Справа № 306/214/24
Провадження № 3/306/95/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року м.Свалява

Суддя Свалявського районного суду Закарпатської області Уліганинець П. І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , виконавчого директора ТОВ «НВП» «Грифсканд-Свалява», громадянина Польщі, паспорт НОМЕР_1 виданий 19.03.2015 року, -

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №ЗХ/ЗК/1308/045/П/ПТ від 17.01.2024 року, про те, що в ході перевірки встановлено, що громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працював на Товаристві за цивільно - правовим договором № 125 від 19 грудня 2023 року до 31 січня 2023 року та з 1 січня 2024 року за цивільно - правовим договором № 9 від 29 грудня 2023 року. Обов`язки останнього за умовами цивільно-правового договору полягали у виконанні роботи по завантаженню вагонеток недопалами

Окрім того перевіркою встановлено, що в штатному розписі Товариства, введеного в дію з 01 травня 2023 року наказом від 04 травня 2023 року № 57, в структурному підрозділі «Ретортний цех» наявні дев`ять посад завантажувача- вивантажувача. Станом на день перевірки 5 (п`ять) цих посад вакантні. Саме цю роботу і виконував громадянин ОСОБА_2 за цивільно - правовими договорами.

Таким чином в ході перевірки встановлено, що Товариством допущено до виконання робіт по завантажуванню-вивантажуванню вагонеток ретортного цеху громадянина ОСОБА_2 без укладання з ним трудового договору, чим порушено вимоги ч. 4 ст. 24 Кодексу законів про працю України за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Від захисника ОСОБА_3 Бедзелюка П.П. надійшло клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зав`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП. Клопотання мотивує тим, що договори, укладені між ОСОБА_2 та ТОВ «НВП» «Грифсканд-Свалява» не є трудовими, а їх укладання не заборонено чинним законодавством України. За умовами договорів фізичні особи - Виконавці зобов`язувались виконати на користь Замовника певні роботи, обумовлені договором за визначену винагороду. При цьому Виконавець виконує роботи самостійно та особисто організовує процес виконання, не підпорядковується правилам внутрішнього розпорядку, що діють на підприємстві Замовника, та мають статус особи, що виконує роботи на підставі цивільно-правового договору. Виконавець сплачує єдиний соціальний внесок, як особа, що забезпечує себе роботою на підставі цивільно-правового договору, не входить до трудового колективу Замовника. Термін дії договорів не перевищує одного місяця, та виконання відповідних робіт підтверджено актами прийому-передачі. У жодному з договорів не зазначено, що він є трудовим або регулюється нормами трудового законодавства. Навпаки, у всіх цивільно-правових договорах зазначено, що цей договір не носить характеру трудового і на нього не поширюється дія норм чинного в Україні трудового законодавства. Зміст цивільно-правової угоди відповідає дійсним намірам сторін.

Зазначив, що фізичні особи можуть виконувати роботи (надавати послуги) як на підставі трудового договору, так і на підставі ЦПД. Під час виконання робіт (надання послуг) за трудовим договором мають дотримуватися вимоги трудового законодавства, а за умови укладання ЦПД на виконання роботи (надання послуг) керуються цивільним законодавством.

Вважає, що здійснюючи перевірку, інспектор не надав належної правової оцінки тому факту, що законодавство України не містить обов`язкових приписів у яких випадках сторони зобов`язані укладати трудові договори, а у яких цивільно-правові договори (угоди) на виконання певних робіт, та того, що сторони договору вільні у своєму виборі форми оформлення трудових відноси, а тому на свій розсуд вправі визначати вид такого договору.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог, передбачених ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Частиною 3 ст. 41 КУпАП передбачено відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно цивільно-правового договору №125 від 19.12.2023 року, укладеного між ТОВ «НВП» «Грифсканд-Свалява» та ОСОБА_2 , предметом якого є виконання робіт по завантаженню вагонеток недопалами в строк з 20.12.2023 року по 31.12.2023 року, договором передбачено, що виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку. Вартість завантаження однієї вагонетки становить 155,00 грн. Факт надання відповідних послуг з боку виконавця засвідчується Актами передачі-прийому виконаної роботи.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Матеріалами справи не встановлено, що ОСОБА_2 на постійній основі працював у ТОВ «НВП» «Грифсканд-Свалява», підлягав внутрішньому трудовому розпорядку та отримував за виконану роботу заробітну плату, що би свідчило про наявність між ним та ТОВ «НВП» «Грифсканд-Свалява» трудових відносин.

Вказане свідчить про те, що порушень трудового законодавства щодо зазначеної особи, як найманого працівника, ТОВ «НВП» «Грифсканд-Свалява» не допущено.

Згідно ст. 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку. Наказ (розпорядження) про прийом на роботу не видається.

Сторони цивільно-правової угоди укладають договір у письмовій формі згідно з вимогами статті 208 Цивільного кодексу України. Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи вищенаведене, суддя дійшов висновку про те, що сторони ТОВ «НВП» «Грифсканд-Свалява» та ОСОБА_2 уклали цивільно-правову угоду, відповідно до якої ОСОБА_2 виконував роботи з завантаження вагонеток недопалами, підписавши цивільно-правовий договір про надання послуг, дійшли згоди щодо всіх істотних умов, які не суперечать нормам чинного законодавства України, що відображено у договорі.

У матеріалах справи відсутні докази наявності законодавчо визначеної заборони ТОВ «НВП» «Грифсканд-Свалява» щодо укладення вищезазначеного договору про надання послуг.

У статті 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Докази наявності у вищезгаданого цивільно-правового договору ознак нікчемного правочину у матеріалах справи відсутні, як і відсутні докази визнання судом вказаного договору недійсними.

Протокол про адміністративне правопорушення серії №ЗХ/ЗК/1308/045/П/ПТ від 17.01.2024 року, щодо ОСОБА_1 , на думку судді, не можуть бути належним доказом в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки обставини, викладені в протоколі не підтверджені будь-якими іншими доказами та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Таким чином, належні та допустимі докази які б підтвердили вину ОСОБА_3 у інкримінованому адміністративному правопорушенні відсутні.

Згідно з ч.3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Підсумовуючи вищевикладене, з урахуванням того, що вина ОСОБА_3 жодними належними та допустимими доказами не підтверджена, а тому з огляду на те, що судове рішення не може ґрунтуватись на всякого роду сумнівах та протиріччях, а також за відсутності належних та допустимих доказів на ствердження обставин, які підлягають доведенню, суддя дійшов висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.3 ст.41, ст. 246, 251, 280, п.1 ст. 247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, ст. 21, 24 КЗпП України, ст. 6, 204, 208, 215, 626, 627, 901 ЦК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст.41 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через Свалявський районний суд.

Суддя Свалявського

районного суду

Закарпатської області П.І.Уліганинець