Справа№464/125/24
пр.№ 3/464/222/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2024 м. Львів

Суддя Сихівського районного суду м. Львова Сабара Л.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої начальником відділу кадрів департаменту персоналу ТзОВ ТВК «Львівхолод», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 41 КУпАП,

встановила:

на розгляд Сихівського районного суду м. Львова надійшов протокол про адміністративне правопорушення №ЗХ/ЛВ/37734/088/П/ПТ від 22.12.2023 відповідно до якого 22.12.2023 виявлено, що ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, а саме начальником відділу кадрів департаменту персоналу ТзОВ ТВК «Львівхолод», що за адресою: м. Львів, вул. Угорська, 22, порушила законодавство про працю, а саме не дотримано письмовий двотижневий строк повідомлення роботодавця щодо розірвання трудового договору, чим порушено положення речення першого ч. 1 ст. 38 КЗпП України, тим самим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.

27.02.2024 до суду надійшли письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , відповідно до яких просить закрити провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Вказане обґрунтовує тим, що 22.12.2023, за результатами заходу державного контролю ТзОВ ТВК «Львівхолод», складено акт №ЗХ/ЛВ/37734/088, а також видано припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю «ЗХ/ЛВ/37734/088/П від 22.12.2023. Умови припису виконано ТзОВ ТВК «Львівхолод» в зазначений термін, а саме до 15.01.2024, а також надано письмове повідомлення з копіями первинних документів до ЗМУ Державної служби з питань праці. Крім того зазначає, що відповідно до ст. 38 КЗпП України обов`язком працівника є попередити роботодавця про звільнення, а обов`язком роботодавця є звільнити працівника у термін, який він просить, у разі, якщо не може надалі працювати. Такі вимоги ТзОВ ТВК «Львівхолод» виконано в повному обсязі, звільнено працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в ті дати, в які вони прохали у письмових заявах, будь-яких претензій від них не надходило. З огляду на викладене, вважає, що ТзОВ ТВК «Львівхолод» здійснило процедуру звільнення без порушень ст. 38 КЗпП України та ст. 41 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з заявою, в якій просить здійснювати розгляд справи за її відсутності, надані письмові пояснення підтримує, просить закрити провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 статті 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 41 КУпАП посадові особи підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадяни-суб`єкти підприємницької діяльності підлягають адміністративній відповідальності, серед іншого, за вчинення інших порушень вимог законодавства про працю.

З цього слідує, що диспозиції вказаної норми являється бланкетною, оскільки називає склад правопорушення, але для визначення його ознак відсилає до норм іншої галузі права або нормативних (підзаконних) актів правил, положень, інструкцій.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначені Кодексом законів про працю України (надалі КЗпП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Згідно ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, та беручи до уваги склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, у вказаній справі доведенню підлягають обставини порушення законодавства про працю особою, яка є посадовою особою підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності або громадянином-суб`єктом підприємницької діяльності.

Згідно із ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, на підтвердження вини ОСОБА_1 , надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення №ЗХ/ЛВ/37734/088/П/ПТ від 22.12.2023, посадову інструкцію ТзОВ ТВК «Львівхолод», акт від 22.12.2023 №ЗХ/ЛВ/37734/088, наказ №1871-З-П про припинення трудового договору від 20.10.2023, заяву ОСОБА_5 від 19.10.2023, наказ №1770-З-П про припинення трудового договору від 05.10.2023, заяву ОСОБА_4 від 04.10.2023, наказ №1790-З-П про припинення трудового договору від 06.10.2023, заяву ОСОБА_3 від 03.10.2023, наказ №1908-З-П про припинення трудового договору від 26.10.2023, заяву ОСОБА_2 від 24.10.2023.

При цьому, з наказу №1871-З-П про припинення трудового договору від 20.10.2023, з наказу №1770-З-П про припинення трудового договору від 05.10.2023, наказу №1790-З-П про припинення трудового договору від 06.10.2023, наказу №1908-З-П про припинення трудового договору від 26.10.2023 вбачається, що такий погоджено директором департаменту персоналу ОСОБА_6 та підписано генеральним директором ТзОВ ТВК «Львівхолод» ОСОБА_7 .

Докази того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 безпосередньо приймала участь у прийнятті рішення про припинення трудових договорів з працівниками, тобто вчиняла дії, передбачені ст. 38 КЗпП України, в матеріалах справи відсутні.

При цьому, з наданих на розгляд суду матеріалів не вбачається, що вказаними діями порушено права сторін трудового договору.

Разом з тим, статтею 247 КУпАП врегульовано питання закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Згідно положень вказаної статті встановлюються обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 1 цієї статті до підстав, за наявності яких провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, віднесено закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження можливе за наявності наступних умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення, закінчення встановленого законом тримісячного строку з моменту вчинення, а для триваючого правоворпшуення перебіг такого строку розпочинається з дня виявлення правопорушення.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

З огляду на ч. 1 ст. 247 КУпАП вбачається, що встановлення юридичного факту є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №ЗХ/ЛВ/37734/088/П/ПТ від 22.12.2023, дії, інкриміновані ОСОБА_1 , мали місце 26.10.2023, 06.10.2023, 05.10.2023, 20.110.2023. Виявлені такі правопорушення 22.12.2023, що підтверджується актом від 22.12.2023 №ЗХ/ЛВ/37734/088. Однак, зважаючи на те, що інкриміноване правопорушення не є триваючим, тому строк накладення адміністративного стягнення обчислюється з моменту вчинення правопорушення, а не виявлення такого. Таким чином, матеріали справи надійшли на розгляд суду 04.01.2024, тобто після закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

За таких обставин, суд зазначає, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки накладення адміністративного стягнення за дане правопорушення, що є безумовною підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

На підставі ч. 1 ст. 41 КУпАП, керуючись п. 1 ст.247, ст. 284 КУпАП суддя,

постановила:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Сабара Л.В.