КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/4688/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25жовтня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Ханова А.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 23серпня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 23серпня 2024 рокуОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Ханов А.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що підстав для огляду водія на стан наркотичного сп`яніння не було, оскільки із наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції не вбачається наявність у ОСОБА_1 наведених у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки сп`яніння.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції про те, що водій «різними методами намагався спровокувати конфлікт із представником правоохоронного органу та вжив повний комплекс заходів, щоб не пройти огляд на стан сп`яніння», спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Також захисник Ханов А.О. стверджує, що в діях поліцейського Донцова А.А. вбачається маніпуляція та введення водія в оману, що є порушенням норм чинного законодавства.

Звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутні докази відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

За наслідками апеляційного розгляду просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом із апеляційною скаргою захисник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначає, що апеляційну скаргу з додатками було направлено з дотриманням десятиденного строку, однак вона була помилково направлена до Київського апеляційного суду, що суперечить вимогам ст. 294 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими доводи апелянта про поважність пропуску строків на апеляційне оскарження,оскільки наведені у клопотанні обставини підтверджуються матеріалами справи.

З цих підстав судзадовольняє клопотання захисника ХановаА.О. та поновлює йому строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Ханова А.О. на підтримку поданої апеляційної скарги, проаналізувавши наведені у ній доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 05червня 2024 року о 17 год. 38 хв. керував транспортним засобом «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. П. Радзіня в місті Києві,з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагували на світло, тремтіння пальців рук, неприродня блідість обличчя. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи та дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

За оскаржуваною постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він у встановленому судом місці та час керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, в порушення п.2.5 ПДР від проходження вустановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частині 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Викладені в протоколі від 05.06.2024 року обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджуються відеозаписом з місця події, який долучений до протоколу і міститься в матеріалах справи та з якого вбачається, що поліцейським, у зв`язку з встановленими ознаками наркотичного сп`яніння, запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку в закладі охорони здоров`я, роз`яснено підстави для проведення такого огляду та наслідки відмови від його проходження. На вимогу працівника поліції ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Оскільки ОСОБА_1 05.06.2024 року в порушення п.2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , працівником поліції були виявлені такі ознаки наркотичного сп`яніння, як відсутність реакції зіниць очей на світло, тремтіння пальців рук, неприродня блідість обличчя. На вимогу пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога ОСОБА_1 відмовився, чим порушим п. 2.5 ПДР.

Даний факт спростовує доводи захисника Ханова А.О. про відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, оскільки такі ознаки були виявлені працівниками поліції на час зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , а тому вони правомірно висунули йому вимогу пройти огляд на стан сп`яніння.

Зокрема, з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху. В ході спілкування з працівником поліції, ОСОБА_1 не реагував на його слова та намагався спровокувати конфлікт. Працівник поліції, в свою чергу, діяв згідно вимог чинного законодавства, повідомив водієві про те, що вбачає у нього ознаки наркотичного сп`яніння та запропонував проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду у лікаря-нарколога. Від проходження огляду у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився.

Таким чином, доводи захисника Ханова А.О. про порушення працівником поліції норм чинного законодавства, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Всупереч доводам апелянта, винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується належними, достатніми та допустимими доказами, на які суд послався у своєму рішенні. Та обставина, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом працівниками патрульної поліції, не впливає на правильність прийнятого судом рішення.

З урахуванням викладеного, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначається в апеляційній скарзі.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 23серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а подану захисником Хановим А.О. в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз