Провадження № 33/812/540/24 Категорія: ст. 124 КУпАП
Головуюча у першій інстанції Уманська О. В.
Доповідачка апеляційного суду Ямкова О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої - судді Ямкової О. О.,

за участю: секретаря Горенко Ю. В.,

представника потерпілого ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою захисника Задерецького В. А. на постанову Новобузького районного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, із закриттям провадження в частині накладення адміністративного стягнення за спливом строків, передбачених статтею 38 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду, 9 лютого 2024 року о 15 годині на 228км + 200м автодороги М-11 Дніпро-Миколаїв водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ 110307», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, у результаті чого втратив керування транспортним засобом та допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де в цей час рухався транспортний засіб «Міні-Купер», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , але у зустрічному напрямку, що призвело до зіткнення автомобілів. Внаслідок порушення ОСОБА_3 пунктів 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України автомобілям завдані механічні пошкодження.

ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду, захисник ОСОБА_3 - адвокат Задерецький В. А. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В основному змісті апеляційної скарги виклав перелік доказів, досліджених судом та тією оцінкою, що надана судом, після чого зробив переоцінку досліджених доказів за своїм розумінням. При тому вказав, що судом безпідставно відхилене клопотання про виклик та допит у судовому засіданні експерта, а також призначення експертизи на предмет з`ясування технічного стану автомобіля потерпілого. Таким чином вважав, що суд першої інстанції порушив принцип безпосереднього отримання доказів самим судом, чим було порушено право на захист ОСОБА_3 .

За наведеного вважав, що судом зроблено неправильний висновок про доведеність вини ОСОБА_3 , яка не підтверджена належними доказами «поза розумним сумнівом», внаслідок чого постанова суду є незаконною.

Справа у суді апеляційної інстанції розглянута за відсутністю ОСОБА_3 та його захисника Задерецького В. А., яким подана апеляційна скарга, а також потерпілого ОСОБА_4 , за їх належним повідомленням про дату та час розгляду справи, що здійснена судом у різний спосіб, та відсутністю клопотань про відкладення судового засідання з поважних причин у відповідності до положень статті 294 КУпАП.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення представника потерпілого ОСОБА_2 , а також вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Доведення тих чи інших обставин здійснюється на підставі статті 251 КУпАП за допомогою сукупності усіх доказів, якими є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Сам розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень статті 283 КУпАП, яка повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Так, за матеріалами справи ОСОБА_3 ставиться у провину порушення пунктів 2.3.б, 12.1 ПДР України, з огляду на які, він при русі на належному йому автомобілі на 228км+200м автодороги М-11 Дніпро-Миколаїв, був неуважним, не обрав безпечну швидкість руху, не слідкував за дорожньою обстановкою, внаслідок чого допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення з автомобілем потерпілого, який в той час рухався по цій автодорозі, але у зустрічному напрямку руху.

Вважаючи, що такі дії ОСОБА_3 підтверджені належними доказами, як то: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою та поясненнями усіх учасників пригоди, суд першої інстанції правильно визнав водія ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, з огляду на обставини події та положення пункту 12.1 ПДР України, яким визначається, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Отже, за наведених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, порушення ОСОБА_3 безпечної швидкості за даних умов дорожньої обстановки можливо було лише з врахуванням водієм дорожньої обстановки, уважним слідкуванням за її зміною, що виключало б виїзд автомобіля «ЗАЗ» на зустрічну смугу руху, яка на той час не була вільною, з огляду на те, що одночасно з рухом автомобіля ОСОБА_3 у своєму напрямку, рухався автомобіль потерпілого, але у зустрічному для водія ОСОБА_3 . напрямку та забороняв останньому виїзд на зустрічну смугу руху за будь-яких обставин, як то, при відчутті удару в колесо, об`їзду будь-якої перешкоди тощо.

Про неправильне обрання ОСОБА_3 швидкісного режиму руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, свідчать його письмові пояснення, що надані після ДТП працівнику поліції, які ОСОБА_3 особисто прочитані та підписані (а.с.4), та узгоджуються з поясненнями потерпілого ОСОБА_4 (а.с.5), а також узгоджуються з даними, що містяться у схемі ДТП (а.с.3) та фото, наданими до суду (а.с.29-33), та свідчать про те, що ОСОБА_3 їхав на своєму автомобілі на 228км автодороги М-11 зі швидкістю руху приблизно 100км на годину, і за декілька кілометрів до села Добра Криниця побачив перед собою в попутному напрямку колону транспорту і тому почав пригальмовувати. Але після гальмування його автомобіль «ЗАЗ» спочатку понесло до правого узбіччя в напрямку його руху, а після намагання вирівняти автомобіль, його винесло на зустрічну смугу руху, де і відбулося зіткнення з автомобілем потерпілого.

У схемі ДТП, яка складена поліцейським ОСОБА_5 та підписана усіма водіями - учасниками ДТП без зауважень, визначено місце зіткнення автомобілів «ЗАЗ» та «Міні-купер» на смузі зустрічного напрямку руху для автомобіля «ЗАЗ» та смузі фактичного напрямку руху автомобіля «Міні-купер», а також напрямок руху усіх транспортних засобів перед зіткненням та їх розташування на проїзній частині дороги після нього, ширина смуг руху та місце розташування об`єктів, що знаходяться поряд з трасою.

