Справа № 591/3494/24 Провадження № 3/591/889/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Клімашевська І.В., в присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвоката Фомінова Р.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , зі слів не працює,-

ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 31 березня 2024 року серії ААД №746826, водій ОСОБА_1 31.03.2024 о 21-45 год у м.Суми по вул. Івана Сірка, поблизу буд. 18, керував т/з Audi A6, д.н.з.- НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився під відеозапис, чим порушив п. 2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні, яке було призначено на 19 листопада 2024 року від ОСОБА_1 в черговий раз надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для виклику свідка ОСОБА_2 . Проте, суд не вбачає підстав для відкладення з огляду на те, що справа перебуває у провадженні суду з 08 квітня 2024 року та відкладалась 11 разів. ОСОБА_1 неодноразово заявлялись клопотання про відкладення розгляду справи для виклику вказаного свідка, проте забезпечити його явку в судове засідання він так і не зміг, кожного разу повідомляючи суду різні причини неявки (що свідок в арміі та не відповідає на його дзвінки, що не може з"явитись саме у призначену дату, що знаходиться у відпустці, а також - на лікуванні). В той же час, на підтвердження своїх слів надав лише одну довіку про лікування свідка датовану 09.09.2024, повідомляючи, що після завершення цього лікування свідок обов"язково прибуде у суд. Але, і у призначені після лікування дати свідок до суду не з"явився. За таких обставин, з урахуванням розумної пропорційності між використаними судом засобами та поставленою метою, а також - з метою достримання розумних строків розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами. При цьому, вважає поведінку ОСОБА_1 в суді такою, що направлена на уникнення відповідальності.

ОСОБА_1 в судовому засіданні категорично заперечив, що був за кермом, наголошуючи на тому, що керував транспортним засобом саме ОСОБА_3 . Також суду розповідав, що в той день, окрім нього та ОСОБА_4 , а машині був ще ОСОБА_5 , але він не знає де він на даний час проживає чи перебуває. Зазначав, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є військовими, тому вони боялись представників ТЦК і через це потікали з місця події, а він залишився. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що знає, що на нього у той же день було складено ще й протокол за ст.126 КУпАП, він його не оскаржував, а штраф по такому протколу сплатила за нього сестра.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Фомінов Р.М. зазначив, що його клієнту інкримінують суттєве звинувачення, але, на його переконання, в матеріалах справи немає беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_1 . Зокрема, не має доказів керування т/з саме ОСОБА_1 . При цьому, до показів свідка ОСОБА_6 (як письмових, так і тих, які він надав у судовому засіданні) просив відноситись критично, так як свідок, на його думку, був упередженим. Просив закрити справу про адміністративне правопорушення.

Допитана у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_7 , яка є знайомою ОСОБА_1 , пояснила, що в квітні близько 22-00 год вона йшла разом з ОСОБА_8 з кафе «Здибанка». Почули свист машини і коли автомобіль зупинився, то з-за керма авто вийшов водій, а потім - ОСОБА_1 , який був пасажиром даного авто, та ще один пасажир. Також бачила як за цим автомобілем зупинився військовий автомобіль, потім приїхали поліцейські, після чого вони пішли з місця поідї.

Аналогічні пояснення надав і допитаний за клопотанням ОСОБА_1 свідок ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він рухався на авто в напрямку 9-го мікрорайону, повернув на заправку. В цей час, з прилеглої території на великій швидкості виїхала чорна Ауді, наїхала на бордюр, потім на газон, що розташований в напрямку дитячої лікарні. Він припаркував своє авто за Ауді. Ауді ж не могла далі їхати, бо на ній були розбиті колеса і він вирішив, що водію стало погано і йому потрібна допомога. Але, з-за керма авто вийшов чоловік, як потім виявилось ОСОБА_1 , який хотів замінити колесо. У водія були явні ознаки алкогольного сп`яніння. З ОСОБА_1 в авто було ще дві особи. Після приїзду працівників поліції, на ОСОБА_1 як водія склали протокол. Впевнений у тому, що саме ОСОБА_1 був за кермом у той день.

