печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2270/24-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року м. Київ

Суддя Печерського районного суду м. Києва Гречана С.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,РНОКПП - не відомий,

за ст. 185 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

06.01.2024 о 08 год. 30 хв. ОСОБА_1 знаходячись у транспортному засобі « Peugeot 301» д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Київ, вул. Лаврська, 6 на смузі маршрутних транспортних засобів здійснив зупинку, стоянку, чим порушив п.п. 17.1 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, в подальшому ОСОБА_1 не виконував неодноразове законне розпорядження про пред`явлення посвідчення водія інспектору поліції старшому лейтенанту поліції Чорний Р.В., майору поліції Данильчук В.Л. Вказаними діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 про місце, день і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, заяв про відкладення судового засідання або з інших процесуальних питань не надходило, а тому, з метою розгляду справи у розумні строки, суд вважає за можливе розглянути справу в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення та на підставі наявних у ній доказів.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків, висновком експерта, показаннями технічних приладів та засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Главою 15, якою охоплюється ст. 185 КУпАП, регламентовано правовідносини у сфері встановленого порядку управління.

Статтею ст. 185 КУпАП визначена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління, а об`єктивна сторона адміністративного правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.

Постановою Пленуму ВСУ № 8 від 26.06.1992 визначено, що ст. 185 КУпАП злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

З системного аналізу положень КУпАП з урахуванням позиції Верховного Суду України, висловленої в узагальненні «Практика розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління (статті 185-185-2 КУпАП) випливає, що дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського, саме законної, адже його вимоги та розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані, зокрема, про перебування його при виконанні службових обов`язків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також пред`явлене відповідне посвідчення, у зв`язку з чим у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги були висунуті поліцейським, дані про те, що він знаходився при виконанні службових обов`язків.

У даному випадку ОСОБА_1 , як вказано у протоколі: «06.01.2024 о 08 год. 30 хв. ОСОБА_1 знаходячись у транспортному засобі «Peugeot 301» д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Київ, вул. Лаврська, 6 на смузі маршрутних транспортних засобів здійснив зупинку, стоянку, чим порушив п.п. 17.1 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, в подальшому ОСОБА_1 не виконував неодноразове законне розпорядження про пред`явлення посвідчення водія інспектору поліції старшому лейтенанту поліції Чорний Р.В., майору поліції Данильчук В.Л. », тобто, подія стосувалася забезпечення безпеки дорожнього руху, а не охорони громадського порядку.

При цьому, суспільні відносини у сфері адміністративних правопорушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку регламентуються главою 10 КУпАП.

А відтак, викладені у протоколі фактичні обставини справи не узгоджується із диспозицією ст. 185 КУпАП.

Крім того, за диспозицією ст. 185 КУпАП обов`язковим елементом об`єктивної сторони правопорушення є настання реальних наслідків злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського.

Проте поліцейським не конкретизовано суть правопорушення, а саме за яких конкретно обставин (що передувало законній вимозі) ОСОБА_1 відмовився пред`явити посвідчення водія та реєстраційні документи, в чому конкретно полягала така відмова останнього такій вимозі, що є невід`ємною частиною об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення, враховуючи, що дія, яка проявляється у формі непокори і злісної непокори, не ототожнюється.

Не пред`явлення особою документів - посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб, може бути підставою для застосування заходів передбачених ст. ст. 259, 260 КУпАП. Також відсутність чи не пред`явлення таких документів також може бути підставою для притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ст. 126 КУпАП. А тому, непред`явлення документів на право керування, самі по собі не свідчать про злісну непокору працівникам поліції та не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Крім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містить жодного процесуального документу уповноваженої особи, який би свідчив про порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 17.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, під час вчинення якого йому інкриміновано не виконання неодноразового законного розпорядження про пред`явлення посвідчення водія.

Обставини щодо зухвалої поведінки ОСОБА_1 є неконкретизованими, в протоколі не зазначено в чому вона полягає та проявилась, а отже є не підтвердженими матеріалами адміністративної справи.

За вказаних обставин, приходжу до висновку, що суть інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення з кваліфікацією його дій за ст. 185 КУпАП не відповідає диспозиції цієї статті, що суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, а відтак це дає правові підстави констатувати, що у справі відсутні об`єктивні та належні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.185, 245, 247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Світлана ГРЕЧАНА