КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №363/4713/23
Провадження № 33/824/630/2024 Категорія: ч. 1 ст. 122-2, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Рукас О.В.
Головуючий в апеляційній інстанції: Матвієнко Ю.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Федорова Дмитра Сергійовича, поданою в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 21 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою:АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122-2, ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

У провадження Вишгородського районного суду Київської області надійшли матеріали справи № 363/4716/23 за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 484319 від 23.08.2023 року), матеріали справи № 363/4715/23 за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 484393 від 24.08.2023 року), матеріали справи № 363/4713/23 за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 484313 від 23.08.2023 року).

Постановою суду від 14.09.2023 року вказані матеріали справ про адміністративні правопорушення були об`єднані в одне провадження на підставі ст. 36 КУпАП, із присвоєнням справі номеру № 363/4713/23.

Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 21 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн.

Як встановлено судом, 23 серпня 2023 року о 21 год. 13 хв. у с. Осещина, вул. Дубовиця, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, яка була подана за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів та гучномовця.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4, 8.9б ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Крім того, 23 серпня 2023 року о 21 год. 20 хв. у АДРЕСА_1, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив самовільний рух вказаного автомобіля, а саме не забезпечив постановку автомобіля на стоянкові гальма, внаслідок чого автомобіль допустив наїзд на припаркований службовий автомобіль працівників поліції марки Renault, номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок зіткнення вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Отже, ОСОБА_1 порушив вимоги п.15.12 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Також, 23 серпня 2023 року о 22 год. 07 хв. у с. Осещина, вул. Дубовиця, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків та під відеозапис.

Своїми діямиОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судових засіданнях від 09.11.2023 року та 17.11.2023 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Федоров Д.С. дали наступні пояснення.

23 серпня 2023 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_1 дійсно здійснював керування автомобілем марки Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись від озера у с. Осещина Київської області у напрямку дому, що розташований у с. Осещина Київської області на вул. Дубовиця, буд. 32. Всередині вказаного транспортного засобу ОСОБА_1 перебував один, будь-яких інших осіб, які могли б здійснювати функції водія даного автомобіля, не було. Під час руху на вказаному транспортному засобі ОСОБА_1 побачив позаду себе проблискові маячки синього та червоного кольорів, зрозумів, що за ним рухаються працівники поліції на службовому автомобілі. Оскільки вже було темно, то, побоюючись протиправних дій працівників поліції, ОСОБА_1 вирішив доїхати додому, де розташовані камери відеоспостереження з метою фіксації всіх дій працівників поліції. У зв`язку з цим, як зазначив у судовому засіданні ОСОБА_1 , він, дійсно, не зупинив автомобіль на вимогу працівників поліції, а проїхав до свого будинку, де остаточно зупинив свій автомобіль.

Після здійснення зупинки транспортного засобу навпроти власного будинку, ОСОБА_1 хотів вийти з автомобіля, щоб відчинити ворота та заїхати на територію домоволодіння. У зв`язку з цим ОСОБА_1 особисто відкрив водійські двері автомобіля, однак в цей момент до нього підбігли працівники поліції, дістали його з автомобіля та повалили на землю, після чого наділи на руки кайданки. Як зазначив у судовому засіданні ОСОБА_1 , коли він відкривав двері автомобіля та до нього підбігли працівники поліції, які почали примусово витягувати його з автомобіля, то, скоріш за все, він не поставив автомобіль на режим «паркінгу», а випадково та ненавмисно ввімкнув передачу заднього руху. За результатами цього автомобіль ОСОБА_1 не з його вини самовільно покотився назад, можливо задівши службовий автомобіль працівників поліції, а також в`їхавши у паркан.

Подальший розвиток подій ОСОБА_1 , як він пояснив у судовому засіданні, пам`ятає погано, оскільки на той момент в нього було погане самопочуття через нанесення, на його думку, працівниками поліції удару по голові. Однак, при цьому будь-яких заяв щодо неправомірних дій працівників поліції ОСОБА_1 до органів внутрішніх справ не подавав, а з приводу фіксації тілесних ушкоджень та завдання шкоди здоров`ю до закладів охорони здоров`я не звертався. При цьому ОСОБА_1 зазначив, що після того, як працівники поліції витягли його з автомобіля, то останні повідомили, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим потрібно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу ОСОБА_1 погодився, декілька разів проходив огляд за допомогою спеціального технічного засобу, який, однак, жодного результату не показав. При цьому ОСОБА_1 підтвердив, що на місці проведення огляду працівники поліції повідомляли йому про те, що він неправильно проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння - недостатньо задуває повітря у технічний прилад. Зважаючи на це, ОСОБА_1 запропонував працівникам поліції доставити його для огляду на стан алкогольного сп`яніння у спеціальний медичний заклад, у чому працівники поліції йому відмовили.

У подальшому, як пояснив ОСОБА_1 , його повезли до районного відділення поліції, де складали матеріали справи про адміністративне правопорушення. З усіма протоколами про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 ознайомлений, деякі особисто підписував, з іншими матеріалами справи також ознайомлювався, але не погоджувався.

ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, визнає у повному обсязі, оскільки, керуючи вищезазначеним транспортним засобом, на вимогу працівників поліції, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів, він дійсно не зупинився, а продовжував рух до свого будинку, де у подальшому і здійснив остаточну зупинку автомобіля.

У той же час вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ОСОБА_1 не визнає, оскільки не впевнений, що дорожньо-транспортна пригода трапилася з його вини. Хоча ОСОБА_1 не заперечував того факту, що скоріш за все саме він не забезпечив постановку транспортного засобу на режим «паркінгу» та ручного гальма, однак вважає, що це сталося внаслідок того, що працівники поліції примусово витягли його з автомобіля, у зв`язку з чим він не встиг зробити всі необхідні технічні дії для унеможливлення самовільного руху автомобіля.

Вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 також не визнав, у зв`язку з чим провадження у справі за фактом вчинення цього правопорушення просив закрити.

У судовому засіданні 21.11.2023 року захисник Федоров Д.С. висловив заперечення (а.с. 65-71) проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, які обґрунтував наступним чином.

З долучених до матеріалів справи відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу не виходив з нього самостійно, а із застосуванням працівниками поліції фізичної сили та засобів боротьби був примусово витягнутий з водійського сидіння, після чого покладений обличчям на землю та закутий кайданками. Тобто, порушення п. 15.12 ПДР України, яке згідно протоколу за ст. 124 КУпАП перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів, відбулось не через винну бездіяльність ОСОБА_1 , а через те, що ОСОБА_1 примусово був витягнутий працівниками поліції з автомобіля, внаслідок чого він не мав жодної можливості застосування ручного гальма.

З приводу наявності у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, захисник Федоров Д.С. зазначив наступне.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, утворює одночасна наявність декількох обставин, серед яких, зокрема: наявність в особи, яка керує транспортним засобом, ознак сп`яніння, а також її відмова від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан сп`яніння.

У свою чергу, законною вимогою щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку слід вважати послідовні вимоги працівників правоохоронних органів до водія, відносно якого є підстави вважати, що він перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, проходження огляду з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським із здійсненням відеофіксації або у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Натомість з долучених до матеріалів справи відеозаписів вбачається, що у відповідності до п. 2.5 ПДР України, ч. 3 ст. 266 КУпАП, ОСОБА_1 наполягав на проведенні огляду у лікаря-нарколога, однак інспектор ухилився від проведення огляду у закладі охорони здоровя. Вказані обставини, на переконання сторони захисту, підтверджуються і поясненнями свідка ОСОБА_2 , який засвідчив, що ОСОБА_1 ухилився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння саме за допомогою спеціального технічного засобу. У той же час з долучених до матеріалів справи відеозаписів видно, що ОСОБА_1 наполягав на проведенні огляду у лікарні, однак так і не був доставлений туди працівниками поліції. Вказані обставини свідчать про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, а відповідно і про відсутність у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стороною захисту було зазначено, що працівниками поліції було грубо порушено вимоги чинного законодавства, оскільки під час затримання ОСОБА_1 , застосування до нього фізичної сили та кайданок, працівниками поліції не було складено протокол про адміністративне затримання та не було роз`яснено ОСОБА_1 його права, зокрема, право на захист, а також не надано можливості реалізувати їх.

З урахуванням вищевикладеного, захисник просив провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Під час судового розгляду місцевим судом був допитаний старший лейтенант поліції ОСОБА_3, який у судовому засіданні надав наступні пояснення з приводу складених матеріалів справи про адміністративні правопорушення, вчинені ОСОБА_1 .

Так, 23.08.2023 року ОСОБА_3 на службовому автомобілі марки Renault, номерний знак НОМЕР_2 , виконував службові обов`язки, здійснюючи патрулювання на території Київської області. Близько 13 год. 00 хв. того ж дня на спеціальну лінію «102» надійшло повідомлення від місцевих жителів с. Осещина Київської області про те, що біля магазину у вказаному населеному пункті виявлено автомобіль, водій якого здійснює керування ним з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

У подальшому, під час патрулювання с. Осещина Київської області було виявлено автомобіль Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 , який назустріч службовому автомобілю працівників поліції рухався по головній дорозі та постійно маневрував вліво-вправо. Працівники поліції на службовому автомобілі, під керуванням ОСОБА_3 , розвернулися за вказаним автомобілем, ввімкнули проблискові маячки синього та червоного кольорів і за допомогою спеціального звукового сигналу подали водію транспортного засобу вимогу щодо зупинки автомобіля. Водієм автомобіля Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 , було проігноровано вимоги працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу, оскільки вказаний автомобіль зупинився лише навпроти будинку № 32 на вул. Дубовиця у с. Осещина. При цьому, як слідує з пояснень ОСОБА_3 , у подальшому ОСОБА_1 особисто йому повідомив, що намагався заїхати у подвір`я домоволодіння АДРЕСА_1 , оскільки проживає там, тому і зупинився навпроти цього будинку.

Після зупинки автомобіля, ОСОБА_3 підійшов до водійських дверей, де через відкрите вікно бачив ОСОБА_1 , який був один всередині автомобіля. Двигун автомобіля при цьому не був вимкнений. У процесі спілкування ОСОБА_3 запитав у ОСОБА_1 щодо причин невиконання ним вимоги про зупинку транспортного засобу, однак ОСОБА_1 почав висловлюватися в його бік нецензурною лайкою. Після цього ОСОБА_3 відкрив двері вказаного автомобіля та витягнув ОСОБА_1 на вулицю. При цьому, як було встановлено у подальшому працівниками поліції, ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем босим та роздягнутим, в одних лише шортах.

У подальшому, як встановлено з пояснень ОСОБА_3 , після того, як ним було витягнуто ОСОБА_1 з автомобіля Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 , автомобіль ОСОБА_1 самовільно покотився назад, внаслідок чого вдарив службовий автомобіль працівників поліції, а потім вдарився у паркан домоволодіння. При цьому, ОСОБА_3 у судовому засіданні запевнив, що у ОСОБА_1 був час та технічна можливість поставити власний автомобіль на ручне гальмо, оскільки після зупинки його транспортного засобу, останній сам особисто розблокував двері, оскільки намагався вийти з автомобіля, однак працівники поліції особисто витягнули ОСОБА_1 з автомобіля на вулицю. На додаток до цього, оскільки ОСОБА_1 , як він сам потім пояснив, збирався вийти з автомобіля, щоб відкрити ворота та заїхати на територію домоволодіння, то він зобов`язаний був поставити автомобіль на ручне гальмо, оскільки в противному випадку ОСОБА_1 навіть не зміг би вийти з автомобіля.

Після цього, як пояснив ОСОБА_3 , на вулицю вийшли сусіди ОСОБА_1 та пояснили, що останній неодноразово здійснював керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Пізніше до місця події підійшли ще двоє місцевих жителів с. Осещина Київської області. Зважаючи на характер та обставини виниклої ситуації, працівниками поліції було викликано на місце події підкріплення, за результатами чого прибули ще екіпажі поліції та слідчо-оперативна група.

ОСОБА_1 у подальшому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, так і в спеціальному медичному закладі. З самого початку ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля у присутності двох свідків. Перед проходженням огляду ОСОБА_1 особисто впевнився у цілісності та щільності упакування трубки приладу, підтвердив готовність та можливість проведення огляду за допомогою спеціального технічного засобу. Однак під час проходження огляду, не зважаючи на неодноразові вимоги та зауваження працівників поліції щодо необхідності повільного та планомірного дуття у трубку приладу, ОСОБА_1 повноцінно у прилад не дув, внаслідок чого спеціальний технічний засіб не міг зафіксувати результат огляду, видавав помилку через недостатність об`єму повітря. У зв`язку з цим працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на що він спочатку погодився. Однак пізніше ОСОБА_1 заявив, що не буде проходити огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, а пройде його знову на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу. Працівниками поліції неодноразово повторно пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, на що він повторно відмовився. Вказані дії ОСОБА_1 працівниками поліції було розцінено як ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що ними було повідомлено самому ОСОБА_1 , а потім складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, саме за фактом відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім цього, ОСОБА_3 пояснив, що весь адміністративний матеріал складався на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 на місці події роз`яснювалися всі права та обов`язки, а також було подано повідомлення на чергову частину про затримання ОСОБА_1 з метою передачі цієї інформації центру безоплатної вторинної правової допомоги. Будь-яких зауважень, заперечень чи повідомлень щодо необхідності захисника, реалізації права на захист тощо від ОСОБА_1 при цьому не надходило. У подальшому ОСОБА_1 було доставлено до відділення поліції, де було складено протокол про адміністративне затримання.

ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_1 на місці події поводив себе неадекватно, постійно виражався в бік працівників поліції грубою нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, вимоги щодо припинення протиправної поведінки не виконував, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_1 також було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП. За результатами розгляду даного протоколу в межах судової справи № 363/4668/23 постановою Вишгородського районного суду Київської області від 29.08.2023 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова не оскаржувалася, набрала законної сили 11.09.2023 року.