За таких обставин пояснення усіх водіїв на момент пригоди, схема ДТП, фото, зроблені, після ДТП, є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, не мають протиріч, та свідчать про те, що ОСОБА_3 не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної швидкості руху, яку особисто зазначив в письмових поясненнях, побачивши колону автомобілів, що рухалася у попутному для нього напрямку руху, не зміг своєчасно зреагувати на зміну дорожньої обстановки та справитися з гальмуванням свого автомобіля, що призвело до його виїзду на зустрічну смугу руху, по якій в той час рухався автомобіль потерпілого та призвело до зіткнення автомобілів, внаслідок чого були заподіяні їм механічні пошкодження.

Усі пояснення ОСОБА_3 , надані ним усно в суді першої інстанції, зокрема під час призначення експертизи, та в апеляційній скарзі захисника в частині іншого обраного ним швидкісного режиму, можливості технічної несправності автомобіля потерпілого, не мають належних підтверджень, які б могли бути надані суду у встановленому порядку через звернення до компетентних органів. Натомість, такі пояснення свідчать про порушення принципу, який застосовується у практиці ЄСПЛ, як принцип «заборони суперечливої поведінки».

Не є слушним посилання на невідповідність висновків експерта, за призначеною судом експертизою, оскільки дослідження проведено на підставі версій, наданих кожним із учасників ДТП у своїх поясненнях суду, а тому її висновки не є категоричними та обґрунтовано оцінені судом у сукупності із доказами, які зібрані уповноваженими особами у справі.

Звинувачення адвоката суду у відмові в задоволенні його клопотання про допит експерта у судовому засіданні та необхідності призначення іншої експертизи, як недотримання судом принципу безпосереднього збору доказів є такими, що суперечать процесуальним нормам КУпАП, зокрема, положенням статей 251, 272 КУпАП, за якими не суд, а саме поліцейські є уповноваженими особами зі складання протоколів про адміністративні правопорушення, та саме на них покладено обов`язок щодо збирання доказів у справі.

Такими же є і намагання захисника Задерецького В. А. та Червоного І. В. встановити можливість несправності автомобіля потерпілого та його вину, як іншого учасника ДТП у справі, яка розглядається виключно в межах складеного відносно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення, є не лише помилковим тлумаченням діючого законодавства, а ще є діями, які порушують порядок розгляду таких справ.

Так, протоколи про адміністративні правопорушення складаються виключно уповноваженими особами, визначеними у статті 255 КУпАП, якими суд не є, але який в подальшому, як компетентний орган у відповідності до статті 248 КУпАП, глави 22 КУпАП розглядає справу виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, відносно визначеної у ньому особи, як правопорушника.

Разом з тим, своїм правом на звернення до компетентних органів з питань складення протоколів про адміністративні правопорушення відносно інших учасників пригоди ОСОБА_3 не скористався, на противагу чому намагався перекласти такий обов`язок на суд.

Крім того намагання захисника з`ясувати можливу несправність автомобіля потерпілого, як ймовірну причину ДТП, при визнанні обставин фактичного виїзду автомобіля ОСОБА_3 на зустрічну смугу руху, по якій рухався транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_4 , могло бути доцільним лише за наявності обладнання автомобіля «Міні-Купер» ракетним двигуном, який би давав можливість цьому автомобілю здійснити зліт зі смуги свого руху під час неочікуваного виїзду на неї іншого автомобіля, під керування ОСОБА_3 , але таких технічних даних захисником ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано.

В той же час обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення у цій справі належним чином досліджені судом першої інстанції, та перепровірені у суді апеляційної інстанції, та не впливають на можливість складення або розгляду інших протоколів відносно інших осіб за порушення інших положень ПДР України.

Сам протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП, та щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджується з даними, які містяться додатках, доданих до нього.

Відповідно до вимог пункту 2.3 «б» Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Тому проаналізувавши матеріали справи у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_3 був неуважний при керуванні автомобілем «ЗАЗ», не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не зміг справитися з керуванням автомобілем «ЗАЗ», виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення із транспортним засобом «Міні-Купер», який рухався по ній під керуванням потерпілого.

Цим обставинам судом першої інстанції надана правильна оцінка, та правильно кваліфіковані дії водія ОСОБА_3 , а тому з підстав, передбачених законом, ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП із закриттям провадження у справі в частині накладення адміністративного стягнення за спливом строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Тому прийняте суддею суду першої інстанції рішення не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Щодо порушення процесуальних прав ОСОБА_3 та його захисника в частині надання та дослідження доказів, то вони не підтверджені матеріалами справи, так як усі клопотання сторони вирішені судом у процесуальний спосіб .

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 - адвоката Задерецького В. А. залишити без задоволення, а постанову Новобузького районного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, із закриттям провадження в частині накладення адміністративного стягнення - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова