П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2024 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - Малюк В.М., за участю особи, відносно якої запроваджено протокол ОСОБА_1 та його представника адвоката Ігнатенко С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали справи про адміністративне правопорушення за протоколом інспектора взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Закарпатській області відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про ідентифікаційний номер платника податку в матеріалах справи відсутні, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 122-4 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

26.12.2023 року інспектором взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Закарпатській області, було запроваджено протокол серії ААД №034015 відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП, згідно якого: 26.12.2023 року, о 18 год. 35 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Skoda Kodiaq», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Ужгород, по вул. Верховинська, 31, став учасником ДТП, а саме: т/з марки «ЗАЗ Vida» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_2 допустив зіткнення з т/з марки «Skoda Kodiaq», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , після чого останній покинув місце ДТП.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Ігнатенко С.С. зазначив, що диспозиція ст. 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення місця ДТП з метою приховання факту ДТП. Однак у діях його довірителя умислу не було, оскільки останній домовився з другим учасником ДТП, обмінявся номерами телефонів і в подальшому поїхав. Вважає, що у даному випадку відсутня вина, а тому просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях його довірителя складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 , в судовому засіданні свою вину не визнав. Показав, що після ДТП зупинився, обмінявся з іншим учасником пригоди мобільними телефонами, домовилися про компенсацію і роз`їхалися. Через півтори години приїхала поліція, якій він все пояснив. Не мав на меті ухилятися, оскільки він є потерпілим.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2 повідомив, що після скоєння ДТП зупинився та вийшов з машини. Після цього він обмінявся з потерпілим ОСОБА_1 номерами мобільних телефонів і домовилися про компенсацію витрат, оскільки він був винуватцем ДТП. Після того як ОСОБА_3 поїхав, він передзвонив другу який порадив йому викликати поліцію і оформити страховку, що він і зробив.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення, обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно п. 2.10 а) ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1.10.ПДР України, під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Як вбачається з пояснень сторін, після настання дорожньо-транспортної пригоди, учасники такої зупинилися, а в подальшому домовившись про компенсацію витрат та обмінявшись номерами мобільних телефоні роз`їхалися, однак у подальшому винуватець ДТП - ОСОБА_2 , з метою оформлення страхового випадку викликав працівників поліції, які і запровадили протокол відносно ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 умисно залишив місце пригоди, оскільки в останнього не було умислу приховувати факт ДТП, так як він є у даній ситуації потерпілим. (постанова Ужгородського міськрайонного суду від 09.02.2024 року).

Враховуючи обставини події, а саме те, що у ОСОБА_1 відсутній умисел на вчинення правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, отже в його діях відсутня і суб`єктивна сторона правопорушення, яка має утворювати його склад у сукупності з іншими обставинами.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки матеріали справи не містять прямих доказів навмисного залишення ОСОБА_1 місця ДТП з метою та умислом уникнути відповідальності та покарання за вчинене адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що у даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП.

За таких обставин, вважаю, що провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП слід закрити, на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.122-4, п. 1 ст.247, ст.ст.283,284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 122-4 КУпАП, закрити, на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М.Малюк