Опитаний в суді першої інстанції капітан поліції ОСОБА_4 повністю підтримав та підтвердив пояснення ОСОБА_3 з огляду на те, що 23.08.2023 року перебував у складі екіпажу разом з останнім та був свідком тих самих обставин та подій. На додаток до цього ОСОБА_4 додав, що ОСОБА_1 неодноразово пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі. Однак, сам ОСОБА_1 то погоджувався пройти огляд на стан сп`яніння, то відмовлявся, та в цілому поводив себе неадекватно, мав характерні та явні ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим дії ОСОБА_1 щодо ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння були кваліфіковані працівниками поліції саме як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Опитаний у судовому засіданні старший лейтенант поліції ОСОБА_5 зазначив, що 23 серпня 2023 року близько 22 год. на логістичний пристрій прийшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду за участі службового автомобіля працівників поліції. По прибуттю на місце події у АДРЕСА_1, ОСОБА_5 побачив службовий автомобіль працівників поліції марки Renault, державний номерний знак НОМЕР_2 , який мав пошкодження лакофарбового покриття з правого боку, а також цивільний автомобіль, який мав суттєві пошкодження лівого боку. На момент приїзду на місце ДТП ОСОБА_1 вже ходив біля автомобіля, не був у кайданках, але поводив себе неадекватно, виражався нецензурною лайкою в бік працівників поліції, мав явні ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю, хитка хода, сплутана мова). Будь яких скарг щодо неналежної поведінки працівників поліції ОСОБА_1 не висловлював. Одночасно з цим, як слідує з пояснень ОСОБА_5 , при з`ясуванні обставин ДТП ОСОБА_1 особисто йому повідомив, що його автомобіль покотився через те, що він не поставив його на ручне гальмо. У подальшому ОСОБА_1 казав, що не пам`ятає, чи поставив автомобіль на ручне гальмо, а тому не знає, чому автомобіль покотився.

Екіпаж поліції у складі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 неодноразово вимагали від ОСОБА_1 проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 роз`яснювалася можливість проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі. Однак, ОСОБА_1 неодноразово то погоджувався проходити огляд, то відмовлявся від його проходження. При цьому, ОСОБА_1 повідомляв працівникам поліції, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, бо випивав вдома, а тому проводити огляд на стан сп`яніння немає сенсу, погодився зі складанням відносно нього матеріалів на місці.

Відповідно до пояснень ОСОБА_5 , протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, складався у присутності ОСОБА_1 , який спочатку відмовився від його підписання, але потім все ж таки підписав його, щоб автомобіль не евакуйовували. Схема місця ДТП також складалася на місці події у присутності ОСОБА_1 , однак вказаний документ він не підписував, оскільки перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Письмові пояснення ОСОБА_1 щодо обставин та фактів ДТП дійсно були написані з його слів, однак через неадекватну поведінку ОСОБА_1 , якою він заважав працівникам поліції, скоріш за все забули дописати про це у письмових поясненнях. Однак самі пояснення підписував ОСОБА_1 особисто та жодних зауважень не висловлював.

На місці події ОСОБА_1 також роз`яснювалися положення ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, працівниками поліції з власної ініціативи на чергову частину було передано повідомлення про необхідність залучення безоплатного захисника, хоча сам ОСОБА_1 жодного разу не зазначив про необхідність залучення йому захисника, здійснення телефонних дзвінків, тощо та не мав жодних зауважень, заперечень чи скарг з цього приводу.

Не погоджуючись з постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 21 листопада 2023 року, захисник адвокат Федоров Д.С. в інтересах ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 21 листопада 2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обгрунтовуючи скаргу, захисник зазначив, що з долученого до матеріалів справи відеозапису (файл «0час з 02 хв. 20 сек.) вбачається, що ОСОБА_1 не виходив з автомобіля самостійно, а його, із застосуванням фізичної сили та засобів боротьби, було витягнуто з місця водія, після чого покладено обличчям на землю та закуто у кайданки.

Таким чином, порушення п. 15.12 ПДР України, яке згідно протоколу за ст. 124 КУпАП перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів, відбулось не через винну бездіяльність ОСОБА_1 , а через те, що ОСОБА_1 із застосуванням фізичної сили було витягнуто із його автомобіля, а тому він не мав об`єктивної можливості застосувати стояночні гальма.

На думку захисника, вказані обставини свідчать про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, оскільки в його діях відсутня суб`єктивна сторона, яка полягає саме у винному (діях або бездіяльності) порушенні п.15.12 ПДР України.

Апелянт зазначив, що відхиляючи доводи сторони захисту, викладені у клопотанні про закриття провадження у справі, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові зазначив, що «самовільний рух автомобіля Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок чого відбулося його зіткнення з автомобілем працівників поліції та парканом, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку саме з винною, протиправною та усвідомленою бездіяльністю ОСОБА_1 , який, здійснивши зупинку автомобіля, збираючись виходити з нього, маючи достатню фізичну та технічну можливість поставити автомобіль на ручне гальмо до того, як працівники поліції почали витягувати його з автомобіля, двері якого він сам же відкрив, не вжив всіх належних, розумних та очікуваних заходів для того, щоб не допустити самовільного руху транспортного засобу.

