Яготинський районний суд Київської області
Cправа №: 382/503/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року Суддя Яготинського районного суду Київської області Кисіль О.А., розглянувши подання провідного інспектора Бориспільського районного відділу № 3 філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області Альони Росінської щодо вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Яготинського районного суду Київської області від 22.04.2019 року у зв`язку з закінченням строку давності виконання судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

Провідний інспектор Бориспільського районного відділу № 3 філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області Альона Росінська звернулася до суду з поданням про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Яготинського районного суду Київської області від 22 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді 120 годин суспільно корисних робіт в зв`язку з закінченням строку давності виконання судового рішення.

Подання обгрунтовано тим, що 10.05.2019 р до Бориспільського районного відділу № 3 надійша на виконання постанова Яготинського районного суду Київської громадянина ОСОБА_1 , про наклад адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт.

10.05.2019 р. та 25.05.2019 за місцем проживання порушника були направлені виклики до уповноваженого органу з питань пробації для ознайомлення з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення. ОСОБА_1 , згідно постанови суду, адреса проживання; АДРЕСА_1 .

25.06.2019 р. за місцем проживання порушника направлений виклик до уповноваженого органу з питань пробачії для ознайомлення з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення.

Згідно повідомлення Яготинського ВП ГУНП У країни в Київській області від 13.09.2019 р., встановлено, що гр. ОСОБА_1 дійсно проживає за вище вказаною адресою і працює в м. Бориспіль.

17.09.2019р. колишня дружина гр. ОСОБА_2 , 1978р.н. надала пояснення, що відносно гр. ОСОБА_1 за її ініціативи було закрито виконавче провадження.

30.09.2019 р. було здійенено виїзд за адресою АДРЕСА_2 , з метою ознайомити громадянина ОСОБА_3 , з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт, проте із порушником поспілкуватись не виявилося за можливе, так, як двері ніхто не відчинив і зі слів сусідки, останній з`являється вдома лише на вечір.

На виклик від 05.04.2021р. порушник не з`явився і відомостей про себе не надав.

16.06.2021р. від Яготинського ВП № 2 надійшло повідомлення, що згідно рапорту ДОП Яготинського ВП старшого лейтенанта поліції Валерія Яковенко., та зібраних матеріалів, встановити місцезнаходження порушника ОСОБА_1 при неодноразовому відвідуванні за місцем проживання АДРЕСА_2 не вдалося можливим, за відсутності його за вказаною адресою.

22.07.2021р. на адресу порушника листом надіслано направлення для відпрацювання адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт. Але даний лист 31.08.2021р. було повернуто без вручення адресату.

Згідно повідомлення Яготинського ВДВС виконавче провадження відносно ОСОБА_1 закрито 30.07.2019р.

29.06.2023р. до Яготинського районного суду Київської області було скероване подання в порядку ст.304 КУпАП, для вирішення питання пов`язаного з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

20.07.2023 р. Яготинським районним судом Київської області у задоволенні подання відмовлено.

На виклики від 08.08.2023р. та 21.08.2023р., ОСОБА_1 , не з`явився і відомостей про себе не надав.

Бориспільським РВ №3 неодноразово були надіслані запити до Яготинської міської ради, Яготинського районного відділу ДВС у Бориспільському районі Київської області, Яготинської ЦМЛ, Яготинського районного суду, другого відділення РТЦКСП, відділу ДРАЦС, ВП №2 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області відносно ОСОБА_1 шодо встановлення факту проживання (перебування) для залучення в його особову справу та прийняття відповідного рішення.

На виклики від 12.10.2023р. та 23.10.2023р., ОСОБА_1 , не з`явився і відомостей про себе не надав.

Згідно повідомлення Яготинської центральної міської лікарні від 09.11.2023 р. гр. ОСОБА_1 за медичною допомогою протягом 2023 р. по січень 2024р. не звертався.

17.01.2024р. від Яготинського ВП № 2 надійшло повідомлення, шо згідно рапорту ДОП Яготинського ВП старшого лейтенанта поліції Валерія Яковенка. І а зібраних матеріалів, встановити місцезнаходження порушника ОСОБА_1 при неодноразовому відвідуванні за місцем проживання АДРЕСА_2 , не вдалося можливим, за відсутності його за вказаною адресою.

