ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1945/24 Справа № 216/3889/24 Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

захисника особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року встановлено, що 25 травня 2024 року, о 08 год. 20 хв., у м. Кривому Розі по просп. Поштовому, буд. 56, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатора «Драгер». Результат позитивний та становить 0,48‰. Вказаними діями водій ОСОБА_2 порушив п.п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України. За даним фактом уповноваженою посадовою особою полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції складено протокол серії ААД №736945, за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з постановою суду 1-ї інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року відносно нього, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржена постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази, що саме він керував транспортним засобом, що свідчить про відсутність суб`єкта адміністративного правопорушення, що йому інкримінується.

Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи не відповідають вимогам чинного законодавства.

Вважає, що працівниками поліції було порушено порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення стосовно нього, оскільки огляд на встановлення стану сп`яніння було проведено без залучення двох свідків. Наполягає, що п. 2.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції має пріоритет над ч. 2 ст. 266 КУпАП, оскільки між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Позиції сторін в суді :

Захисник Карнаух І.О. підтримав апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав, зазначених в ній. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності належним чином повідомленого ОСОБА_2 .

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду 1-ї інстанції слід залишити без змін.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскарженою постановою встановлено, що 25 травня 2024 року, о 08 год. 20 хв., у м. Кривому Розі по просп. Поштовому, буд. 56, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатора «Драгер». Результат позитивний та становить 0,48‰. Вказаними діями водій ОСОБА_2 порушив п.п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України. За даним фактом уповноваженою посадовою особою полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції складено протокол серії ААД №736945, за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення пункту 2.9 а ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобомособ і, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Положеннями п. 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння, зокрема, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно зі п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції встановлено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

В судовому засіданні встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 інспектором взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ст. лейтенантом поліції Тупікало О.Ю., тобто складений уповноваженою особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.

Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказами, яким суд дав належну та повну оцінку, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 736945 від 25.05.2024 року, який складено правомочною посадовою особою, у встановленому законом порядку, в якому вказані обставини та фактичні дані інкримінованого адміністративного правопорушення ОСОБА_2 ;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_2 на місці зупинки т/з був проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, жвавість ходи, за допомогою приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», за результатами огляду встановлено, що вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 0,48‰. При цьому у даному акті зазначено, що ОСОБА_2 з результатами огляду згоден, про що свідчить його підпис.

- роздруківкою показів приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» № 239 від 25.05.2024 року, відповідно до якої результат тесту становить 0,48‰.

- відеозаписом, який долучений до матеріалів справи, на якому зафіксовано як 25 травня 2024 року, о 08 год. 20 хв., у м. Кривому Розі по просп. Поштовому, буд. 56, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції, на вимогу працівників поліції пройшов медичний огляд для визначення стану сп`яніння на місці зупинки т/з, результат огляду позитивний та складає 0,48‰. Результат огляду не оскаржував, зауважень та будь-яких дій щодо незгоди працівникам поліції не висловлював.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказані докази є належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення і відеозапису подій, що мали місце 25.05.2024 року за участю ОСОБА_2 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Під час апеляційного розгляду не було встановлено будь-яких порушень працівниками поліції під час складання та оформлення матеріалів даної справи відносно ОСОБА_2 та підстав для визнання доказів недопустимими або неналежними, тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Із дослідженого відеозапису подій, що мали місце 25 травня 2024 року за участю ОСОБА_2 , встановлено, що саме водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції (відеозапис 2024_0525_081918). Водій ОСОБА_2 під час спілкування з працівниками поліції не заперечував, що «вчора, близько 00-00 годин, вжив 1,5 літра пива (Clip-1, починаючи з 0:06:21). Погодився добровільно пройти огляд на встановлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Після проходження огляду та визначення позитивного результату, що склав 0,48 проміле, водій ОСОБА_2 не висловлював категоричної та чіткої незгоди з результатом, отриманим за наслідками огляду водій на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Натомість, водій поставив власний підпис про згоду з результатом проведеного огляду на стан сп`яніння в роздруківці результату показів приладу газоаналізатора Drager, відповідно до якої результат тесту становить 0,48‰ (проміле) та в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3, 4). Будучи ознайомленим з вказаним результатом, ні усно, ні письмово не вказував на жодні зауваження щодо незгоди з таким результатом огляду, а також, не вказував на порушення порядку його огляду на стан алкогольного сп`яніння з боку працівників поліції (Clip-2, починаючи з 0:03:12). Окрім того, водій ОСОБА_2 під час спілкування з працівниками поліції висловлював своє небажання їхати до медичної установи для проходження огляду на встановлення стану сп`яніння (Clip-1, починаючи з 0:04:41).

Із врахуванням наведеного, доводи апелянта, що він не був водієм в розумінні положень ПДР водієв, спростовуються дослідженим відеозаписом. Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновками суду 1-ї інстанції, що водій ОСОБА_2 погодився з результатом тестування на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, у зв`язку з чим підстав для проходження огляду на встановлення стану сп`яніння в спеціалізованому закладі охорони здоров`я не було.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо переваг Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, над ч. 2 ст. 266 КУпАП, апеляційний суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України.

Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини першої статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року №17-рп (щодо повноважності Верховної Ради України) визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони.

Ще однією ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин. Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу. Такі висновки наведені і в листі Міністерства юстиції України від 30.01.2009 року № Н-35267-18.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта в частині суб`єктивних тверджень, що норми Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, затвердженої Наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року, тобто нормативно-правового акту, мають вищу силу над нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, який відноситься до Законів України.

Враховуючи, що нормами ч. 2 ст. 266 КУпАП, тобто Законом України, встановлено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В матеріалах справи наявний відеозапис, на якому зафіксовано всі фактичні обставини, що відбулися за участю ОСОБА_2 після зупинки транспортного засобу під його керуванням 25.05.2024 року працівниками поліції до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього, з фіксуванням огляду ОСОБА_2 на встановлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, тож необхідності залучати двох свідків у поліцейських не було. Таким чином, дані доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження апелянта з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_2 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_2 та скасування постанови суду першої інстанції, немає.

З врахуванням викладено, керуючись ст.294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_2 за вчиненя адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин