Провадження № 33/801/701/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Курбатова І. Л.
Доповідач: Ковальська І. А.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року м. Вінниця

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Вінницького апеляційного суду Ковальська І.А., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Вдовцова Сергія Петровича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.07.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

В апеляційній скарзі адвоката Вдовцова С.П., поданій в інтересах ОСОБА_1 , порушується питання про скасування постанови судді та закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом проігноровані його доводи про те, що матеріалами справи не доведено факту керування ОСОБА_1 автомобілем. Також вказує, що відеозапис, що міститься у матеріалах справи небезперервний та не підтверджує обставини вчиненого правопорушення.

Крім того, апелянт вважає, що працівниками поліції було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, оскільки направлення на огляд водія в заклад охорони здоров`я не видавався.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Вдовцов С.П. повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явились, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції визнано доведеним, що 08 травня 2024 року о 22 год 35 хв в м. Вінниця по вул. Немирівське шосе, 8а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповіає обставинам справи. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані працівниками поліції за частиною 1 статті 130 КпАП України.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглядаючи дану справу, суддя місцевого суду дотримався вказаної норми закону та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частиною першою статті 130 КпАП України встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів що, знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

Водночас керування транспортним засобом водієм, який перебуває або підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

За змістом статей 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 251 КпАП України

Факт скоєння ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення за обставин, викладених в постанові судді, підтверджується зібраними доказами, які повністю узгоджуються між собою, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 040719 від 08 травня 2024 року; направленням на огляд водія на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, де зазначено про наявні у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння; рапортом інспектора взводу №2 роти №1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП сержанта поліції Бортновського М.; диском з відеозаписами.

Вищенаведені докази є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, порушень при їх збиранні апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Також, під час розгляду справи апеляційним судом порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за № 1452/735, не встановлено.

Що стосується доводів апелянта щодо відсутності доказів про керування автомобілем ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє їх з огляду на наступне.

Із відеозаписів з боді камер поліцейських видно, що до автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , який заїхав на АЗС підійшли поліцейські та повідомили водію про порушення ним ПДР України, а саме проїзд перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора. Водій - ОСОБА_1 повідомив поліцейським повідомив, що не зупинився на вимогу знаку, оскільки поспішає, бо прямує до м. Київ. Факт керування не оспорював та кілька разів зауважив про те, що везе сусіда до Києва. Штраф за вказане порушення було сплачено на місці.

Апеляційний суд відхиляє твердження апеляційної скарги про небезперервність відеозапису, оскільки такі доводи не виключають наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та не впливають на законність постанови, за наявності у справі інших належних та допустимих доказів, які в сукупності підтверджують факт відмови водія від проходження огляду на визначення стану сп`яніння.

Так, диск містить два відеозаписи, на яких видно час початку та закінчення спілкування із водієм, зафіксовані обставини є послідовними та продовжуваними, зокрема, факт роз`яснення зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , озвучення причини зупинки, висловлення підстав для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та роз`яснення наслідків відмови від проходження такого огляду містяться на обох із наданих відео та підтверджують всі обставини вчиненого правопорушення.

Припущення апелянта про те, що водію не було вручено направлення про проходження медичного огляду на стан сп`яніння апеляційний суд відхиляє як помилкові, оскільки вказане направлення виписується для подання у медичну установу та не видається особі при проходженні огляду на стан сп`яніння на місці зупинки.

Інші обставини на які посилається захисник зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням, підтвердження в ході апеляційного перегляду справи не знайшли та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, апелянтом не наведено доводів на спростування факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, а тому висновок судді першої інстанції в цій частині апеляційній суд вважає вірним.

Отже, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.

Натомість позиція ОСОБА_1 спростовується сукупністю доказів у справі і спрямована на уникнення відповідальності за вчинене.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, а відтак постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 липня 2024 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Вдовцова Сергія Петровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.07.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Ковальська