Дії працівників поліції щодо примусового витягнення ОСОБА_1 з автомобіля не спростовують того факту, що до цього з моменту зупинки автомобіля, ОСОБА_1 мав достатньо часу та технічну можливість, щоб унеможливити самовільний рух автомобіля».

Апелянт зауважив, що відповідно до п. 15.12. ПДР України, водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним.

На думку скаржника, висновки суду є необгрунтованими, судом першої інстанції невірно тлумачиться зміст п. 15.12 ПДР України, оскільки в оскаржуваній постанові вказано, що ОСОБА_1 "здійснив зупинку автомобіля, збираючись виходити з нього", в той час, як норми діючого законодавства чітко вказують на те, що саме при залишенні автомобіля, необхідновжити всіх заходів для того, щоб не допустити його самовільного руху, а не при зупинці, про що невірно вказано в постанові суду від 21.11.2023 року.

Також, у апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що у відповідності до п. 2.5 ПДР України, ч. 3 ст. 266 КУпАП, ОСОБА_1 наполягав на проведенні огляду у лікаря-нарколога, однак інспектор поліції ухилився від проведення огляду у лікаря.

Вказані обставини також підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_2 , який засвідчив, що ОСОБА_1 ухилився від проходження саме тесту на алкотестері Драгер.

Таким чином, ненаправлення ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я свідчить про недотримання встановленого законом порядку огляду, а саме порушення ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 6 Порядку від 17 грудня 2008 р. N 1103, п. 7 Розділу 1 Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735.

На думку захисника, висновки суду про доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння є необгрунтованими, оскільки вони спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не змінював свою думку стосовно раніше висловленого ним бажання проходити медичний огляд саме у лікарні, а не на місці зупинки його транспортного засобу. Крім того, з відеозапису чітко спостерігається ігнорування працівниками поліції законних вимог ОСОБА_1 щодо проходження ним медичного огляду в найближчому закладі охорони здоров`я, що вочевидь свідчить про порушення встановленого законом порядку огляду водія в частині проходження огляду у закладі охорони здоров`я в разі незгоди водія на проведення такого огляду на місці зупинки за допомогою технічних засобів (ч.3 ст.266 КУпАП).

Крім цього захисник вважає, що наявне в матеріалах справи направлення на огляд є неналежним та недопустимим доказом.

Окрім того, з відеозапису, наявного в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 наполягав на проведенні огляду у лікарні, а тому відомості, вказані у направленні, спростовуються відеозаписом.

Скаржник зазначив, що сам факт наявності в матеріалах справи № 363/4713/23 направлення на проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я не може бути визнано судом апеляційної інстанції належним та допустимим доказом направлення ОСОБА_1 до лікарні для проходження медичного огляду.

Крім цього, апелянт зазначає про порушення прав ОСОБА_1 під час затримання.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Конституції України кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правничою допомогою захисника.

При цьому, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що працівниками поліції було грубо порушено приписи вищезазначених норм законодавства, оскільки під час його затримання, застосування до нього фізичної сили та спецзасобів (кайданків), працівники патрульної поліції не склали протокол про адміністративне затримання та не роз`яснили йому його права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, зокрема і право на захист.

Також апелянт зауважує, що в порушення ч.1 ст. 36 КУпАП, суд першої інстанції не визначив вид та міру покарання за кожне правопорушення окремо, що свідчить про суттєве порушення судом норм матеріального права.

Захисник у апеляційній скарзі посилається на незаконність судового рішення і в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, через недопустимість, як доказу, письмових пояснень поліцейського ОСОБА_3 .

Вищенаведене у своїй сукупності є підставою для висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Федоров Д.С. апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Федорова Д.С., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративні правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, зібраними у справі доказами щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, є:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 484319 від 23.08.2023 року (а.с.36), який складався у присутності ОСОБА_1 , особисто підписувався ним; зауважень та заперечень щодо протоколу та відомостей, викладених у ньому, не виявлено;

- пояснення ОСОБА_1 , в яких він визнав факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, та вину у його вчиненні;

- наявний у матеріалах справи відеозапис («0000000__0004») з нагрудної камери працівників поліції, що міститься на першому DVD-R диску, який долучено до матеріалів справи (а.с.51);

- постанова про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП серії БАВ № 194956 від 24.08.2023 року (а.с.38), яка не оскаржувалася та набрала законної сили, з якої підтверджується факт керування ОСОБА_1 автомобілем Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 , 23.08.2023 року у с. Осещина Київської області.

