Справа № 133/2718/24
Провадження № 33/801/917/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач: Береговий О. Ю.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О. Ю.,

за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Виноградського А. П.,

розглянув апеляційну скаргу адвоката Виноградського Антона Павловича на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21 жовтня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, 124 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №883388 від 03 вересня 2024 року, 02 вересня 2024 року о 20:30 год. у м. Козятині по вул. Героїв Майдану, 18, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №883389 від 03 вересня 2024 року, 02 вересня 2024 року о 20:30 год. у м. Козятині по вул. Героїв Майдану, 18, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , вчинив дорожньо-транспортну пригоду та самовільно залишив місце події. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 2.10а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Не погоджуючись із такою постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 адвокат Виноградський А. П. оскаржує її в апеляційному порядку. Вважаючи оскаржувану постанову винесеною за неповного встановлення обставин справи та неналежного дослідження доказів, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. Скаржник вказує, що жодного правопорушення він не вчиняв, а протоколи про адміністративні правопорушення були складені безпідставно, а суд першої інстанції залишив поза увагою, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження вини ОСОБА_1 . Крім того, вважає, що суд першої інстанції в оскаржуваній постанові не надав правової оцінки тому, що у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про обставини встановлення причетності саме ОСОБА_1 до ДТП, результати огляду його транспортного засобу, а також фотофіксація.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адміністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо підчас розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. Згідно з п. 2 ч. 8 цієї статті за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення доводиться доказами. Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді відповідно до вимог статті 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх, незаперечних та безсумнівних доказах.

Судом першої інстанції ураховані вищезазначені положення закону, вжито спрямованих на встановлення всіх обставин справи належних заходів, що мають значення для її правильного вирішення. Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених доказах, які оцінені судом першої інстанції у їх сукупності, що відображено у мотивувальній частині оскаржуваної постанови суду.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №883388 від 03 вересня 2024 року, 02 вересня 2024 року о 20:30 год. у м. Козятині по вул. Героїв Майдану, 18, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху.

Права та обов`язки учасників дорожнього руху визначені Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно п. 2.3б Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 13.1 правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідальність водіїв за ст. 124 КУпАП настає за порушення ними як учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з п. 2.10а Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №883389 від 03 вересня 2024 року, 02 вересня 2024 року о 20:30 год. у м. Козятині по вул. Героїв Майдану, 18, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , вчинив дорожньо-транспортну пригоду та самовільно залишив місце події.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до схеми ДТП від 02 вересня 2024 року, наявної у матеріалах справи, унаслідок ДТП автомобіль «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_2 , має видимі пошкодження: потертість задніх правих дверей та крила, вм`ятина задніх правих дверей.

До матеріалів справи також долучені письмові пояснення ОСОБА_2 від 02 вересня 2024 року із яких слідує, що 02 вересня 2024 року він, рухаючись на своєму автомобілі «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Героїв Майдану, об`їжджаючи припарковані автомобілі біля магазину «Грош», один із них різко почав рух у його сторону не увімкнувши покажчик повороту. Він почув звук удару по своєму автомобілю. Запам`ятати марку та номер автомобіля йому не вдалося, оскільки невідомий автомобіль поїхав з великою швидкістю у невідомому напрямку. Він заїхав на узбіччя, увімкнув аварійну світлову сигналізацію, вийшов з автомобіля та побачив пошкодження правого заднього крила велику широку подряпину. До нього підійшов водій, який рухався на своєму транспортному засобі позаду нього та повідомив, що це був автомобіль вишневого кольору, можливо «Шкода Фабіа» або «Лада Калина».

Згідно долучених до справи письмових пояснень ОСОБА_1 від 03 вересня 2024 року, 02 вересня 2024 року близько 20:30 год. у м. Козятині по вул. Героїв Майдану він виїжджаючи від магазину «Грош» зачепив транспортний засіб, який рухався прямо, але звук удару та самого удару не відчув та не зрозумів, що відбулося, тому поїхав за місцем свого проживання далі.

Отже досліджені судом докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою, підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, а саме, порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу та паркану, а також залишення водієм транспортного засобу на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції у повній мірі дослідив та проаналізував наявні у матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, дав їм належну, об`єктивну оцінку, тому зробив правильний висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції, висвітлені в оскаржуваній постанові, при розгляді апеляційної скарги не наведено. Мотиви апеляційної скарги про недоведеність наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, повністю спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень на увагу не заслуговують, оскільки спростовуються власне поясненнями самого ОСОБА_1 щодо причетності до події та залишення місця ДТП через те, що він не відчув зіткнення. Апеляційний суд також вважає, що твердження ОСОБА_1 , що він не відчув зіткнення з іншим транспортним засобом, є сумнівним, оскільки внаслідок ДТП відбулась деформація кузовних металевих елементів транспортного засобу потерпілого, зіткнення такого характеру не могло залишитись поза увагою водія ОСОБА_1 .

Крім того, виходячи з обставин, за яких відбулася дорожньо-транспортна пригода, апеляційний суд дійшов висновку, що саме недотримання ОСОБА_1 правил дорожнього руху перебуває у причинному зв`язку з виникненням ДТП, що й було встановлено судом першої інстанції. Як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду захисником не надано достатньо доказів на спростування зазначених у протоколах про адміністративне правопорушення обставин ДТП та факту залишення місця ДТП.

Доводи захисника адвоката Виноградського А. П. про зворотне не можуть бути розцінені інакше, аніж намагання уникнути відповідальності ОСОБА_1 за вчинені правопорушення.

Належить також зауважити, що з моменту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень та по теперішній час, останній не звертався зі скаргами щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення. Тобто незаконність дій інспекторів не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Натомість з матеріалів справи слідує, що дії працівників поліції повністю відповідали приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколах про адміністративні правопорушення. Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, скаржнико не надано, і матеріали справи їх не містять.

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене у статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Вимога пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо обґрунтування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року; Проніна проти України, № 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, від 18 липня 2006 року ). Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови у прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Як висновок, апеляційний суд дійшов переконання, що наведені в апеляційній скарзі аргументи, мотиви невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, не спростовують правильний висновок судді суду першої інстанції, не свідчать про порушення судом при розгляді цієї адміністративної справи норм матеріального чи процесуального права. З огляду на викладене, апеляційний суд не знаходить законних підстав для скасування як незаконної постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21 жовтня 2024 року, яка є законною, правильною та об`єктивною, такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Виноградського Антона Павловича залишити без задоволення.

Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21 жовтня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 за ст. 122-4, 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О. Ю. Береговий