Справа № 215/4407/24
ПОСТАНОВА
23 липня 2024 року м. Кривий Ріг
Суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Квятковський Я.А. розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює вихователем НОМЕР_1 , яка протягом року не притягалася до адміністративної відповідальності; зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 184 КУпАП,-
09.06.2024 р. о 14:30 год. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 ухилялась від виконання передбачених ст. 150 СК України батьківських обов`язків щодо виховання своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: не приділяє належної уваги до виховання дитини, не контролює її поведінку та дозвілля, внаслідок чого остання випала з вікна 3-го поверху. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.
ОСОБА_1 в судове засідання з`явилась, з протоколом погодилась частково, пояснила, що в той час як дитина випала з вікна вона була вдома в іншій кімнаті. Вихованням дитини вона займається та контролює її поведінку та дозвілля.
Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме протокол (а.с. 3), рапорт (а.с. 5, 10), пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (а.с. 5), копію паспорту (а.с. 11), свідоцтво про народження ОСОБА_2 (а.с. 12), дійшов до наступного висновку.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, у вигляді попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.
Згідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №210899 від 20.06.2024 року вказано, що 09.06.2024 р. о 14:30 год. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 ухилялась від виконання передбачених ст. 150 СК України батьківських обов`язків щодо виховання своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: не приділяє належної уваги до виховання дитини, не контролює її поведінку та дозвілля, внаслідок чого остання випала з вікна 3-го поверху.
Однак, дослідженими матеріали справи встановлено, що у свідоцтві про народження дитини ОСОБА_2 , зазначено: батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_7 (а.с.12). Доказів того, що неповнолітня дитина ОСОБА_2 перебуває під опікою ОСОБА_1 , тобто остання є суб`єктом правопорушення, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено.
Крім того, аналізуючи висновки інспектора поліції щодо неналежного виховання, суд зазначає, що суду не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 не приділяє належної уваги до виховання дитини та доказів того, що сім`я перебування на обліку, як неблагополучної сім`ї.
Таким чином висновки інспектора поліції містять припущення та не підтверджуються матеріалами справи.
Згідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».
У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.
Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином при відсутності достатніх і переконливих доказів скоєння адміністративного правопорушення та наявності вини ОСОБА_1 , справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 слід провадженням закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбачене за ч.1 ст. 184 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 184 ч.2, 221, п.1 ч.1 ст. 247, 283, 284, 287 КУпАП, суддя
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП закрити на підставі ч. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.
Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, прокурором та потерпілим, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

СУДДЯ: