ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2160/24 Справа № 188/1474/23 Суддя у 1-й інстанції - Бурда П. О. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу адвоката Винника Юрія Григоровича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , солдата, місце проживання: АДРЕСА_1 , -

на постанову судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605, 60 грн.

У постанові суду зазначено, що 22 липня 2023 року о 22.05 годин на 1090 км а/д Стрий-Ізварине по вулиці Першотравневій, 1 с. Миколаївка Синельниківського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Golf» номерний знак НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився. Від керування транспортним засобом був відсторонений.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 порушує питання про скасування постанови судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18.07.2024, як незаконної та необґрунтованої.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення ст. 268 КУпАП в частині забезпечення участі в розгляді справи і забезпечення права на захист.

Судове засідання було призначено на 10.00 годину 04.06.2024. Стороною захисту 29.05.2024 до суду було подано клопотання про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, в якому зазначено, що 04.06.2024 останній не зможе бути присутнім в судовому засіданні, оскільки з 30.04.2024 і станом на день подання клопотання, перебуває на стаціонарному лікуванні в КНП Богородчанська центральна лікарня після поранення, а захисник 04.06.2024 приймав участь у розгляді Рахівським районним судом Закарпатської області кримінальної справи.

Про судове засідання, призначене не 18.07.2024 ні ОСОБА_1 , ні його захиснику жодним чином повідомлено не було, на офіційному сайті Судова влада жодних відомостей про розгляд справи станом на 04.08.2024 - не зазначено.

Крім цього, на думку адвоката, головуючий суддя усвідомлюючи, що станом на 05.08.2024 строки накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 вплинули 23.07.2024, а ним безпідставно до нього часу не було розглянуто справу з повідомленням учасників, для надання своїх діям вигляду законності, вдався до маніпуляцій із винесенням та реєстрацією остаточного рішення. Так, зі змісту відомостей в ЄДРСР по справі № 188/1474/23 вбачається, що оскаржувану постанову від 18.07.2024 судом надіслано для оприлюднення 05.08.2024, зареєстровано 05.08.2024, забезпечено загальний доступ 06.08.2024. У додатку Дія, наявного у ОСОБА_1 вбачається, що судове засідання на 18.04.2024 не призначалося, ухвалене судом рішення надійшло останньому о 18.36 годин 05.08.2024. Крім того, станом на 30.07.2024 щодо ОСОБА_1 працівниками поліції було винесено постанову за ч.1 ст. 122 КУпАП, і відомостей про прийняття судом оскаржуваної постанови від 18.07.2024 у працівників поліції також не було.

Захисник вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення не маючи достовірних даних про своєчасне сповіщення ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про розгляд справи, порушивши при цьому вимог ст. 277-2, п.3 ч.1 ст. 278 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції розглянувши справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП без участі останнього та його захисника, грубо порушив передбачене ст. 268 КУпАП право на захист.

Враховуючи викладене, адвокат просить дослідити клопотання сторони захисту від 29.05.2024, долучені до нього документи, та надати їм оцінку; постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18.07.2024 скасувати, прийняти нову постанову, якою звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та оголосити йому усне зауваження, провадження у справі № 188/1474/23 стосовно ОСОБА_1 - закрити.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Винник Ю.Г. не з`явилися, подавши до суду клопотання про розгляд справи без їх участі що, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені матеріали провадження.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного розгляду.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №154595 від 22.07.2023, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 22.07.2023 о 22 годині 05 хвилин на 1090 км а/д Стрий - Ізварине по вулиці Першотравневій, 1 в с. Миколаївка Синельниківського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування транспортним засобом був відсторонений.

У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено від підписів та дачі пояснення відмовився. Зафіксовано, що тимчасово було вилучено посвідчення водія НОМЕР_3 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом DT 123936.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено місце та час розгляду справи, однак останній від підпису у даній графі відмовився. Водночас ОСОБА_1 підписав протокол у графі про отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом та у графі Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у ОСОБА_1 виявлено запах ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів. Від проходження огляду на перебування і стані сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер 6810, водій ОСОБА_3 відмовився (а.с.3).

Згідно рапорту старшого сержанта СРПП ВП № 3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Антона Дмитрюка, під час несення служби на стаціонарному посту Першотравенський ад 30 1090 км Стрий - Ізварино по вул. Першотравневій, 1г, с.Миколаївка Синельниківського району Дніпропетровської області 22.07.2023 року о 22 годині 05 хвилин, за порушення комендантської години було зупинено автомобіль «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм у останнього було встановлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився. ОСОБА_1 була роз`яснена відповідальність за ст. 130 КУпАП та роз`яснено положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Від підписів та дачі пояснення в адміністративному протоколі відмовився.

Проводилась відеофіксація на службову бодікамеру. Про місце розгляду справи ОСОБА_1 був ознайомлений. Щодо водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП серії ДПР18 № 154595. Водія було відсторонено від керування транспортним засобом (а.с.4).

Долучений працівниками поліції до матеріалів провадження відеозапис адміністративного правопорушення надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення (а.с.5).

На переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2024, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює факт доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а оспорює лише законність розгляду справи та винесення рішення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

Як убачається з матеріалів справи, розгляд справи за протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 призначено було на 10.00 годин 03.08.2023 у Петропавлівському районному суді Дніпропетровської області (протокол про адмінправопорушення серії ДПР18 № 154595, а.с. 1).

Відповідно до супровідного листа, матеріали адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 надійшли до суду першої інстанції 15.08.2023 (а.с.6) та 17.08.2023 року особу, яка притягається до адміністративної відповідальності повідомлено про призначення розгляду справи на 13.00 годин 29.08.2023 (а.с.9).

28.08.2023 до суду першої інстанції від ОСОБА_1 надійшло клопотання про зміну підсудності розгляду справи, у задоволенні якого постановою судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02.04.2024 було відмовлено (а.с.10-18, 20).

Згідно судової повістки про виклик до суду, ОСОБА_1 повідомлено про призначення судового засідання у справі на 11.30 годин 08.05.2024 (а.с.22).

02.05.2024 до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Винника Ю.Г. про відкладення судового розгляду справи у зв`язку з неможливістю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Винника Ю.Г. прибути в судове засідання. Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 з 13.02.2024 по даний час перебуває на стаціонарному лікуванні, а захисник у призначений час приймає участь в режимі відеоконференції в судовому засіданні Рахівського районного суду Закарпатської області, призначене на 14.00 годин 08.05.2024, як захисник обвинуваченого (а.с.25-40).

Судом першої інстанції в черговий раз було відкладено розгляд справи на 10.00 годину 04.06.2024, про що ОСОБА_1 було повідомлено та направлено судову повістку (а.с.41).

30.05.2024 захисник Винник Ю.Г. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 , в якому зазначив, що ОСОБА_1 на даний час з 30.04.2024 перебуває на стаціонарному лікуванні, тому наявна об`єктивна неможливість його виїзду для участі в судовому засіданні в Петропавлівському районному суді. Сам захисник також не може з`явитися на розгляд справи у призначений час, так само і за допомогою ВКЗ через систему Електронний суд не надається можливим з об`єктивних причин у зв`язку з тим, що Рахівським районним судом Закарпатської області на 09.00 годину 04.06.2024 року призначено розгляд кримінального провадження, у якій адвокат Винник Ю.Г. є захисником обвинуваченого (а.с.42-56).

Ураховуючи, що розгляд адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції неодноразово відкладалося за клопотанням сторони захисту; у клопотанні захисника Винника Ю.Г. від 30.05.2024 про закриття адміністративного провадження наведені обставини щодо неможливості прибуття особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника на розгляд справи до суду, а також щодо неможливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції, клопотання про перенесення слухання справи заявлено не було, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, судом першої інстанції цілком обґрунтовано було проведено судовий розгляд адміністративного провадження та 18.07.2024 винесено оскаржувану постанову за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.

Твердження апелянта про те, що суддя першої інстанції усвідомлюючи, що строки накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 сплинули 23.07.2024, а ним безпідставно до нього часу не було розглянуто справу за повідомленням учасників, для надання своїм діям вигляду законності, вдався до маніпуляцій із винесенням та реєстрацією в ЄРДР остаточного рішення, є неспроможними.

З матеріалів провадження видно, що розгляд справи щодо ОСОБА_1 неодноразово, протягом майже року, відкладався за клопотаннями сторони захисту. 30.05.2024 захисником направлено до суду клопотання про закриття адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 та вказано причини неможливості прибуття в судове засідання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника.

Тобто сторона захисту не була позбавлена можливості скористатися своїми процесуальними правами, зокрема безпосередньо приймати участь та відстоювати свою позицію в судовому засіданні, надавати суду письмові докази та пояснення.

З оскаржуваної постанови від 18.07.2024 убачається, що судом першої інстанції при ухваленні рішення по справі було взято до уваги доводи сторони захисту, викладені зокрема у клопотанні про закриття адміністративного провадження від 30.05.2024, та у судовому рішенні наведено підстави та обґрунтування висновків суду щодо неможливості задоволення заявленого клопотання. Отже, порушення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на захисту місцевим судом допущено не було. Апеляційні доводи про наявність в діях суду будь-яких маніпуляцій, не заслуговують на увагу. Надіслання оскаржуваної постанови судом до ЄРДР 05.08.2024 не свідчить про незаконність та необґрунтованість прийнятого рішення, та не є підставою для його скасування.

Аналізуючи вимоги апеляційної скарги про закриття провадження щодо ОСОБА_1 , звільнення його від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та оголошення йому усного зауваження, апеляційний суд зазначає таке.

Згідно ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

У примітці до ст. 22 КУпАП законодавцем зазначено, що положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частинами третьою і четвертою статті 51, частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - п`ятою статті 126, статтями 130 та 161-1 цього Кодексу.

Таким чином, адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, у вчиненні якого ОСОБА_1 визнано винним, не може бути визнане малозначним, тому його звільнення від адміністративної відповідальності і накладення усного зауваження застосоване бути не може.

Відповідно до вимог ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Апеляційний суд зауважує, що у разі визнання адміністративного правопорушення малозначним і оголошення правопорушнику усного зауваження, адміністративне провадження не закривається, а особа лише звільняється від адміністративної відповідальності.

Враховуючи, що підстави для закриття адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 247 КУпАП відсутні, отже апеляційні вимоги захисника про звільнення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та оголошення йому усного зауваження, як і вимоги про закриття адміністративного провадження провадження щодо останнього, є необґрунтовані, суперечать один одному та вимогам закону.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18.07.2024 є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Винника Юрія Григоровича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО