Справа № 588/1853/24
Провадження № 3/588/805/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року м. Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Сумської області Огієнко О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, що надійшли з Відділення поліції №1 (м. Тростянець) Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 ,

за ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 25.09.2024 о 21 год. 52 хв. у м. Тростянець по вул. 93 Бригади, 25 керував транспортним засобом марки ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння зіниць очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора алкотестер Драгер або в медичному закладі КНП «Тростянецька міська лікарня» відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив ті самі дії повторно протягом року.

Також ОСОБА_1 26.09.2024 о 10 год. 00 хв. у м. Тростянець по вул. Благовіщенська, 22 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху.

Крім того, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що він 26.09.2024 об 11 год. 00 хв. у м. Тростянець по вул. Гришина, 30 керував автомобілем ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив ті самі дії повторно протягом року.

Також ОСОБА_1 26.09.2024 о 10 год. 00 хв. у м. Тростянець по вул. Благовіщенська, 22 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_2 ,при цьому не маючи права керувати транспортними засобами категорії В, чим порушив вимоги п. 2.1.а Правил дорожнього руху та вчинив ті самі дії повторно протягом року.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, та не повідомив суд про причину неявки.

Згідно з протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 136869 від 25.09.2024, ЕПР1 № 137081 від 26.09.2024, ЕПР1 № 137127 від 26.09.2024, ЕПР1 № 137092 від 26.09.2024 ОСОБА_1 був ознайомлений з тим, що справа розглядатиметься Тростянецьким районним судом Сумської області, що підтверджується його підписом у вказаному протоколі.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Відповідно до частини 2 статті 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 126, 130 КУпАП, участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є не обов`язковою.

Таким чином, з урахуванням викладеного вважаю, що оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, поважних причин неявки до суду не повідомив, в розумні інтервали не вжив заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому провадження, справа може бути розглянута без його участі на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходжу до наступних висновків.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП, полягає у повторному протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї.

За частиною 2 статті 126 КУпАП настає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також згідно п. 2.9.а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки та заборони для учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України та кореспондується в даному конкретному випадку з вимогами п.2.5 Правил дорожнього руху.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкції), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з вимогами п. 6, 7 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, законодавець поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи водієм, погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушень за обставин, установлених судом, підтверджується такими доказами:

- протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 136869 від 25.09.2024, ЕПР1 № 137081 від 26.09.2024, ЕПР1 № 137127 від 26.09.2024, ЕПР1 № 137092 від 26.09.2024, які за змістом відповідають вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликають, містять усі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушень, передбачених частиною 5 статті 126, частиною 3 статті 130 КУпАП (а.с. 2, 14, 26, 36);

- рапортами помічника чергового відділення поліції №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області від 25.09.2024, 26.09.2024, в яких викладені обставини щодо зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння та в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 3, 15, 27);

- направленнями на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.09.2024 та 26.09.2024 (а.с. 4, 18, 29);

- відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, які містять фактичні дані про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмову останнього від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 9, 22, 32, 40);

- результатом тесту № 710 від 26.09.2024 та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з якими 26.09.2024 о 10 годині 10 хвилини ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 0,37 ‰ (а.с. 15а, 16);

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2787409 від 09.08.2024 відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, зокрема в тому, що він керував транспортним засобом як особа, яка не має права керування таким транспортним засобом (а.с. 44).

Враховуючи вищевикладене, доходжу до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки він, будучи особою, яка не має права керування транспортним засобом, повторно протягом року керував транспортним засобом.

Також до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , за частиною 3 статті 130 КУпАП на підтвердження факту повторності вчинення правопорушення додано постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 02.04.2024 про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається із змісту вказаної постанови ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 15.05.2023.

Тобто з моменту накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною 1 статті 130 КУпАП постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 15.05.2023 до моменту керування ним 25.09.2024 та 26.09.2024 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння минуло більше року.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, не доведена, але є доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, вчинене повторне протягом року, тобто після вчинення правопорушення 10.03.2024, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 02.04.2024, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи, що у чинному КУпАП, відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, та набрала чинності для України 11.09.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином доходжу до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 3 ст. 130 КУпАП на ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки він повторно протягом року вчинив порушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, так як керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та в стані алкогольного сп`яніння.

Перекваліфікація дій не погіршує становище ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.

Відповідно до частини 2 статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Вирішуючи питання про накладення стягнення, відповідно до статті 33, 36 КУпАП враховую особу правопорушника, характер вчинених правопорушень, які є небезпечними, тому на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у визначеному в санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП розмірі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування додаткового стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, враховую те, що у протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 136869 від 25.09.2024, ЕПР1 № 137081 від 26.09.2024, ЕПР1 № 137127 від 26.09.2024, ЕПР1 № 137092 від 26.09.2024, складених відносно ОСОБА_1 , зазначено, що транспортний засіб ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_2 , керуючи яким останній скоїв правопорушення, належить ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" №14 від 23.12.2005 не можна накладати стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

За таких обставин, вважаю за неможливе застосувати до ОСОБА_1 такий вид додаткового стягнення, як оплатне вилучення транспортного засобу.

Положеннями ч. 3 ст. 30 КУпАП встановлено, що, якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Отже, на підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП до призначеного ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за даною постановою, вважаю необхідним приєднати невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 4 роки 5 місяців 1 день згідно постанови Тростянецького районного суду Сумської області від 02.04.2024, та остаточно визначити загальний строк позбавлення права керування транспортними засобами на строк 9 років 5 місяців 1 день.

У зв`язку з накладенням адміністративного стягнення відповідно до статті 40-1 КУпАП вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн 50 коп. у дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись статтями 30, 33, 40-1, 126, 130, 268, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього на підставі ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП до призначеного ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років, приєднати невідбуту частину стягнення згідно постанови Тростянецького районного суду Сумської області від 02.04.2024, та остаточно визначити загальний строк позбавлення права керування транспортними засобами на строк 9 років 5 місяців 1 день.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. у дохід держави.

Згідно з частиною 2 статті 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного судом.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня винесення постанови. У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О. О. Огієнко