Справа № 339/56/24 208
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2024 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , директора ТОВ «МАПІ.ВУД»-
за ч.1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, яке мотивоване тим, що протокол не містить конкретних даних, в чому саме полягає суть вчинених ним дій, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, а загальне посилання в протоколі на відповідні норми Податкового кодексу України не описують складу правопорушення та його суті, що позбавляє його права захищатися від обвинувачення, робить неможливим об`єктивний розгляд справи, перевірку наявності чи відсутності в його діях складу правопорушення.
Сам по собі акт камеральної перевірки, не замінює головний документ - протокол про адміністративне правопорушення, який і є підставою адміністративної відповідальності.
Акт є лише документом, що фіксує певні обставини так, як їх бачить працівник податкового органу, який проводить перевірку.
В силу норм Податкового кодексу України, акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків.
Єдиною правомірною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 163-1 КУпАП є наявність на момент складання протоколу узгодженого податкового повідомлення-рішення, а не акту перевірки.
А також вказав про незгоду з висновками акту перевірки та винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки їх оскаржив до ДПС України, тому в силу вимог ст.56 ПКУ такі податкові повідомлення- рішення не можуть вважатися узгодженими.
Враховуючи те, що жодні дані, які б на час судового розгляду свідчили про порушення ним вимог податкового обліку і доводили його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП у даній справі відсутні, тому справа підлягає закриттю на підставі п. 1ст. 247 КУпАП .
Вивчивши матеріали справи, слід погодитися з такими твердженнями особи, відносно якої складено протокол, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею протиправної, винної дії чи бездіяльності (адміністративного правопорушення), яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
При цьому, в силу приписів 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується у статті 251 КУпАП.
На підтвердження вини ОСОБА_2 надано такі докази:
- протокол про адміністративне правопорушення від №256 від 26 січня 2024 року, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення. Для складання протоколу ОСОБА_2 запрошувався, однак не з`явився, про що складено акт (а.с.2, 32-34);
Протокол - є актом обвинувачення, й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.
Відповідно до статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Аналогічні положення містить Інструкція з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затверджена наказом Міністерства фінансів України № 566 від 02.07.2016 року (далі - Інструкція).
Зокрема, відповідно до пункту 6 розділу ІІ Інструкції, при викладенні обставин правопорушення у протоколі вказуються місце та час його вчинення, суть правопорушення, які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, стосовно якої складається протокол, та які положення законодавства порушено. Якщо є свідки правопорушення та потерпілі, до протоколу вносяться їх прізвища, імена та по батькові, а також місце проживання.
Також до Протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, та документи, що можуть свідчити про обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність особи (за наявності). Кожний документ повинен мати свої реквізити (дату, назву, підписи тощо), містити достовірну інформацію та відповідати вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення.
Між тим, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає зазначеним вище вимогам закону.
При викладенні у протоколі суті вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, у ньому зазначено лише перелік норм податкового законодавства та не вказано, які конкретно дії або бездіяльність у розумінні диспозиції ч.1 ст. 163-1 КУпАП були допущені ним, що призвели до порушення порядку ведення податкового обліку, в чому полягає це порушення, не розкрито суті конкретного порушення, яке ставиться у вину ОСОБА_3 , як директору ТОВ «МАПІ.ВУД», чим порушується право останнього на захист.
Окрім того, відповідно до статті 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Тобто, при зазначенні у протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення необхідно не лише вказувати факт порушення порядку ведення податкового обліку і його наслідки, але й зазначати, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для неї були визначені.
Матеріали провадження не містять будь-яких доказів того, що саме ОСОБА_2 є керівником зазначеного підприємства і саме він відповідно до посадових обов`язків відповідальний за ведення податкового обліку, тобто в порушення ст.14 КУпАП, не наведено жодного доказу того, що саме ОСОБА_2 є суб`єктом відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП, а не інша посадова особа підприємства.
Що ж стосується єдиного доказу, долученого до справи, акту документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларування від`ємного значення податку на додану вартість, то слід зазначити, що відповідно до змісту п.86.1. ст.86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності).
Відповідно до пункту 54.5 статті 54 Податкового кодексу України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до пункту 56.2 статті 56 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.
Крім того, відповідно до положень статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
Як свідчать долучені до матеріалів справи докази, на вказаний акт ОСОБА_2 подав скаргу, тому у зв`язку із зверненням до ДПС України із запереченням на акт, сума вважається неузгодженою, а отже і порушення, які зафіксовані в акті перевірки та на підставі яких складений протокол про адміністративне правопорушення, на теперішній час не є належними доказами на підтвердження винуватості ОСОБА_4 .
Враховуючи викладені обставини, підстави вважати безспірно доведеним факт допущених порушень за ч.1 ст.163-1 КУпАП з боку ОСОБА_2 , як керівника підприємства, відсутні .
Згідно з п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі наведеного та керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И В :
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.