Дослідивши матеріали справи, слід зробити висновок про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та доводиться наступними матеріалами справи:

- даними протоколу про адміністративне від 31 березня 2024 року серії ААД №746826, в якому зазначені встановлені судом обставини щодо часу і місця вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення (а.с. 1);

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який мав проведений у зв`язку з виявленими ознаками: зокрема, щодо запаху алкоголю з порожнини роту, млявої мови, хиткої ходи, згідно з яким ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився (а.с. 2);

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 , з яких вбачається, що 31.03.2024 близько 21-45 год він рухався на власному автомобілі Рено Меган, д.н.з.- НОМЕР_2 у м.Суми по просп. М.Лушпи. На перехресті вул. М.Лушпи по Івана Сірка, водій т/з Audi A6, д.н.з.- НОМЕР_1 , мало не здійснив з його т/з ДТП, після чого виїхав на бордюр. Вів себе на проїзній частині неадекватно. Зупинившись, він підійшов до автомобіля та відразу помітив, що водій перебуває з ознаками сп`яніння. При цьому, водію було приблизно років 60, він був у кепці та темних окулярах, худощавої тілобудови. При цьому, водій неодноразово повідомляв, що сів за кермо у стані сп`яніння. Після цього він викликав працівників поліції ( а.с.2А).

Свої письмові пояснення вказаний свідок повністю підтримав у судовому засіданні.

Крім того, з переглянутого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що працівниками поліції під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку із цим, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, проте ОСОБА_1 відмовляється від проходження як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я. При цьому, декілька разів у розмові повідомляє, що «керував т/з» і вживав алкогольні напої. На запитання працівників поліції каже, що керував саме він. Після цього починає казати, що транспортним засобом він все ж не керував. Тобто, хоча декілька раз і говорить, що не керував т/з, проте у розмові не заперечує, що саме він є водієм. Окрім того, свідок, який надавав письмові пояснення на відео чітко вказує саме на ОСОБА_1 , як на водія.

Так, згідно з п.2 Інструкції про порядок та виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, що передбачені у п.3 названої Інструкції, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Крім того, слід зазначити про те, що діючим законодавством про адміністративне правопорушення зокрема ст. 251 КУпАП, передбачено те, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У даному випадку на відеозаписі зафіксовані дії працівників поліції та особи, що притягається до відповідальності, що є необхідним та достатнім для прийняття рішення по суті.

Суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Так, відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Уразі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Таким чином, діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу ОСОБА_1 зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Суд вважає, що працівниками поліції було правомірно та у відповідності до вимог КУпАП зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

Суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

Суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тільки за наявністю обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 та захисником зазначалось, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував т/з. Проте, суд не може з цим погодитись.

Так, чинне законодавство, в тому числі й Правила дорожнього руху України, не містять чіткого визначення терміну «керування транспортним засобом».

Таке визначення наведено лише в пункті 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971), кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Так, з дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 сам неодноразово повідомляє, що він керував транспортним засобом, хоча потім і починає змінювати свою позицію. Окрім того, свідок ОСОБА_6 , як на місці зупинки, так і у судовому засіданні, чітко вказував саме на ОСОБА_1 як на водія.

При цьому, не має жодних підстав не довіряти показам вказаного свідка та вважати його упередженим, так як свідок ніколи не був знайомим з ОСОБА_1 та викликав працівників поліції через те, що останній створював небезпеку на дорозі, керуючи транспортним засобом ймовірно у стані алкогольного сп`яніння (як пояснював сам свідок).

При цьому, тільки на стадії судового розгляду з"явились свідки захисту ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які нібито були очевидцями та заперечили факт керування ОСОБА_1 автомобілем у той день. Але, до показів цих свідків суд відноситься критично, вважаючи їх зацікавленими особами, покази яких не узгоджуються з іншими доказами, дослідженими судом.

До того ж, слід зазначити, що відносно ОСОБА_1 виносилась постанова за те, що він 31.03.2024 о 23-26 год керував т/з, не маючи при собі посвідчення водія ( за ч.1 ст. 126 КУпАП). При цьому, суду не надано доказів, що вказана постанова ним скасовувалась, тобто останній погодився з тим, що відносно нього винесена постанова як на водія транспортного засобу. І тільки під час розгляду протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 заперечував факт керування ним транспортним засобом.

Отже, суд вважає встановленим факт того, що саме ОСОБА_1 керував т/з.

Згідно довідки ст. інспектора відділу АП УПП в Сумській області Лєонової Д. від 01.04.2024 ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом року та відповідно до відомостей ІКС «Інформаційний портал НП», має посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 26.06.2020.

Таким чином, враховуючи характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, вважаю за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з правопорушника необхідно стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 283, ст. 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605,60 гривень (р/р UA0026001; отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ЄДРПОУ- 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП), найменування коду класифікації доходів бюджету Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

У відповідності із ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-денного строку до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя І.В. Клімашевська