Справа № 211/7033/24
Провадження № 3/211/3487/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 листопада 2024 року

Суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рога Дніпропетровської області Ткаченко С.В. , розглянувши матеріали, які надійшли з відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб у Покровському районі Департаменту адміністративних послуг Управління з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Криворізької міської ради про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.197 ч. 1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

06.11.2024 року стосовно неповнолітнього ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 197 ч.1 КУпАП, у якому зазначено, що останній проживає без реєстрації місця проживання з народження, чим порушує вимоги п.1 ст.5 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні». Дії кваліфіковані за ч.1 ст.197 КУпАП.

В суд ОСОБА_1 не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи у відповідності до ст. 268 КУпАП.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, виходячи з таких підстав.

Частиною 1 статті 197 КУпАП України передбачено, що адміністративна відповідальність настає за проживання громадян, зобов`язаних мати паспорт громадянина України, без паспорта громадянина України або за недійсним паспортом громадянина України, а також проживання громадян без реєстрації місця проживання.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів, а також іншими документами.

Статтею 256 КУпАП встановлено загальні вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Крім того, при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбаченіст.268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

На підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано лише сам протокол про адміністративне правопорушення Серії КРМ-ПР № 000253 від 06.11.2024 року. Інших доказів, які б свідчили про порушення неповнолітнім положень ч. 1ст. 197 КУпАП, які можуть бути визнані судом належними і допустимими, не надано, та суд звертає увагу, що сам по собі протокол, що складений адміністратором відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб у Покровському районі управління з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради, не може бути джерелом доказів.

Відповідно до ч.1-4 ст.5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні.

Дитина віком від 14 до 18 років самостійно декларує місце свого проживання за місцем проживання її батьків або інших законних представників чи одного з них без надання згоди такими особами.

Дитина віком від 14 до 18 років самостійно декларує місце свого проживання за адресою іншого житла, ніж зареєстроване або задеклароване місце проживання її батьків або інших законних представників, за згодою батьків або інших законних представників чи одного з них, крім випадку, встановленого статтею 15 цього Закону.

Декларування місця проживання дитини віком до 14 років здійснюється одним із її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини.

Батьки або інші законні представники зобов`язані задекларувати або зареєструвати місце проживання (перебування) новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження.

Частиною п`ятою статті восьмої Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» визначено, що у разі якщо особа не є власником (співвласником) житла, за адресою якого декларується місце її проживання, декларування місця проживання особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, уповноваженої особи житла, яка надається в електронній формі засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг та зазначається в декларації про місце проживання під час її формування. Відомості, передбачені частиною другою цієї статті, згода власника (співвласників) житла не вимагаються у разі декларування місця проживання дітей за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання їхніх батьків або інших законних представників чи одного з них.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 проживає без реєстрації місця проживання з народження, тобто декларування місця його проживання з моменту його народження мало здійснюватися одним із його батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини, а тому ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 197 КУпАП, тому не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності.

Крім того у відповідності до окремої думки, висловленої суддями Верховного Суду України в постанові від 24.07.2015 року у справі 5-7кс15, до відносин у справах про адміністративне правопорушення можуть бути застосовані норми КПК, виходячи із загальних засад кримінального провадження (ст. 7 КПК України) та ст. 9 КПК України «Законність» і рішення суду у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, де «Суд зазначає, що Уряд визнав карну кримінально-правову суть Кодексу про адміністративні правопорушення та його карний кримінально-правовий характер» (п. 17, п. 21).

Згідно із положеннями ч. 1ст. 44 КПК України, якщо підозрюваним, обвинуваченим є неповнолітній, то до участі в процесуальній дії разом з ним залучається його законний представник. Законний представник - особа, яка представляє інтереси неповнолітнього або особи, що через свої фізичні або психічні вади не може сама здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Відповідно до ст. 270 КУпАП інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Згідно із ч. 3 ст. 270 КУпАП законні представники та представники мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; від імені особи, інтереси якої вони представляють, приносити скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу. Істотного значення для захисту прав та інтересів неповнолітнього правопорушника набуває можливість участі його батьків або законних представників при першому поясненні та складанні протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому існує потреба у визначенні процедури залучення батьків неповнолітнього до участі у провадженні у справі - повідомлення батьків неповнолітнього правопорушника або інших осіб в якості його законних представників та виклик для складання протоколу або залучення їх у якості законних представників, можливість участі яких передбачена ст. 270 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, протокол про адміністративне правопорушення складено відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, в порушення вимог ст. 270 КУпАП посадова особа, яка склала протокол серії КРМ-ДР №000253 від 06.11.2024 року, встановивши, що ОСОБА_1 на час вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення є неповнолітнім, не забезпечила участь його законного представника чи захисника, під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, хоча в цьому випадку зобов`язана була такі дії вчинити, шляхом повідомлення і залучення до справи захисника чи його батьків - законних представників, як того вимагають загальні положення норм права як національного так і міжнародного, зокрема Конвенції ООН про права дитини, що регламентують захист прав дитини, а також особливість порядку притягнення неповнолітніх до відповідальності за вчинення правопорушення.

Відтак, протокол про адміністративне правопорушення відносно неповнолітнього, складено з порушенням вимог ст.ст.245,270 КУпАП, а саме без участі законного представника чи захисника, тобто з порушенням юридичних гарантій захисту прав і законних інтересів неповнолітнього.

Враховуючи вищевикладене, справа про адміністративне правопорушення відносно неповнолітнього ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 197 ч.1 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 197, 213, 221, 247, 283-285, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 197 ч. 1 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу в десяти денний строк з дня винесення постанови.

Суддя: С. В. Ткаченко