Справа № 314/3485/24
Провадження № 3/314/1826/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2024 м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Швець О.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка працює продавцем ФОП « ОСОБА_2 », яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 виданий 26.12.2017 року органом 2326,

у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП,

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 905749 від 30.07.2024, ОСОБА_1 будучи продавцем торгівельного кіоску «Сигарети», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ФОП « ОСОБА_2 », 30.07.2024 о 11-29 годині, здійснила продаж 1 пачки цигарок «Marlboro» вартістю 71 гривня за пачку без марок акцизного податку, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП.

ОСОБА_1 у суді свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнала, не заперечила фактичних обставин справи, просила суворо її не карати. У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Пояснила суду, що дійсно працює продавцем у торгівельному кіоску «Сигарети», який належить ФОП « ОСОБА_2 », здійснила продаж 1 пачки цигарок «Marlboro» вартістю 71 гривня без марок акцизного податку, через необізнаність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно ст.ст.245,256,280 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За положенням ст.251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Частина 1 ст.156 КУпАП, передбачає відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм, суб`єктивна та об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, полягає в здійсненні роздрібної або оптової торгівлі алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ліцензією є право суб`єкта господарювання на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Відповідно до ст. 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

За положеннями ч. 1 ст. 128 Господарського кодексу України передбачено, що громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до ст. 58 цього Кодексу.

Аналізуючи зміст наведених норм, суд не може не прийти до висновку, що суб`єктами правопорушення, передбаченого ст. 156 КУпАП можуть бути працівники торгівлі, громадського харчування, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність в цих галузях.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд, також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З матеріалів справи не встановлюється, що порушниця є суб`єктом господарювання, а тому в контексті ст. 51, ч. 1 ст. 128 Господарського кодексу України, у розумінні п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», не може бути суб`єктом ліцензування, а відтак і суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП.

За приписами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsarv.Turkey), згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

За таких обставин, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст.247, 283, 284, 287, 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 156 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП, протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя О.В.Швець 09.09.2024