Єдиний унікальний № 946/9378/24
Провадження № 3/946/3249/24
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 грудня 2024 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області - Бурнусус О.О., за участю секретаря судового засідання - Коробко О.Д., притягуваного - ОСОБА_1 , ознайомившись з адміністративними матеріалами, які надійшли з відділу організації несення служби в м. Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області ДПП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 177977 від 20.11.2024 року, складений відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 20.11.2024 року об 11 годині 00 хвилин в м. Ізмаїл, по вул. Свято-Нікольська, б. 59, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб BMW, номерний знак НОМЕР_2 . При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3. б Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), відповідно до яких, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Також порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), відповідно до яких, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

За даним фактом відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Крім того, до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 177991 від 20.11.2024 року, складений відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 20.11.2024 року об 11 годині 00 хвилин в м. Ізмаїл, по вул. Свято-Нікольська, б. 58, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_1 , скоївши ДТП, а саме наїзд на транспортний засіб BMW, номерний знак НОМЕР_2 , що стояв, після чого місце пригоди залишив.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10. а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), відповідно до яких, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

За даним фактом відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП - залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні ДТП визнав в повному обсязі, розкаявся. Разом з тим вину у залишенні місця ДТП заперечив та зазначив, що після настання ДТП 20 хвилин чекав, однак працівників поліції ще не було, йому стало зле, у зв`язку з чим він пішов до найближчого магазину, щоб зателефонувати сину, оскільки самостійно він не зміг скористатися своїм телефоном через свій стан здоров`я. Після побачив, що поліцейські приїхали та відразу підійшов до них, вони склали протоколи та він їх підписав, далі очікував з товаришем на евакуатор та далі поїхав до лікарні, де його госпіталізували та він пройшов необхідні дослідження. Надав суду довідку, видану КНП ІМР ІР ОО «ІМЦЛ» від 22.11.2024 року № 6845, відповідно якої ОСОБА_1 знаходиться на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з 20.11.2024 року, відповідної якої у ОСОБА_1 встановлено діагноз: ішемічний інсульт в лобовій частці проекції підкіркових структур. Просив закрити провадження в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_1 , оцінивши надані докази в їх сукупності, дослідивши відеозаписи, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується сукупністю наступних доказів, досліджених судом, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 177977 від 20.11.2024 року;

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.11.2024 року;

- письмовими поясненнями наявними в матеріалах справи;

- відеозаписами;

- поясненнями ОСОБА_1 , наданими у судовому засіданні;

- іншими матеріалами справи дослідженими у судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП доведена належними та достатніми доказами, які відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Разом з тим, як встановлено у судовому засіданні, окрім порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, ОСОБА_1 у провину ставиться залишення ним місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відтак, в даній категорії справ (ст. 122-4 КУпАП), обов`язок доказування покладено на органи Національної поліції (ст. 255 КУпАП).

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото-і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото-і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Диспозиція ст. 122-4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні.

Обов`язковою ознакою складу даного правопорушення є суб`єктивна сторона, яка визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 177991 від 20.11.2024 року, вбачається, що 20.11.2024 року об 11 годині 00 хвилин в м. Ізмаїл, по вул.Свято-Нікольська, б. 58, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_1 , скоївши ДТП, а саме наїзд на транспортний засіб BMW, номерний знак НОМЕР_2 , що стояв, після чого місце пригоди залишив.

Відповідно до пояснень, наданих ОСОБА_1 у судовому засіданні, останній зазначив, що після настання ДТП йому стало зле, у зв`язку з чим він вийшов з автомобіля та пішов до найближчого магазину, щоб зателефонувати сину, оскільки самостійно він не зміг скористатися своїм телефоном через свій стан здоров`я.

Відповідно до довідки, виданої КНП ІМР ІР ОО «ІМЦЛ» від 22.11.2024 року № 6845, ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з 20.11.2024 року, якому встановлено діагноз: ішемічний інсульт в лобовій частці проекції підкіркових структур.

Також, протоколами про адміністративні правопорушення встановлено, що ДТП мала місце за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Свято-Нікольська, б. 58-59.

З письмових пояснень ОСОБА_1 від 20.11.2024 року вбачається, що транспортний засіб Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_1 , перебував за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Свято-Нікольська, б. 60, що також за змістом узгоджується з рапортом працівника поліції від 20.11.2024 року.

Крім того, дослідивши відеозаписи, наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що транспортний засіб Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_1 , зафіксований на відеозаписах та перебував біля місця настання ДТП, поруч з яким також був присутній ОСОБА_1 , також вказаними відеозаписами встановлено, що ОСОБА_1 надає пояснення поліцейським. На запитання поліцейського щодо причин залишення місця ДТП ОСОБА_1 надав пояснення, які узгоджуються з письмовими поясненнями та поясненнями, наданими ним у судовому засіданні.

Отже з наданих відео доказів стверджувати, що ОСОБА_1 та його транспортний засіб не перебували на місця скоєння ДТП, не вбачається за можливе.

Будь-які інші докази, які б свідчили про зворотне, в матеріалах справи відсутні.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь. Аналогічні положення закріплено у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи (Cправа «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146).

Зважаючи на викладене, суддя приходить до висновку, що у ОСОБА_1 був відсутній умисел на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди і в його діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, яка має утворювати його склад у сукупності з іншими обставинами.

Тому, аналізуючи матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення враховуються обставини, згідно ст. ст. 33-35 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, з урахуванням чого застосовується відносно ОСОБА_1 застосовується адміністративне стягнення за санкцією ст. 124 КУпАП, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн.

Крім того, вважається за необхідне в силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року (зі змінами), а саме в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 122-4, 124, 247, 251, 252, 268, 280, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосувати відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за ст. 122-4 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. зарахувавши його до спеціального фонду державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного судупротягом десяти днів з дня винесення, або отримання.

Повний текст постанови складено 09.12.2024 року.

Суддя О.О. Бурнусус