Справа № 551/742/24
Провадження №3/551/333/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2024 р. селище Шишаки

Шишацький районний суд Полтавської області в складі судді Сиволапа Д.С.

секретаря судового засідання Бараненко В.В.,

за участі захисника адвоката Нагайника М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Миргородського району Полтавської області, в режимі відеоконференції з Диканським районним судом Полтавської області, матеріали Сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого в КП «Техкомунбуд», РНОКПП НОМЕР_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Близько 21-09 год. 15 червня 2024 року по вул. Короленка в сел. Шишаки Миргородського району Полтавської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом мопедом «Yamaha Aprio» б/н, не маючи права керування даним транспортними засобами. Дане правопорушення він вчинив повторно протягом року.

Також водій ОСОБА_1 керував вищевказаним мопедом у стані алкогольного сп`яніння, наявність якого підтверджена висновком КНП «Миргородська лікарня інтенсивного лікування».

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9(а), п. 2.1(а) Правил дорожнього руху України в зв`язку з чим вони кваліфіковані органом Національної поліції за ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст.130 КУпАП.

Постановою суду 19 червня 2024 року вищезазначені протоколи були об`єднані в одне провадження.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, але за участі його захисника.

Вказав, що вину не визнає, оскільки мопедом в стані сп`яніння не керував, раніше за ч.2 ст. 126 КУпАП не притягувався. Вважає, що його медичний огляд проведено з порушеннями, які тягнуть його недійсність, зокрема алкотестер для продування йому надавала не черговий лікар, а стороння жінка, при цьому одного разу трубка алкотестера була вже заздалегідь вставлена в нього, що могло вплинути на показники даного приладу.

Незважаючи на заперечення стороною захисту винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, суд вважає, що винуватість в повній мірі підтверджується, а доводи сторони захисту відповідно спростовуються сукупність нижче вказаних доказів, перевірених та оцінених судом, а саме:

- даними протоколів про адміністративні правопорушення серії ААД № 750371 від 15.06.2024 року за ч. 5 ст. 126 КУпАП та серії ААД № 750370 від 15.06.2024 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1, 14);

При цьому суд не бере до уваги доводи захисника про неналежність та недопустимість вказаних протоколів нібито через те, що фабула вказаних у них правопорушень не підтверджується іншими належними та допустимими доказами, а у бланках протоколів ОСОБА_1 ніяких записів не робив, нічого письмово не підтверджував, записи про визнання ним вини відсутні.

На думку суду зміст та форма вищевказаних протоколів відповідає вимога ст. 256 КУпАП України та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, вони складені своєчасно уповноваженою на те особою та у них маються записи про відмову особи, яка притягується до відповідальності від їх підписання та надання пояснень, що відповідає вимогам ч.3 ст. 256 КУпАП.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до ст. 251 КУпАП адміністративний протокол є самостійним джерелом доказів, а отже неналежність чи недопустимість інших доказів не тягне за собою автоматичну неналежність чи недопустимість такого протоколу;

- копією постанови поліцейського СПД № 1 ВП № 3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Закладного Р.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1424779 від 12 лютого 2024 року якою ОСОБА_1 притягнуто за ч. 2 ст. 126 КУпАП до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Доводи захисника проте, що у вказаній постанові не зазначено про набрання нею законної сили суд вважає безпідставними. Так, положеннями ст. 283 КУпАП України, якою визначено зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення не передбачено зазначення у ній даних про набрання нею законної сили.

Разом з тим, стороною захисту не надано доказів того, що вказана постанова була скасована чи взагалі оскаржувалась ОСОБА_1 .

Водночас відповідно до ч.2 ст. 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

У вищезгаданій постанові у пункті 9 мається підпис ОСОБА_1 про отримання її копії, а отже постанова була вручена йому у належний спосіб.

За таких обставин, суд вважає, що вищевказана постанова поліцейського вчасно набрала законної сили та є обов`язковою для її виконання та врахування.

