Номер провадження: 33/813/2037/24
Номер справи місцевого суду: 511/2268/24
Головуючий у першій інстанції Теренчук Ж.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря - Зєйналової А.Ф.к., адвоката Карабут М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 08 липня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в/ч НОМЕР_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, -

встановив:

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 08 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн. На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу в сумі 34000,00 грн.

З вказаної постанови вбачається, що 04.06.2024 року, приблизно о 19 годині 05 хвилин на території за місцем дислокації частини підрозділу в/ч НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду, заступником командира батальйону військової частини НОМЕР_1 , майором ОСОБА_2 в присутності фельдшера медичного пункту в/ч НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_3 , виявлено старшого лейтенанта ОСОБА_1 з можливими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: стійким запахом алкоголю з ротової порожнини. О 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 було доставлено до КНП «Роздільнянська БПЛ» в місті Роздільна, де він в присутності майора ОСОБА_2 , фельдшера медичного пункту в/ч НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_3 та медичних працівників відмовився проходити медичний огляд (тест на вміст алкогольних парів) за допомогою газоаналізатору, згідно огляду в висновку виставлено діагноз в стані алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись з постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 08 липня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)в порушення чинного законодавства України, суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_1 два штрафа, тобто судом було порушено ст. 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме порушення;

2)належними та допустимими доказами у справі не доведено знаходження ОСОБА_1 за місцем дислокації в/ч НОМЕР_1 , як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, така обставина унеможливлює притягнення до адміністративної відповідальності;

3)обставини наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, суб`єктом, який його склав, повинні підтверджуватися іншими зібраними доказами, так протокол про адміністративне правопорушення у цій справі не може слугувати доказом у справі;

4)в протоколі про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_1 від 05 червня 2024 року не зазначена суть адміністративного правопорушення;

5)в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та тестів, а також те що він висловлював незгоду з його результатами, або ж відмовився проходити такий огляд. Отже, направлення ОСОБА_1 відразу до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням;

6)в порушення п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, однак суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_1 (учасника бойових дій) на корсить держави судовий збір.

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення адвоката Карабут М.В., яка наполягала на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, при розгляді справи про військове адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

-протокол про військове адміністративне правопорушення НОМЕР_1 №40 від 05.06.2024 року з якого вбачається, що 04.06.2024 року приблизно о 19:05 год., перебуваючи за місцем дислокації частини підрозділу в/ч НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду, заступником командира батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , майором ОСОБА_2 в присутності фельдшера медичного пункту в/ч НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_3 , виявлено старшого лейтенанта ОСОБА_1 з можливими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: стійкий запах алкоголю з порожнини рота. Пізніше, о 21:00 год., вищевказаного військовослужбовця доставлено до КНП «Роздільнянська БПЛ» в м. Роздільна де він в присутності майора ОСОБА_2 , фельдшера ОСОБА_3 та медичних працівників відмовився проходити тест на вміст алкогольних парів за допомогою газоаналізатору, згідно чого в висновку виставлено діагноз в стані алкогольного сп`яніння;

-рапорт заступника командиру батальйону з морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 з якого вбачається, що 04.06.2024 року, приблизно о 19:05 год., перебуваючи за місцем дислокації частини підрозділу в/ч НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду, заступником командира батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , майором ОСОБА_2 в присутності начальника логістики - заступника командира батальйону лейтенанта ОСОБА_4 , фельдшера медичного пункту в/ч НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_3 , виявлено старшого лейтенанта ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме стійким запахом алкоголю з ротової порожнини;

-направлення військовослужбовця на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння з якого вбачається, що 04.06.2024 року ОСОБА_1 було направлено до КНП «Роздільнянська БПЛ», у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю, порушення мови;

-акт № 58 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.06.2024 року з якого вбачається, що висновок та діагноз за результатами огляду ОСОБА_1 - алкогольне сп`яніння;

-висновок №58 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що 04.06.2024 року перебуває в алкогольному сп`янінні;

-рапорт заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 з якого вбачається, що 04.06.2024 року, приблизно о 21:00 год., заступником командира батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , майором ОСОБА_2 в присутності фельдшера медичного пункту в/ч НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_3 , супроводжено старшого лейтенанта ОСОБА_1 до КНП «Роздільнянська БПЛ» в м. Роздільна, для проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння де він старший лейтенант ОСОБА_1 в присутності майора ОСОБА_2 , фельдшера ОСОБА_3 та медичних працівників КНП «Роздільнянська БПЛ» відмовився проходити тест на вміст алкогольних парів за допомогою газоаналізатору, згідно чого в висновку виставлено діагноз в стані алкогольного сп`яніння;

-рапорт фельдшера медичного пункту в/ч НОМЕР_1 з якого вбачається, що 04.06.2024 року, приблизно о 21:00 год., фельдшером медичного пункту в/ч НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_3 в присутності заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , майора ОСОБА_2 , супроводжено старшого лейтенанта ОСОБА_1 до КНП «Роздільнянська БПЛ» в м. Роздільна, для проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння де він старший лейтенант ОСОБА_1 в присутності фельдшера медичного пункту в/ч НОМЕР_1 та медичних працівників КНП «Роздільнянська БПЛ» відмовився проходити тест на вміст алкогольних парів за допомогою газоаналізатору, згідно чого в висновку виставлено діагноз в стані алкогольного сп`яніння;

-службова характеристика ОСОБА_5 , з якої вбачається, що останній характеризується лише з позитивної сторони, до адміністративної відповідальності за вчинення корупційного та військового адміністративного правопорушення не притягувався, адміністративні стягнення не накладались;

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки такий висновок відповідає фактичним обставинам справи та узгоджуються із наявними в матеріалах справи доказами, які, на переконання апеляційного суду, були в повній мірі досліджені судом, з огляду на наступне.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України (далі - ЗСУ) і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього розпорядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби ЗСУ, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV.

