Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Борсук П. П., з участю секретаря судового засідання Таровської А. А., захисника Татарин В. М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Татарин В. М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, мешканця: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді 40 (сорок) годин громадських робіт.

Також із ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійоксудового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 12.12.2023 близько 17 год 35 хв у м. Луцьку на пр. Перемоги, 34 здійснив дрібне хуліганство, а саме: виражався нецензурною лайкою в громадському місці, в дворі будинку в бік працівників поліції, чим вчинив дії, які порушують громадський порядок та спокій громадян, та такі дії кваліфіковано за ст. 173 КУпАП.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не погоджуючись із вказаною постановою судді в частині накладення адміністративного стягнення, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність просить змінити оскаржену постанову та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51,00 гривня. Вказує про те, що свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення ОСОБА_1 в суді першої інстанції визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та усвідомив суспільну небезпечність своїх дій. Зазначає і про те, що його протиправні дії були вчиненні по збігу неприємних подій та жодної шкоди нікому не завдано. Вважає, що застосування до ОСОБА_1 такого виду стягнення як громадські роботи не відповідає принципу індивідуалізації покарання та судом при накладенні такого стягнення не в повній мірі взято до уваги всі обставини справи та пом`якшуючі обставини. А також за відсутності обтяжуючих обставин не зрозуміло, чому судом застосовано тяжчу санкцію у виді громадських робіт, а не мінімальну штраф у будь-якому розмірі в межах санкції ст. 173 КУпАП.

При цьому, на думку захисника, необгрунтованим є висновок суду про неможливість сплати штрафу з посиланням на відсутність офіційної роботи.

ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причин неявки не вказав, жодних клопотань чи заяв від останнього на адресу суду не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку захисника, яка просила судове рішення в частині накладення адміністративного стягнення змінити, доходжу висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Отже, фактичні обставини адміністративної справи, правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП та доведеність його винуватості, ніким не оскаржуються, а тому судове рішення в цій частині апеляційний суд не переглядає.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, судом першої інстанції не в повній мірі були дотримані вказані вище вимоги.

Отже, доводи захисника про те, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді громадських робіт являється явно несправедливим є цілком слушними з огляду на наступне.

Так, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, суддя не в повній мірі дотримався вимог ст. 23, 33 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, у виді громадських робіт, суддя не врахував ряд обставин, які істотно знижують ступінь відповідальності правопорушника.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, і як вказав захисник повною мірою усвідомив суспільну небезпечність своїх дій. Крім того, захисник пояснила і те, що вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення відбулося по збігу неприємних подій і жодної шкоди нікому не завдано. Також ОСОБА_1 займається благодійним ремонтом авто на ЗСУ для військових і гарантує сплату штрафу негайно ж, якщо суд визначить такий вид стягнення.

Таким чином, виходячи з принципу справедливості, який є одним із основних принципів правосуддя, вирішальним у визначенні як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права є пропорційність відповідальності вчиненому правопорушенню, вважаю, що в даному випадку, застосування стосовно ОСОБА_1 стягнення у виді громадських робіт є явно несправедливим.

За наведених вище обставин, оскаржене судове рішення підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Санкція ст. 173 КУпАП передбачає накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, ступінь його вини, дані про особу винного, які наявні в матеріалах справи та встановлені судом, інші усі обставини справи в сукупності, та призначає ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП стягнення у виді штрафу в максимальному розмірі, а саме 7 (семи) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 119 (сто дев`ятнадцять) гривень.

На думку апеляційного суду таке стягнення буде необхідним і достатнім для виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Татарин Вікторії Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2024 року в частині накладення адміністративного стягнення змінити.

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 7 (семи) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 119 (сто дев`ятнадцять) гривень.

В іншій частині постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Борсук П. П.