Справа № 951/530/24
Провадження №3/951/355/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року селище Козова

Суддя Козівського районного суду Тернопільської області Чапаєв Р.В., розглянувши матеріали, що надійшли із сектору поліцейської діяльності №1 (смт Козова) відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено в судовому засіданні, громадянин ОСОБА_1 в с.Золота Слобода Козівської ТГ Тернопільського району 07.07.2024 о 00 год. 54 хв. керував автомобілем марки «ВАЗ 21081», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, зовнішні ознаки якого були: різкий запах алкоголю з порожнини рота, невиразна вимова. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку за допомогою «DRAGER 6820». Результати огляду 1,55‰ (проміле). Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 до суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Перевіряючи поважність причин його неявки в судове засідання, суд встановив, що ОСОБА_1 про час та місце судового розгляду було повідомлено шляхом зазначення цих даних у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №004723 від 07.07.2024, надалі, після його неявки на вказаний час у судове засідання, йому надсилалася судова повістка про виклик в судове засідання на адресу, вказану у згаданому протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, інформація про час розгляду справи розміщена за офіційним Інтернет-посиланням https://court.gov.ua/fair/sud.

Отже, суд забезпечив особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізації наданого їй законом процесуального права бути поінформованою про дату, час та місце судового розгляду, бути присутньою та заслуханою у судовому засіданні, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, висловлювати свої доводи щодо обставин справи. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Суд вжив всеохоплюючих заходів для поінформованості особи про даний процес. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не скористалася своїм правом бути присутньою під час судового розгляду справи. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі (наприклад, рішення від 03.04.2008, від 04.10.2001 року у справах «Пономарьов проти України», «Тойшлер проти Німеччини» заяви № 3236/03, № 47636/99 відповідно).

Суд вважає за можливе завершити розгляд провадження на підставі наявних у справі матеріалів.

Водночас, інтереси особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення представляє захисник адвокат Терлюк О.Я., який надав документи, що підтверджують повноваження захисника. Захисник адвокат Терлюк О.Я. в судове засідання, призначене на 09.09.2024 на 10 год. 00 хв., не з?явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча дата засідання була з ним заздалегідь узгоджена у попередньому судовому засіданні, а саме 30.07.2024.

Також 09.09.2024 захисник адвокат Терлюк О.Я. подав через канцелярію суду письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, згідно з якими просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених п.1 ст.247 КУпАП, мотивує свої заперечення безпідставністю зупинки працівниками поліції о 00 год. 54 хв. 07.07.2024 в с.Золота Слобода Тернопільського району Тернопільської області транспортного засобу під керування ОСОБА_1 , оскільки той не допустив порушення Правил дорожнього руху, відтак, на думку захисника, усі подальші дії працівників поліції щодо огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 є незаконними, а зібрані під час цих дій докази є недопустимими. Крім того, зазначає, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, отже у працівників поліції виник обов`язок запропонувати проведення такого огляду у найближчому закладі охорони здоров`я, чого ними не було зроблено, через що захисник адвокат Терлюк О.Я. вважає результати огляду, долучені до матеріалів справи, неналежним, недопустимим та недостовірним доказом перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, що також, на його думку, є підставою для закриття справи на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Звертає увагу на низьку якість відеозаписів, долучених до матеріалів справи, з яких, на його думку, неможливо встановити обставини вчинення адміністративного правопорушення. Вказує, що відео на диску з відеозаписом не підписане електронним цифровим підписом, тому є неналежним та недопустимим доказом. Не погоджується із здійсненням поліцейськими відеозйомки без попередження ОСОБА_1 про це. Вважає неналежним та недопустим доказом долучений до матеріалів справи рапорт працівників поліції на лінію «102» про зупинку ними у с.Золота Слобода 07.07.2024 транспортного засобу під керування ОСОБА_1 , оскільки такий документ є документом внутрішнього користування. Крім того, звертає увагу суду на недолучення поліцейським сертіфіката відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Вважає, що відеозапис не містить даних про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тобто виконував функції водія. Зауважує, що ОСОБА_1 не роз`яснили його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що тягне за собою недопустимість усіх наявних у справі доказів, зібраних працівниками поліції.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Окрім цього, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №004723 від 07.07.2024, ОСОБА_1 інкриміновано порушення п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За порушення п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою зокрема, серед іншого, передбачено відповідальність особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що 07.07.2024 о 00.54 год., під час дії комендантської години екіпажем поліції було на вулиці с.Золода Слобода Козівської ТГ Тернопільського району виявлено автомобіль «ВАЗ 21081», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Надалі працівниками поліції на вулиці Лесі Українки в с.Золота Слобода Козівської ТГ Тернопільського району було зупинено вказаний автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування в ОСОБА_1 були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим працівники поліції запропонували йому пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що він погодився. За результатами огляду встановлено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, показник складає 1,55 ‰ (проміле).

Відповідно до ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції або відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Статтею 266 КУпАП визначено процедуру такого огляду, зокрема, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатом огляд проводиться в закладі охорони здоров`я. В силу вимог вищезгаданої статті, а також п. 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться на місці зупинки транспортного засобу. Водій, що відмовився від проведення такого огляду чи не погодився з його результатом, направляється поліцейським для проведення відповідного огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (ці положення продубльовані у п. 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015).

Згідно з п. 7 Розділу Інструкції ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МОЗ та МВС України 09.11.2015 № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результат тесту свідчить про установлення в ОСОБА_1 перевищення встановленого нормами чинного законодавства граничного показника вмісту алкоголю в крові, за якого водієві забороняється керувати транспортним засобом. Враховуючи те, що водій підтвердив факт вживання ним алкоголю, а також погодився з результатами пройденого ним алкотесту, тобто жодних сумнівів щодо виявленого у нього за результатами огляду стану алкогольного сп`яніння не висловив, суд дійшов висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 доводиться даними, що містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 004723 від 07.07.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 07.07.2024 о 00 годині 54 хвилин на вулиці Лесі Українки в с.Золота Слобода Козівської ТГ Тернопільського району керував автомобілем марки «ВАЗ 21081», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу та підтверджений висновком проведеного огляду за допомогою газоаналізатора «DRAGER 6820» від 07.07.2024. Результати огляду 1,55‰ (проміле). Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України;

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому вказано, в ОСОБА_1 встановлено стан алкогольного сп`яніння. Результат - 1,55‰ (проміле);

- роздруківкою з приладу «DRAGER ALCOTEST 6820», прилад ARLJ 0581, принтер ARLJ 0553, тест № 654 від 07.07.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння, результат тесту 1,55 ‰ (проміле);

- направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.07.2024 о 01 год. 12 хв., з якого вбачається те, що ОСОБА_1 було направлено на огляд у КНП «Козівська ЦРЛ» у зв`язку з виявленою працівниками поліції у водія ознакою алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців;

- диску з відеозаписами, на яких зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат 1,55 ‰ (проміле), з яким він був згідний.

Вказані докази суд визнає належними та допустимими, а також такими, що в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення. Обставин, які би спростовували наявність події та складу адміністративного правопорушення або виключали адміністративну відповідальність за ст. 130 Кодексу КУпАП, суддею не виявлено. Дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП кваліфіковано правильно.

Суд вважає необґрунтованими доводи захисника адвоката Терлюка О.Я. про безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 на вулиці у селі Золота Слобода Тернопільського району Тернопільської області. Як вбачається з матеріалів справи, підставою для перевірки поліцейськими документів у ОСОБА_1 стало порушення ним відповідних заборон, введених на території, де запроваджено правовий режим воєнного стану, а саме перебування на вулиці села Золота Слобода Тернопільського району після 24 год. 00 хв. під час комендантської години, у зв`язку з чим у поліцейських виникла підстава, визначена п.7 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1456. Так, згідно з рішенням ради оборони Тернопільської обласної військової адміністрації було запроваджено на території Тернопільської області комендантську годину щоденно в період часу із 00 год 00 хв по 05 год 00 хв. Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» комендантська година - це заборона перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях; переміщатися транспортом без спеціально виданих перепусток і посвідчень. Комендантська година є юридичною підставою для перевірки документів, зупинки автомобіля, затримання тощо. Вказану підставу для перевірки документів поліцейські назвали ОСОБА_1 , що підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом.

Суд не бере до уваги твердження захисника адвоката Терлюка О.Я. про незгоду водія ОСОБА_1 із результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки на відеозаписі (файл «0002156__0001», 01 год. 12 хв. (час зазначено згідно з даними таймера, що відображається при відтворенні відеофайлів)) чітко прослуховується, що ОСОБА_1 на запитання поліцейського: «З результатом згідні? Якщо не згідні, ми направляємося в Козівську центральну лікарню», відповідає: «Згідний».

Не можна погодитися з доводами захисника про неможливість встановити обставини справи через низьку якість відеозапису. Такі доводи спростовуються при перегляді відеозаписів, що містяться на окремих відеофайлах, і які є цілісними, належної якості, та такими, що у своїй сукупності відтворюють усю процедуру фіксування адміністративного правопорушення, зокрема огляду на стан алкогольного сп`яніння. Загалом відеозапис доводить безсумнівно та об`єктивно той факт, що саме ОСОБА_1 є особою, яка керувала транспортним засобом, відеозапис містить не лише процесуальну послідовність учинюваних процесуальних дій (складання протоколу, огляд на стан сп`яніння), а й факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Суд відхиляє твердження захисника адвоката Терлюка О.Я. про те, що відсутність електронного цифрового підпису на файлах відеофіксація огляду на стан алкогольного сп`яніння тягне за собою недопустимість цього доказу. Так, відповідно до статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Один і той же електронний документ /відеозапис/ може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали, відрізняються один від одного тільки часом та датою їх створення. Записаний на оптичний диск носій інформації, електронний файл у вигляді відеозапису, є оригіналом /відображенням/ електронного документу, який не потребує додаткового завіренням електронним підписом, з огляду на що приходжу до висновку, що поліцейські діяли відповідно до Наказу МВС України №1026 від 18.12.2018 «Про затвердження Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису» та будь-яких порушень не допустили, тому посилання захисника адвоката Терлюка О.Я. на те, що наданий працівниками поліції відеозапис не може бути доказом у даній справі через те, що не засвідчений цифровим підписом, що свідчить про недопустимість такого доказу, не заслуговують на увагу.

Суд не погоджується з доводами захисника адвоката Терлюка О.Я. про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено про ведення відеофіксації, оскільки наведене спростовується матеріалами відеозапису, що містяться у файлі «0002156__0001», час зйомки 00 год. 56 хв. 21 сек. та 01 год. 06 хв. 20 сек. (час зазначено згідно з даними таймера, що відображається при відтворенні відеофайлів).

Відповідно п. 5 Розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ від 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). Цього обов`язку працівники поліції дотрималися. Крім того, відеофіксація проведена також на виконання вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, згідно з положеннями якої огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд, оцінюючи доводи захисника адвоката Терлюка О.Я. про недопустимість як доказу наявного у матеріалах справи рапорта працівників поліції, звертає увагу на таке. Враховуючи, що такий рапорт складений службовою особою, посвідчує певні факти, які можуть потягнути правові наслідки, і має реквізити, необхідні для прийняття відповідних рішень, доводи про те, що такий рапорт не є документом, є помилковим. Наведене також кореспондується із правовими позиціями, викладеними у постановах ККС ВС від 16.02.2023 у справі №760/14696/15-к та від 03.10.2023 у справі №758/15672/15-к. Суддя враховує, що рапорт поліцейських за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності зі всіма наявними доказами. Суд зазначає, що згаданий рапорт не є єдиним доказом, та оцінюється судом як доказ з точки зору належності та допустимості у межах цієї справи у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, про які зазначено вище.

Відсутність в матеріалах справи копії сертифіката відповідності спеціального технічного приладу, за допомогою якою проводився огляд водія на стан сп`яніння, та свідоцтва про повірку даного робочого засобу вимірюваної техніки не вказує на порушення поліцейськими визначеної чинним законодавством процедури огляду, оскільки згідно з вимогами пункту 5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, надання сертифіката відповідності спеціального технічного приладу та свідоцтва про його повірку передбачено лише на вимогу водія, якої ОСОБА_1 не заявляв.

Суд не може погодитися з твердженнями захисника адвоката Терлюка О.Я. про те, що з матеріалів відеозапису не вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом за описаних в матеріалах справи обставин. Під час фіксації працівниками поліції правопорушення ОСОБА_1 не повідомляв, що не перебував за кермом транспортного засобу, як і про те, що керувала транспортним засобом інша особа, що могло бути предметом перевірки при складання протоколу. Натомість, поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції, проходження огляду на стан сп`яніння та оформлення протоколу про адміністративний правопорушення, свідчить, що саме він керував транспортним засобом, що останній фактично і не заперечував.

Не заслуговують на увагу твердження захисника адвоката Терлюка О.Я. про те, що при складанні протоколу за ст.130 КУпАП працівник поліції не ознайомив ОСОБА_1 з правами, які зазначені у ст.268 КУпАП, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , останньому було роз`яснено його права і обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Протокол підписаний особою, яка його склала, і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. Зауважень щодо не ознайомлення його зі складеними матеріалами, а також нероз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, від ОСОБА_1 не надходило.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу винного, його майновий стан, і приходить до переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, оскільки саме таке стягнення буде відповідати рівню суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, а також буде достатнім для запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень в майбутньому.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Таким чином, відповідно до положень п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 8, 130, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф має бути сплачений особою, притягнутою до адміністративної відповідальності, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, стягується подвійний штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок) в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп. (шістсот п`ять гривень 60 копійок) в дохід держави.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Cуддя Р.В. Чапаєв