Таким чином станом 29.01.2024 р. постанова про накладення на громадянина ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт залишається не виконаною з об`єктивних обставин, які не належать до компетенції уповноважених органів з питань пробації.

Відповідно до ст. 2 ч.1 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" установлена судова практика Європейського суду з прав людини (дажі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (дажі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як "кримінальні" у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008 року зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У п.3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 року (справа №10-рп/2011) Конституційний Суд України, аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що "не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення", а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому рішенні суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Ураховуючи вищезазначене, окремі суди (судді) вважають за можливе до правовідносин, які виникли, застосовувати аналогію закону, а саме норми ст.80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).

Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні із вказаним законодавством і судовою практикою, дає підстави вважати, що строк давності виконання постанови суду про накладення стягнення повинен розпочинатися з дня набрання цим судовим рішеннямзаконної сили і у всякому разі не перевищувати двох років.

Оскільки особи, які притягуються до адміністративної відповідальності знаходяться явно в невигідній ситуації в порівнянні з тим, хто вчинив більш тяжке правопорушення (злочин) у питанні давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень та обвинувальних вироків.

Відповідно до ст. 304,305 КУпАП контроль з правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом. Питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Представник Бориспільського районного відділу № 3 філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області підтримав подання.

ОСОБА_1 в судове засіданя не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.298 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

У відповідності до ст. 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

У п.11.1. Розділу ХІ Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 19.03.2013 № 474/5 зазначено ,що виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації.

Із постанови Яготинського районного суду Київської області від 22.04.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 ч.1 КпАП України та підвергнутий адміністративному стягненню у вигляді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Як судом вище було вказано, законодавцем чітко визначено на який орган покладено виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, а саме на уповноважений орган з питань пробації.

Згідно п. 11.5 Розділу ХІ Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 19.03.2013 № 474/5 щороку на початку року уповноважений орган з питань пробації надсилає запит до органів місцевого самоврядування щодо визначення видів суспільно корисних робіт та переліку об`єктів, на яких порушники виконуватимуть такі роботи.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (надалі - Закон), судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 2 КУпАП, суд враховує, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до статей 1, 8 Основного Закону, Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст.129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Вирішуючи порушене у цій справі питання, відповідно до цього принципу, суд враховує, що згідно зі ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення, тобто цей нормативно-правовий акт не містить положень, які б дозволяли суду звільнити від відбування покарання особу, у зв`язку із закінченням строків давності виконання цієї постанови.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява №17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03). Також Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Надточий проти України» від 15.05.2018 року зазначив, що український уряд визнав кримінально - правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування. Статтею 325-4 КУпАП передбачені наслідки ухилення особи від відбування суспільно корисних робіт, де зазначено, що у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно-корисних робіт, вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. Наказом МЮУ № 2702/5 від 17.08.2018 року передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення за ухилення особи від відбування стягнення складається у таких випадках: неприбуття порушника до місця виконання суспільно-корисних робіт протягом двох днів з дати, визначеної у направленні уповноваженого органу, без поважних причин. Протягом строку звернення постанови до виконання порушнику направлення не видавалось. Тобто, при виконанні постанови суду, ознаки ухилення не мали документального підтвердження.

Положеннями ч.3 ст.80 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Відповідно до ч.4 ст.80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Подання та матеріали особової справи не містять будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 не вчинено нового правопорушення з моменту набрання постановою Яготинського районного сууд Київської області від 22.04.2019 року законної сили і до моменту звернення органом пробації із поданням до суду, що є безумовною підставою переривання обчислення строку давності відповідно до положень ч.4 ст.80 КК України. Крім цього, подання направлено до суду, проте відділом пробації не отримано всіх відповідей на напрвлені ними.

На підставі викладеного, ст.ст.23, 298, 304, 305 КУпАП, ст.80 ч.3,4 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні поданняпровідного інспектора Бориспільського районного відділу № 3 філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області Альони Росінської щодо вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Яготинського районного суду Київської області від 22.04.2019 року у зв`язку з закінченням строку давності виконання судового рішення - відмовити

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку оскарження постанови вона набирає законної сили з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження у випадку залишення її без змін.

Суддя Кисіль О.А.