Суд частково погоджується з доводами захисника про те, що копія даної постанови засвідчена з порушенням ДСТУ 4163:2020 та Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5, оскільки не містись дати засвідчення, прізвища імені та по батькові уповноваженої особи, однак вважає передчасним твердження захисника про те, що дані недоліки неодмінно тягнуть за собою відсутність юридичної сили даної копії та її неналежність та недопустимість як доказу.

Так, службовою особою, яка проводила засвідчення копії даної постанови вимоги вищевказаного ДСТУ та Правил все ж таки в більшій мірі дотримано, зокрема на копії проставлено штам «згідно з оригіналом», підпис уповноваженої особи та печатка територіального органу поліції.

Крім того, копія постанови виготовлено не у вигляді окремого документа, а разом з іншими документами долучено до адміністративного матеріалу, який перебуває у прошитому та пронумерованому виді, має опис та відомості про особу яка склала даний матеріал та дату коли його було сформовано.

За таких обставин, суд має достатньо підстав вважати, що копія даної постанови поліцейського відповідає її оригіналу та вважає даний документ належним доказом.

При цьому визначальним для суду є саме відповідність копії постанови поліцейського її оригіналу, а не наявність у даної копії юридичної сили тобто властивості породжувати правові наслідки у вигляді виникнення, зміни, припинення певних правовідносин.

Отже, суд вважає, що певне недотримання стандартів засвідчення копій адміністративної постанови особою, яка сформувала відповідний матеріал може бути лише підставою для дисциплінарної відповідальності такої особи, однак не дає достатніх підстав для визнання даного документа неналежним або недопустимим доказом.

Так само на впливають на висновки суду доводи захисника про порушення особою, яка склала адміністративний матеріал вимог Розділу VII «Особливості оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, вчинені повторно» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 в частині неналежного оформлення та надання суду довідки про повторність вчиненого правопорушення.

Так, дана Інструкція є внутрішнім документом системи МВС та обов`язкова для виконання лише працівниками поліції.

В даному випадку повторність вчиненого ОСОБА_1 правопорушення встановлена судом не на підставі довідки органу поліції, а на підставі копії постанови ЕНА № 1424779 від 12 лютого 2024 року якою ОСОБА_1 притягнуто за ч. 2 ст. 126 КУпАП, яка набрала законної сили та яку суд визнав належним та допустимим доказом.

При цьому суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП України), жоден доказ не має наперед встановленої сили для суду;

- копією постанови інспектора СПД № 1 ВП № 3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Федоренка В.І. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 907279 від 15 червня 2024 року якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.6 ст. 121, ч.5 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП. Даним документом поміж іншого обґрунтовується причина зупинки 15.06.2024 ОСОБА_1 , який керував мопедом, що не зареєстрований у встановленому законом порядку та без вдягнутого мотошолому;

- оптичним диском з відеозаписами з портативного реєстратора працівника поліції від 15.06.2024 року на якому зафіксовано процедуру документування вчинених ОСОБА_1 правопорушень, зокрема факт керування ним мопедом на момент зупинки працівниками поліції, а також процедури його доставки та огляду на стан сп`яніння в КНП «Миргородська лікарня інтенсивного лікування». При цьому суд звертає увагу, що на відеозаписі у ОСОБА_1 мають місце явні ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді порушення координації рухів та мови (а.с.7).

- висновком КНП «Миргородська лікарня інтенсивного лікування» № 35 від 15 червня 2024 року за результатами медичного огляду на стан сп`яніння та актом такого огляду № 35 від 15.06.2024 (а.с.19, 44-45) згідно яких ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Показання спеціального технічного засобу для визначення наявності вмісту етилового спирту о 22-25 год. 15.06.2024 складає 2,32 проміле, о 22-45 год. 15.06.2024 2,36 проміле.

Суд звертає увагу, що відповідно до документів наданих медичним закладом на запит захисника слідує, що медичний огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведено лікарем терапевтом КНП «Миргородська лікарня інтенсивного лікування» ОСОБА_2 , яка в листопаді-грудні 2023 року пройшла курс підвищення кваліфікації за напрямком «Діагностика станів сп`яніння» та при проведені огляду використовувався сертифікований та належним чином повірений технічний прилад «Газоаналізатор АлкоФор 307».

Доводи особи, яка притягується до відповідальності та його захисника про те, що продути прибор з трубкою ОСОБА_1 давала якась стороння жінка, а не лікар ОСОБА_2 та вдруге ним продувався прилад з вже вставленою трубкою, що ставить під сумнів результати огляду та спричиняє недійсність висновку та акт медичного огляду, суд вважає необґрунтованими.

Так, при перегляді відеозапису судом дійсно встановлено, що алкотестер до обличчя ОСОБА_1 підносила не стороння особа, а медичний працівник жіночої статі, яка весь час знаходилась на робочому місці за одним столом з лікарем ОСОБА_2 , була одягнена у медичний огляд та здійснювала заповнення певної документації. При цьому лікар особисто візуального контролювала хід продування приладу, роз`яснювала дану процедуру ОСОБА_1 та ознайомлювалась із цифровими показниками прибору.

Суд звертає увагу на тому, що жодними відомчими документами лікарю, яких проводить огляд на стан сп`яніння, не заборонено використовувати технічну допомогу молодшого медичного персоналу при здійснені технічних вимірів, взятті зразків речовини тощо.

З відеозапису вбачається, що саме лікар проводила зовнішній огляд ОСОБА_1 та його опитування, контроль його зовнішнього вигляду та рухової сфери.

Доводи захисту про те, що ОСОБА_1 друге продував алкотестер із заздалегідь приєднаною до нього одноразовою трубкою, якою могла бути попередньо використаною, на висновки суду не впливають, оскільки вже при першому продуванні алкотестера його показник склав 2,32 проміле алкоголю, що в декілька разів перевищує встановлену норму.

При цьому суд звертає увагу, що використання спеціального технічного приладу при проведенні огляду на стан сп`яніння є лише допоміжним засобом, а висновок про перебуванні особи у відповідному стан робиться уповноваженим лікарем на підставі сукупності даних, отриманих під час огляду (зовнішній вигляд особи, наявність у неї ознак сп`яніння, зовнішній вигляд, вегетативно-судинні реакції, рухома сфера тощо), відомості про які вносять до Акту огляду;

- іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Згідно з п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.2 Загальних положень Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340 (в редакції Постанови від 20.05.2009 № 511) особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 3 вказаного Порядку керування мопедами дозволяється за наявності посвідчення категорії А1.

Як вбачається з довідки СПД № 1 ВП № 3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області б/н ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 11.02.2012 року категорії С, С1, тобто не має права керувати мопедами.

З огляду на наведене, суд вважає повністю доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом (мопедом) без права керування таким транспортним засобом та в стані алкогольного сп`яніння, а враховуючи те, що до адміністративної відповідальності за керування мопедом без наявності такого права він притягується повторно протягом року, суд кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 126 КУпАП та ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки остання при наявності однакових видів основного та додаткового стягнення (штраф та позбавлення права керування транспортними засобами), передбачає їх значно сувору міру.

При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд, врахувавши характер вчиненого правопорушення, дані про особу, приходить до висновку про необхідність накладення на винного адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами у мінімальному розмірі, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення подібних правопорушень в майбутньому.

На підставі викладеного та керуючись статтями 283-285, 287, 307, 308 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП та в межах санкції ч.5 ст. 126 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

Штраф підлягає сплаті в дохід держави на р/р UA0016577, отримувач коштів: ГУК у Полт.обл/тг смт Шишаки/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ): 37959255, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. под.), код бюджетної класифікації доходів бюджету: 21081100.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації на р/р UA0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві /м.Київ/ 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Штраф та судовий збір мають бути сплачені не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення адміністративного стягнення, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області протягом 10 днів з моменту отримання її копії.

Суддя Шишацького районного суду

Полтавської області Д.С.Сиволап