Справа № 591/551/24 Провадження № 3-в/591/27/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2024 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Сорока М.Р., з участю секретаря Яковенко А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника правопорушника адвоката Брайко Юлії Валеріївни про розстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Брайко Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить розстрочити сплату суми штрафу, призначеного постановою Зарічного районного суду м.Суми від 25.03.2024 року по справі №591/551/24 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн., через фінансові труднощі.

У судове засідання адвокат Брайко Ю.В. та ОСОБА_1 не прибули, від адвоката надійшла заява про розгляд справи без їх участі, вимоги заяви підтримала.

Дослідивши матеріали справи у межах заяви, приходжу до наступних висновків.

Згідно ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно ч. 2 ст. 301 КУпАП визначено, що відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Тобто, КУпАП не регулює питання щодо можливості розстрочки виконання постанови.

Водночас, ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримання принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». ЄСПЛ поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).

З огляду на викладене, виходячи із системного аналізу процесуальних норм законодавства України, усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення порушеного питання поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при вирішенні питання про розстрочку штрафу, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема кримінального, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом учасників провадження у справі про адміністративні правопорушення (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Частиною 4 ст. 53 КК України визначено, що з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Зарічного районного суду м. Суми від 25.03.2024 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановою Сумського апеляційного суду від 25.07.2024 року постанову Зарічного районного суду м. Суми від 25.03.2024 було залишено без змін (а.с.41-42).

Враховуючи такі обставини та те, що ОСОБА_1 має скрутне матеріальне становище,надав письмові докази , а саме довідку військово-лікарської комісії про наявність у нього тяжкого поранення у зв`язку з проходженням військової служби , його заяву слід задовольнити та розстрочити ОСОБА_1 виплату штрафу на строк 6 (шість) місяців зі щомісячним платежем 2833 (дві тисячі вісімсот тридцять три) гривні 34 копійки щомісяця.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 301,304,307 КпАП України, ст. 55 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Брайко Юлії Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП задовольнити.

Розстрочити ОСОБА_1 виконання постанови Зарічного районного суду м.Суми від 25.03.2024 про накладення адміністративного стягнення в частині сплати штрафу в розмірі 17 000 грн. 00 коп. на строк 6 (шість) місяців зі щомісячним платежем 2833 (дві тисячі вісімсот тридцять три ) гривні 34 копійки щомісяця до 28 числа кожного місяця.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя М.Р.Сорока