Статтею 241 вказаного Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).

Усі військовослужбовці ЗСУ незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами Дисциплінарного статуту ЗСУ, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

З матеріалів справи, а саме із довідки Міністерства оборони України військової частини НОМЕР_1 від 06 червня 2024 року, вбачається що ОСОБА_1 старший лейтенант перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , 04 червня 2024 року близько 19:05 год був виявлений за місцем дислокації частини підрозділу в/ч НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння у умовах особливого періоду, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

За даним фактом відносно ОСОБА_1 було складено протокол про військове адміністративне правопорушення НОМЕР_1 №40 від 05.06.2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За змістом ч.1 ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому неодноразово був подовжений Указами Президента і до сьогоднішнього дня.

Отже, станом на 04.06.2024 року (день події у цій справі) особливий період в Україні тривав. Тобто дії ОСОБА_1 , що зафіксовані протоколом від 05.06.2024 року, вчинені в умовах особливого періоду, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

ОСОБА_1 04.06.2024 року не перебував у звільненні, не перебував у відпустці.

Відтак, з аналізу наведених вище норм, в сукупності доказів вбачається, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП, а саме вживання спиртних напоїв, вчинені в умовах особливого періоду, така особа винна у вчиненні виявленого правопорушення, підлягає адміністративній відповідальності, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Отже, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що належними та допустимими доказами у справі не доведено знаходження його за місцем дислокації в/ч НОМЕР_1 , як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, тому така обставина унеможливлює притягнення до адміністративної відповідальності, не заслуговує на увагу.

Помилковими також є твердження ОСОБА_1 про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_1 від 05 червня 2024 року не зазначена суть адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як вбачається з вищезгаданого протоколу про військове адміністративне правопорушення, він складені чітко до вимог ст.256 КУпАП при свідках та посадовою особою.

Крім того, слід зазначити, що правопорушник ОСОБА_1 в протоколі про військове адміністративне правопорушення розписався, отже погоджувався з інкримінованими йому правопорушенням, будь яких заперечень та пояснень не надавав.

Також не заслуговують на увагу посилання апеляційної скарги на те, що обставини наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, субєктом, який його склав, повинні підтверджуватися іншими зібраними доказами, так протокол про адміністративне правопорушення у цій справі не може слугувати доказом у справі з підстав того, що до протоколу про військове адміністративне правопорушення НОМЕР_1 №40 від 05.06.2024 року були долучені наступні докази: рапорт заступника командиру батальйону з морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 ; направлення військовослужбовця на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; акт № 58 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.06.2024 року; висновок №58 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; рапорт заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 ; рапорт фельдшера медичного пункту в/ч НОМЕР_1 ; службова характеристика ОСОБА_5 , яким судом апеляційної інстанції була надана належна правова оцінка.

Щодо посилань апеляційної скарги про те, що в порушенні п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, однак суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_1 (учасника бойових дій) на користь держави судовий збір.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір», відповідно до статті 1 якого судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

За приписами пункту 18 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і пункту 2 статті 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» такі особи мають пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій або Героя України не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору, а в цій частині зроблена відсилка до іншого законодавства.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22.10.1993 року №3551-XII«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

З цією правовою нормою кореспондується пункт 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Разом з тим, у даному випадку судовий збір було стягнуто з ОСОБА_5 у відповідності до вимог п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, а тому правових підстав для звільнення ОСОБА_5 від сплати судового збору немає.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

Суд також враховує, що у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого, звертається увага на те, що виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту.

Позиція ОСОБА_1 , яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності та обґрунтованості, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту з метою ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Однак, суд апеляційноїх інстанції погджується із доводами апеляційної скарги щодо того, що в порушення чинного законодавства України, суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_1 два штрафа, тобто судом було порушено ст. 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме порушення, тому резолютивна частина оскаржуваної постанови суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом виключення абзацу четвертого та п`ятого.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 08 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП - змінити.

З резолютивної частини постанови абзац четвертий, п`ятий наступного змісту:

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

На підставі частини другої статті 308 КУпАП, у порядку примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу в сумі 34000,00 (тридцять чотири тисячі грн )гривень.

Реквізити для зарахування до державного бюджету:

отримувач коштів: ГУК в Од.обл./м.Роздільна/21081100

код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37607526,

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

рахунок отримувача: UА0015710

код класифікації доходів бюджету: 899998 - виключити.

В решті постаову - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова