П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М УКРА Ї Н И

Справа № 758/8435/23Головуючий у І інстанції: Павленко О. О.
Провадження №33/824/223/2024

15 лютого 2024 рокусуддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Стрижеус А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Зарубайка Петра Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 (законний представник), яка діє в інтересах сина - ОСОБА_2 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 05 вересня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Подільського районного суду міста Києва від 05 вересня 2023 року провадження в справі за ч.1 ст.184 КУпАП відносно ОСОБА_3 , закрито, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з даним рішенням судді захисником Зарубайком Петром Івановичем, який діє в інтересах ОСОБА_1 , яка діє в інтересах сина - ОСОБА_2 , подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову Подільського районного суду міста Києва від 05 вересня 2023 року по справі №758/8435/23 та ухвалити нову постанову, якою громадянку ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, наклавши на таку відповідне адміністративне стягнення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що судом першої інстанції проігноровано прямі докази вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу, тобто вчинення її сином (малолітнім ОСОБА_4 ) дій, які виразились в штовханні потерпілого з дитячої гірки.

Вказує, що судом першої інстанції проігноровано матеріали адміністративного правопорушення у їх сукупності, а також судом першої інстанції порушено права потерпілого на судовий захист, та доступ до суду відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які виявилися у незалученні потерпілого (його законних представників) до розгляду справи.

На думку захисника протокол про адміністративне правопорушення від 11.07.2023 серії ВАВ № 271530, рапорт оперативного, пояснення ОСОБА_5 та Псковської, а також відеозапис події правопорушення, кожен доказ зокрема та усі докази у своїй сукупності, мали б у об`єктивного спостерігача переважити над поясненнями ОСОБА_3 наданих нею в судовому засіданні суду першої інстанції.

Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення узгоджуються з рапортом, поясненнями мати потерпілого та свідка, відеозаписом, яким, суд першої інстанції дав неналежну, однобічну оцінку, та безпідставно й необґрунтовано закрив провадження щодо ОСОБА_3 .

А тому на думку захисника суд першої інстанції дійшов хибного висновку про закриття провадження у справі за ч. 1 ст. 184 КУпАП, відносно ОСОБА_3 , оскільки в матеріалах справи наявні належні та достатні докази, які свідчать про не виконання належним чином ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків по вихованню її сина - малолітнього ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та її захисника, які проти апеляційної скарги заперечували, думку потерпілої ОСОБА_1 та її захисника Зарубайка П.І., які підтримали апеляційну скаргу, розглянувши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ 271530 від 11 липня 2023 року, вбачається, що 05.07.2023 року о 20 год. 00 хв. ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , не виконала батьківських обов`язків, які виразились у тому що її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , штовхнув ОСОБА_2 , який впав з гірки та зламав руку, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яким саме чином ОСОБА_3 не виконувала свої батьківські обов`язки, при цьому не зазначено, в чому саме проявилося таке неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено.

Сама лише констатація у протоколі факту вчинення малолітньою особою певних протиправних дій не може бути підставою для висновку про ухилення батьків від виконання їх обов`язків по вихованню дітей.

Всупереч вимогам ст. 256, 184 КУпАП, у складеному щодо ОСОБА_3 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому конкретно полягає з її боку ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

В ході апеляційного перегляду судом апеляційної інстанції за клопотання захисника скаржника адвоката Зарубайка Петра Івановича було допитано свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , однак надані в судовому засідання показання свідків не підтвердили факту неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_3 , передбачених диспозицією ч.1 статті 184 КУпАП.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 додано характеристику на ОСОБА_4 , яка складена класним керівником Початкової школи «Дивоцвіт», відповідно до якої ОСОБА_4 позитивно характеризується, має цікавість до навчання, та проявляє себе як старанний учень, та підтримує дружні стосунки з іншими учнями. Батьки ОСОБА_8 , приділяють належну увагу вихованню сина. Цікавляться успіхами ОСОБА_4 , турбуються про всебічний розвиток дитини.

До апеляційної скарги додано службову характеристику ОСОБА_10 , батька дитини з якої вбачається, що він 23 березня 2023 року добровільно призвався до лав ЗСУ. За час проходження військової служби на посаді командира зенітної батареї в/ч НОМЕР_1 капітан ОСОБА_10 характеризується позитивно, користується повагою військовослужбовців.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ст. 184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, а об`єктивна сторона полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

У свою чергу, апеляційний суд наголошує, що суд першої інстанції вірно встановив відсутність у діях ОСОБА_3 ухилення від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітнього ОСОБА_4 , оскільки доказів, які б доводили факт неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_3 та скоєння адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_3 вини, яка полягає у невиконанні останньою обов`язку щодо виховання дитини, та відповідно події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Під час розгляду справи, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, не встановлено фактів невиконання ОСОБА_3 обов`язків щодо виховання своєї дитини.

Місцевим судом було повно та об`єктивно досліджено докази, які містяться в матеріалах справи.

Апеляційним судом враховується, що відповідно до положень, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» ("Malofeyeva v. Russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» ("Karelin v. Russia" заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Також апеляційний суд, зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.

Враховуючи викладене, вважаю обґрунтованим висновок судді першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_3 ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини син ОСОБА_4 , таким чином відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У свою чергу, стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Зарубайка Петра Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 (законний представник), яка діє в інтересах сина - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 05 вересня 2023 року щодо закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП, відносно ОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: А.М. Стрижеус