Зібраними у справі доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 484393 від 24.08.2023 року (а.с.21), складений на місці ДТП та підписаний ОСОБА_1 ; зауважень та заперечень щодо протоколу та відомостей, викладених у ньому, не виявлено;

- пояснення ОСОБА_1 , який підтвердив намір виходити з автомобіля після його зупинки навпроти свого домоволодіння та не заперечував ймовірність самовільного руху транспортного засобу внаслідок його необережних дій щодо не постановки на ручне гальмо та випадкового ввімкнення задньої передачі;

- наявний у матеріалах справи відеозапис («0000000__0004») з нагрудної камери працівників поліції, що міститься на першому DVD-R диску, який долучено до матеріалів справи (а.с.51);

- схема місця ДТП (а.с.22), яка складалася у присутності ОСОБА_1 , жодних заперечень та зауважень щодо схеми ДТП як в самій схемі, так і під час її складання з боку ОСОБА_1 матеріали справи не містять;

- письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с.23), в яких він підтверджує факт зупинки свого автомобіля навпроти власного домоволодіння, факт його самовільного руху, зіткнення з службовим автомобілем працівників поліції та парканом; вказані письмові пояснення також складалися у присутності ОСОБА_1 та з його слів, засвідчувалися його підписом.

Зібраними у справі доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 130 КУпАП, є:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 484313 від 23.08.2023 року (а.с.1);

- відеозапис «0000000__0009» тривалістю 05 хв. 37 сек., в якому міститься інформація щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та інші відеозаписи з камер поліцейських щодо означених подій (а.с.51);

- наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с.4-5).

Частиною 1 ст. 122-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

У п. 2.4 ПДР України встановлюється, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил. У свою чергу у п. 8.9 ПДР України зазначається, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; в) гучномовного пристрою; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Тобто, у разі подання працівниками поліції вимоги про зупинку транспортного засобу в один або декілька способів, що визначені у п. 8.9 ПДР України, водій відповідного транспортного засобу зобов`язаний зупинитися у вказаному місці з дотриманням правил зупинки. Порушення вказаного юридичного обов`язку тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Як зазначено в постанові суду першої інстанції ОСОБА_1 не оспорював ані вказаний протокол про адміністративне правопорушення, ані відомості та обставини, що зазначені у ньому.

При цьому, ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив, що 23.08.2023 року близько 22 год. 00 хв. у с. Осещина Київської області здійснював керування автомобілем Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 , у процесі чого побачив позаду себе службовий автомобіль працівників поліції з ввімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольорів, які в такий спосіб та за допомогою спеціального звукового сигналу подавали йому вимогу про зупинку транспортного засобу. Однак, оскільки вже було пізно та темно, побоюючись протиправних дій працівників поліції, ОСОБА_1 , усвідомлюючи свій обов`язок щодо здійснення зупинки автомобіля на вимогу працівників поліції, усвідомлюючи наявність відповідної вимоги працівників поліції, що подавалася за допомогою проблискових маячків та спеціального звукового сигналу, проігнорував цю вимогу та їхав на власному автомобілі аж до власного будинку, оскільки там розташовані камери відеоспостереження.

Таким чином, у судовому засіданні ОСОБА_1 визнав факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, та вину у його вчиненні.

Судом також встановлено, що вказані обставини відповідають поясненням опитаних у судовому засіданні працівників поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які здійснювали безпосереднє переслідування та зупинку автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

Також встановлено, що до матеріалів справи долучено два DVD-R диски (а.с. 51), які поміщені у відповідні конверти, що опечатані печаткою «Чергова частина» Вишгородського РУП ГУНП в Київській області. При дослідженні першого диску встановлено наявність на ньому 6 (шість) файлів з відеозаписами: «0000000__0004» тривалістю 14 хв. 12 сек., «0000000__0005» тривалістю 06 хв. 05 сек., «0000000__0006» тривалістю 01 хв. 38 сек., «0000000__0008» тривалістю 05хв. 36 сек., «0000000__0009» тривалістю 05 хв. 37 сек., «0000000__0010» тривалістю 01 хв. 14 сек.

Всі зазначені відеозаписи зроблені на нагрудну камеру працівників поліції, обставини та факти, зафіксовані на них, відповідають за часом, місцем та датою обставинам та фактам, про які зазначається у матеріалах справи, а в своїй сукупності відеозаписи утворюють логічну, послідовну, хронологічну, безперервну картину обставин та фактів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

При дослідженні першого відеозапису («0000000__0004») судом встановлено, що 23 серпня 2023 року близько 21 год. 13 хв. у с. Осещина Київської області працівниками поліції здійснювалося переслідування автомобіля Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 .

При цьому, з відеозапису чітко видно та чутно, що переслідування вказаного транспортного засобу здійснювалося за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів, а також спеціального звукового сигналу. Під час переслідування працівниками поліції через гучномовець водію вказаного автомобіля неодноразово подавалася вимога щодо зупинки, яка ним була проігнорована. Також, з відеозапису видно, що водій вказаного автомобіля, яким, як встановлено та підтверджено у судовому засіданні, був ОСОБА_1 , не тільки не зупиняється на вимогу працівників поліції, але і неодноразово підвищує швидкість, намагаючись відірватися від службового автомобіля працівників поліції. Лише у подальшому ОСОБА_1 зупиняє автомобіль навпроти домоволодіння, після чого до нього підходять працівники поліції.

Таким чином з дослідженого відеозапису судом встановлено, що ОСОБА_1 , знаючи та усвідомлюючи свій обов`язок виконати вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу за допомогою спеціального звукового сигналу, гучномовця та проблискових маячків, проігнорував вказану вимогу, транспортний засіб не зупинив, чим порушив вимоги ПДР України. Вказаний відеозапис є належним, допустимим та достовірним доказом, він повністю узгоджується з поясненнями учасників судового провадження, у тому числі самого ОСОБА_1 .

За наведених обставин і наявних у справі доказів, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП,є законним та обгрунтованим.

Посилання в апеляційні скарзі на неналежність протоколу серії ААД № 484319 від 23.08.2023 року, як доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правоворушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки із змісту вказаного протоколу вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року.

Інших доводів щодо необгрунтованості висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, апеляційна скарга захисника не містить.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У п. 15.12 ПДР України зазначається, що водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним.

Судом встановлено, що 23 серпня 2023 року о 21 год. 20 хв. у АДРЕСА_1, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив самовільний рух вказаного автомобіля, а саме не забезпечив постановку автомобіля на стоянкові гальма, внаслідок чого автомобіль допустив наїзд на припаркований службовий автомобіль працівників поліції марки Renault, номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок зіткнення вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Дані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 484393 від 24.08.2023 року, який підписано особою, що його склала, із зазначенням про відмову ОСОБА_1 від його підписання (а.с.21); схемою місця ДТП, на якій зафіксовано розташування автомобілів після ДТП, зазначено місце зіткнення та вказано, які пошкодження отримали автомобілі учасників ДТП (а.с.22); поясненнями ОСОБА_1 , згідно яких 23.08.2023 року автомобіль марки Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 , стояв біля воріт його будинку. Спіробітники поліції підійшли до автівки, яка самовільно розпочала рух, внаслідок чого зачепила патрульний автомобіль марки Рено д.н.з № НОМЕР_2 та в подальшому здійснила наїзд на паркан (а.с.23); поясненнями інспектора поліції ОСОБА_3, який зазначив, що 23.08.2023 року близько 21 год. 00 хв. переслідуючи транспортний засіб Chrysler, д.н.з. НОМЕР_1 , з червоними та синіми маячками по с. Осещина, був змушений зупинити транспортний засіб за адресою: АДРЕСА_1. Водій ОСОБА_1 , вийшовши з автомобіля, не переконався в тому, що автомобіль знаходився на тормозі, внаслідок чого автомобіль здіснив самовільний рух з подальшим наїздом на службове авто Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , та в подальшому в паркан. Під час ДТП травм ніхто не отримав (а.с.24).

Вищенаведені докази у їх сукупності та взаємозв`язку підтверджують ту обставину, що саме у зв`язку із порушенням водієм автомобіля Chrysler, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вимог п.п. 15.12 Правил дорожнього руху було пошкоджено автомобіль Renault д.н.з. НОМЕР_2 , у зв`язку із чим обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність у діях ОСОБА_1 складуадміністративного правопорушення, передбаченогост. 124 КУпАП, спростовуються сукупністюнаявних усправідоказів, повно тавсебічно проаналізованих судом, а посиланнязахисника ускарзіна те, що самовільний рух автомобіля виник не внаслідок протиправної винної бездіяльності ОСОБА_1 , а внаслідок дій працівників поліції, які за допомогою фізичної сили та засобів боротьби примусово витягли ОСОБА_1 на вулицю з автомобіля, внаслідок чого останній не мав ані технічної, ані фізичної можливості встигнути поставити автомобіль на ручне гальмо, не спростовують висновків суду про порушення ОСОБА_1 п.п. 15.12 ПДР України, оскільки водій неповинензалишати транспортний засіб, не вжившивсіх заходів, щоб недопустити його самовільногоруху. При цьому, сам ОСОБА_1 не заперечує того факту, що після зупинки мав намір покинути автомобіль та піти відкривати ворота. На переконання апеляційного суду, такі доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують тієї обставини, що саме у зв`язку із порушенням ОСОБА_1 п. 15.12 ПДР України отримав пошкодження автомобіль патрульної поліції, і ці доводи спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність особи настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так само за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову осіб, які керують транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, диспозицією ч. 1 статті 130 КУпАП охоплюються одразу три склади адміністративного правопорушення: по-перше, керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє, відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Кожен склад складає окреме правопорушення.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, абз. 2 п. 27 роз`яснено, що якщо водій ухиляється від огляду, це є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом з метою перевірки обгрунтованості доводів апеляційної скарги у цій частині досліджені відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, які долучені до матеріалів справи.

При дослідженні відеозаписів на першому DVD-Rдиску (а.с. 51) судом встановлено, що відеозаписи «0000000__0005» тривалістю 06 хв. 05 сек., «0000000__0006» тривалістю 01 хв. 38 сек., «0000000__0008» тривалістю 05хв. 36 сек. не містять у собі інформації щодо обставин та фактів, які мали б суттєве значення для розгляду питання винуватості особи у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, на відеозаписі «0000000__0009» тривалістю 05 хв. 37 сек., зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

На другому DVD-R диску (а.с.51) судом встановлено наявність на ньому 6-ти відеозаписів, які так само зроблені на нагрудну камеру працівників поліції та за своєю суттю є логічним і хронологічним продовженням відеозаписів, що містяться на першому дослідженому диску.

Згідно зазначених відеозаписів з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим запропонував пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу або проїхати до закладу охорони здоров`я.

Також, на вказаних записах зафіксовано як працівники поліції різних екіпажів на місці події неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі.

При цьому, спочатку ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного приладу.

Перед проходженням огляду ОСОБА_1 було роз`яснено порядок проведення огляду, працівник поліції роз`яснив про необхідність планомірного дуття в трубку приладу протягом декількох секунд до відповідного сигналу.

Із відеозапису вбачається, що працівником поліції зроблено контрольний забір повітря, який показав негативний результат та відсутність в приладі алкоголю.

В подальшому ОСОБА_1 самостійно розпакував мундштук та надав його працівникам поліції. Однак, будучи повідомленим працівниками поліції про порядок проходження огляду, ОСОБА_1 умисно короткими подихами дув у трубку приладу таким чином, щоб останній не міг зафіксувати результату, внаслідок чого всі спроби були неуспішними. При цьому, ОСОБА_1 супроводжував свої дії різними поясненнями, зокрема, маленьким об`ємом легень.

У звязку із неналежним проходженням ОСОБА_1 огляду з викристанням спеціального приладу, працівники поліції запропонували останньому пройти огляд у медичному закладі, на що він погодився.

Однак, у подальшому ОСОБА_1 змінив свою думку і повторно зазначив про бажання пройти огляд на місці зупинки автомобіля. При повторному огляді знову не дув належним чином у трубку приладу, внаслідок чого спроби були неуспішними. Потім ОСОБА_1 повторно заявив про необхідність проходження огляду у медичному закладі, але в черговий раз змінивши свою думку, зазначив про бажання проходити огляд на місці зупинки. Таким чином, ОСОБА_1 змінював свою думку та позицію щодо проходження огляду декілька разів.

У зв`язку із даною ситауцією, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що такі дії будуть кваліфіковані ними як ухилення від проходження огляду, при цьому зазначили, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння передбачає відповідальність за ст. 130 КУпАП. Однак, ОСОБА_1 своєї поведінки не змінив, так само суперечливо висловлював позицію щодо проходження огляду, що супроводжувалось нецензурною лайкою в бік працівників поліції.

Про ухилення ОСОБА_1 від проходження огляду зазначено і у письмових поясненнях двох свідків, які містяться в матеріалах справи.

З огляду на встановлені обставини, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що працівники поліції вірно дали оцінку та кваліфікували дії ОСОБА_1 саме як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як за допомогою спеціального приладу, так і у медичному закладі.

Таким чином, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, винуватість особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 484313 від 23.08.2023 року, складеним та підписаним уповноваженою на це особою та самим ОСОБА_1 (а.с.1); дисками з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с.51), при перегляді яких підтверджується факт ухилення та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; письмовими поясненнями свідків.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі не зазначив.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації руху, виявлені працівниками поліції 23.08.2023 року у ОСОБА_1 , в розумінні п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці або у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 ,який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , який 23 серпня 2023 року у с. Осещина, вул. Дубовиця, керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу працівника поліції відмовився.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 наполягав на проведенні огляду у лікаря нарколога, а інспектор поліції ухилявся від проведення такого огляду, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направив водія в заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані.

Як вказувалося вище, ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, ухилявся від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», так і у закладі охорони здоров`я, хоча і зазначав про своє бажання пройти огляд. Він неодноразово змінював свою позицію щодо доцільності проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» та у лікарні, неоднозначно відповідав на питання щодо бажання пройти огляд, що у свою чергу вірно було розцінено працівниками поліції, як відмова від проходження огляду, що і стало підставою для складання відповідного протоколу.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться виключно до незгоди апелянта з оскаржуваною постановою.

Враховуючи викладене, оцінюючи сукупність наявних у справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122-2, ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративні правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинені правопорушення.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122-2, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст. 23, 33, 36 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Вишгородського районного суду Київської області від 21 листопада 2023 року є законною та обґрунтованою, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника адвоката Федорова Д.С., подана в інтересах ОСОБА_1 , - залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Федорова Дмитра Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення, а постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 21 листопада 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122-2, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, із накладенням на нього на підставі ст. 36 ч. 2 КУпАП адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.О. Матвієнко