КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №33/824/965/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гуль В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудні 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудні 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Судом установлено, що 20 серпня 2023 року близько 12:25 у м. Києві по вул. Академіка Заболотного, 40 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано технічними засобами відеозапису - нагрудною камерою співробітників Національної поліції, які оформили у зв`язку з цим протокол про адміністративне правопорушення. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правила дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306, за що передбачена відповідальність частиною першою статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 27 грудня2023 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

У мотивування скарги зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Вказує, що ні факту руху транспортного засобу, ні факт перебування однієї особи в автомобілі, ні факт пропуску пішоходів працівниками поліції зафіксовано не було.

Посилається на те, що суд першої інстанції не звернув увагу та проігнорував той факт, що ОСОБА_1 не керував автомобілем та не мав обов`язку проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Зауважує, що факт попереднього притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду не свідчить про обізнаність останнього з процедурою складення протоколу.

Звертає увагу суду, що при обранні міри відповідальності до ОСОБА_1 судом першої інстанції не було враховано, що в даному випадку позбавлення права керування транспортними засобами до останнього не може бути застосовано, оскільки він вже позбавлений вказаного права та доказів його відновлення до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.

Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №532021 від 20 серпня 2023 року вбачається, що водій ОСОБА_1 20 серпня 2023 року о 12:40 у м. Києві по вул. Академіка Заболотного, 40 керував транспортним засобом Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння та на місці водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частини першої статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому згідно положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я i оформлення його результатів визначено «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 9 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно з частиною п`ятою статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, суд послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №532021 від 20 серпня 2023 року; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7565544 за частиною другою статті 16 КУпАП; відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Статтею 254 КУпАП встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 цього Кодексу.

Відповідно до вимог вказаної статті у протоколі про адміністративне правопорушення мають бути зазначені, зокрема: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27941 (далі - Інструкція №1376).

Зокрема, розділом ІІ вказаної Інструкції №1376 визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, форму якого затверджено відповідним додатком, складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом із проставленням серії та номера, в якому не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції №1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 від підпису у протоколі відмовився, у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» жодних відомостей не зазначив.

При цьому, протокол не містить будь-яких інших пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з приводу незгоди з його змістом. Жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не заявляв.

Відомості про те, що ОСОБА_1 оскаржував у встановленому законом порядку дії працівників поліції за фактом складання протоколу у справі також відсутні.

На підставі викладеного, апеляційний суд доходить висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №532021 від 20 серпня 2023 рокувідповідає вимогам, установленим статтею 256 КУпАП та Інструкції №1376, є належним, допустимим та достовірним доказом у справі, який сумніву у суду не викликає.

Отже, доводи ОСОБА_1 щодо невідповідності вимогам законодавства протоколу про адміністративне правопорушення є необґрунтованими, оскільки такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами, а обставини, викладені у протоколі, останнім не спростовані.

Судом було досліджено дані відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, згідно якого під час спілкування з ОСОБА_1 працівниками поліції було виявлено у нього ознаки алкогольного сп`яніння, про що повідомлено останньому та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі, на що ОСОБА_1 категорично відмовився.

У розмові з працівниками поліції останній поводився зухвало, заперечував факт керування транспортним засобом. При цьому, жодних пояснень не надав, вказавши, що процедура йому зрозуміла.

Зважаючи на викладене, така поведінка ОСОБА_1 була правильно розцінена працівниками поліції, як відмова водія пройти огляд на стан сп`яніння.

Відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці, так і в медичному закладі належним чином зафіксована працівниками поліції на нагрудну відеокамеру, матеріали відеозапису долучені до матеріалів справи, що відповідає вимогам частини другої статті 266 КУпАП.

Підстави вважати вказаний відеозапис недопустимим доказом у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки на ньому зафіксовані усі процесуальні дії, які мав вчинити поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість за частиною першою статті 130 КУпАП заперечив, надав письмові пояснення, за змістом яких вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з огляду на відсутність події та складу адміністративного правопорушення. Зокрема у своїх усних та письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що він автомобілем не керував, доказів керування у справі не має, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності йому не роз`яснювали, огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився проходити, оскільки не був водієм. За твердженнями ОСОБА_1 він попросив товариша ОСОБА_2 перегнати автомобіль його друга з Теремків у Новосілки та перевезти особисті речі. Прямували у бік Видубичів, за кермом був ОСОБА_2 . Проїжджаючи повз патрульний автомобіль, бачили, як на них подивилися поліцейські. У машині був несправний глушник. По дорозі ОСОБА_2 потрібно було навідати знайомого, тож він припаркував автомобіль у дворі по вул. Заболотного та піднявся у квартиру, він же ОСОБА_1 сів на лавку під під`їздом. Мав при собі ключі від авто. До нього підійшли поліцейські, попросили паспорти, перевірили його по базі, перевірили автомобіль. Він був з перегаром, проте у нормальному стані. Машина стояла зачинена.

На запитання суду ОСОБА_4 відповів, що не розказав поліції про те, що за кермом був ОСОБА_2 , оскільки у нього закінчився термін дії посвідчення водія ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому він боявся, що підставить товариша. Сам ОСОБА_2 також до нього з поліцейськими не підходив.

13 грудня 2023 року ОСОБА_2 надав пояснення та відповіді на запитання суду, згідно яких товариш ОСОБА_1 попросив його перегнати автомобіль Шевроле з Теремків та перевезти речі. Це було у серпні. Він погодився, приїхав на Теремки, вони вдвох забрали машину зі стоянки (її місцезнаходження назвати не може). Рушили. За кермом був він ( ОСОБА_2 ), ОСОБА_1 сів поруч. Їхали в напрямку Видубичів. По дорозі заїхали на каву до друга. Він піднявся у квартиру, де пив каву, а ОСОБА_1 залишився сидіти в автомобілі, ключі залишалися в замку запалювання. Коли спустився вниз, то побачив біля машини патрульний автомобіль, поліцейських та ОСОБА_1 . До них не підходив, проте перебував неподалік, бо має прострочене посвідчення водія. Після того, як поліцейські поїхали, то і вони рушили на Видубичі. Що за ситуація була у ОСОБА_1 з поліцією не знає і не пам`ятає.

Разом з тим, суд першої інстанції, проаналізувавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які він надавав у якості свідка, правильно оцінив їх критично та вважав такими, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 вже притягався до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння та, як зазначив останній, з процедурою обізнаний. На відеозаписі він не надавав логічних пояснень патрульним, а сам ОСОБА_2 на відео не відображений.

Окрім того, ОСОБА_2 є другом ОСОБА_1 , а отже є заінтересованою особою та може бути зацікавлений у розгляді справи.

Також місцевим судом цілком обґрунтовано зауважено, що версія ОСОБА_1 про те, що він не сказав, що був пасажиром, а ОСОБА_2 - водієм, через те, що у останнього прострочене посвідчення водія, не витримує критики, адже адміністративна відповідальність за керування у стані алкогольного сп`яніння суттєво суворіша, ніж за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування.

При цьому, на відеозаписі ОСОБА_1 так і не зміг пояснити працівникам поліції, що саме він робить біля будинку, за адресою якого не проживає.

У матеріалах справи відомості про те, що заперечуючи факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 оскаржив постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7565544 за частиною другою статті 16 КУпАП, відсутні.

Зважаючи на викладене, безпідставними є посилання апелянта, на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Жодних доказів вказаним обставинам стороною захисту суду надано не було як в першій, так і в апеляційній інстанції.

Доводи ОСОБА_1 про те, що факт попереднього притягнення його до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду не свідчить про обізнаність з процедурою складення протоколу не заслуговують на увагу суду, оскільки під відеозапис ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що процедура йому зрозуміла, у зв`язку з чим він відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння.

Посилання апелянта на те, що при обранні міри відповідальності до ОСОБА_1 судом першої інстанції не було враховано, що в даному випадку позбавлення права керування транспортними засобами до останнього не може бути застосовано, оскільки він вже позбавлений вказаного права та доказів його відновлення до протоколу про адміністративне правопорушення не додано, є безпідставними з огляду на те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, підстав та строку такого позбавлення, а протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено саме за частиною першою статті 130 КУпАП.

Таким чином, відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку є самостійною підставою притягнення особи до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП.

Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що зводяться до незгоди апелянта з висновками і постановою суду першої інстанції, та розцінюються апеляційним судом як намагання уникнути відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, вищезазначеними діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аргументи, викладені в апеляційній скарзі, не є суттєвими та такими, що доводять невинуватість ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення, а отже не є підставою для закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції вимог закону при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення.

Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови - без змін.

Керуючись статтями 284, 289, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудні 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гуль