А. І.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги захисника Морозова Олексія Вікторовича в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

на постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 листопада 2023 року

у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 листопада 2023 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винуватим у тому, що він 24 жовтня 2023 року, о 10:10 год, керуючи автомобілем «Mercedes-BenzVito», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі М-28-01, 28 км «Обхід м. Одеса», Одеського району Одеської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, невнятна мова, різкий запах алкоголю з рота. Від продуття газоаналізатора Драгер та проходження медичного огляду в медичному закладі у лікаря нарколога у встановленому законом поряду відмовився під відеозапис, факт вживання алкоголя не заперечував, з порушення згоден, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 адвокат Морозов О.В.24 лютого 2024 року засобами поштового зв`язку звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 листопада 2023 року скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне дослідження судом обставин, які необхідні для обґрунтованого та законного її вирішення, порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі захисник Морозов О.В. також просив поновити строк на апеляційне оскарження, в обґрунтування поважності причин пропуску строку зазначив, що ОСОБА_1 не мав можливості оскаржити постанову суду від 24 листопада 2023 року у десятиденний строк, оскільки не знав про існування адміністративної справи в суді та постановлення 24 листопада 2023 року постанови про визнання його винним у вчиненні правопорушення. Про наявність постанови від 24 листопада 2023 року йому стало відомо лише 10 лютого 2024 року, після ознайомлення в суді першої інстанції із матеріалами справи.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. При цьому, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон АліментаріяСандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Сабадаш проти України поновлення судом пропущеного строку на оскарження рішення без належного обґрунтування порушує принцип юридичної визначеності.

Також, у справі «Каракуця проти України» у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумний інтервал часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип resjudicata (принцип юридичної визначеності).

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи відбувся 24 листопада 2023 року за відсутності ОСОБА_1 .

Оскаржувана постанова Овідіопольського районного суду Одеської області ухвалена 24 листопада 2023 року, а тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП останнім днем оскарження постанови є 04 грудня 2023 року.

З Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що постанову Овідіопольського районного суду Одеської області надіслано судом до реєстру для оприлюднення 28 листопада 2023 року та забезпечено надання загального доступу 29 листопада 2023 року.

Вказані обставини, апеляційний суд вважає, свідчать про наявність у ОСОБА_1 та його захисника, сукупності передумов, які вочевидь не створювали перешкод для реалізації права на захист, шляхом своєчасного подання апеляційної скарги.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не вчинив відповідних дій з оскарження постанови суду внаслідок того, що не був обізнаний про порушене відносно нього судове провадження спростовуються матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 477002, складеним 24 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у якому наявний підпис ОСОБА_1 про те, що він ознайомлений з місцем та часом розгляду справи, який відбудеться 24 листопада 2023 року о 10.00 год. у Овідіопольському районному суді Одеської області (а.с. 4).

Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що захисник або ОСОБА_1 вживали заходів, спрямованих на отримання в суді першої інстанціїінформації про порушено відносно ОСОБА_1 провадження станом на визначену у протоколі про адміністративне правопорушення дату розгляду справи - 24 листопада 2023 року, а із заявою про ознайомлення із матеріалами справи та отримання копії постанови суду представник ОСОБА_1 звернувся лише 09 лютого 2024 року та в цей же день отримав копію постанови суду, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка (а.с. 17).

Отримавши копію постанови суду 09 лютого 2024 року, ОСОБА_1 з апеляційною скаргою звернувся лише 24 лютого 2024 року, тобточерез п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії постанови, при цьому не зазначивши причини подання апеляційної скарги у наведений строк.

Апеляційний суд наголошує, що положеннями ст. 294 КУпАП прямо визначено, що строк на апеляційне оскарження рахується з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії судового рішення.

Будь-яких інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду захисник не надає і не посилається на інші обставини, що перешкоджали ОСОБА_1 реалізувати своєчасно своє право на оскарження постанови суду.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що звертаючись з апеляційною скаргою поза процесуальними строками, встановленими законом, захисник не навів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та не надав доказів про наявність перешкод у реалізації права на оскарження постанови судді у встановлений КУпАП десятиденний строк, а тому у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження належить відмовити.

При цьому слід роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторно звернутися з апеляційною скаргою на дану постанову з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження та з наданням належних доказів поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволені клопотання адвоката Морозова Олексія Вікторовича в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 листопада 2023 рокуу справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу адвоката Морозова Олексія Вікторовича в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повернути особі, яка її подала, разом з доданими до неї матеріалами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова