Провадження № 3/727/3221/24
14.11.2024 року, суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Танасійчук Н.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , за ст. 130 ч.1 КУпАП
На розгляд Шевченківського районного суду м. Чернівці надійшла справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постановою суду від 14.11.2024 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Чинний КУпАП не містить правових норм реагування судом, як органом, що здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення, згідно своєї компетенції, у разі виявлення суттєвих порушень з боку посадових осіб державних органів в ході такого розгляду.
За вказаних обставин, суд вважає за необхідне, для запобігання подібних порушень Закону в майбутньому. довести обставини, які були виявлені судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 до відома начальника Управління патрульної поліції в Чернівецькій області ДПП, шляхом винесення окремої ухвали, застосувавши загальні принципи верховенства права, невідворотності покарання та аналогію закону відповідно до норм ЦПК та КАС, які містять такий інститут судового реагування, як окремі ухвали.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватися у відповідності до встановленого законодавством порядку. Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відносно ОСОБА_1 , 21.10.2024 року, був складений протокол про адміністративне правопорушення.
Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №155246 від 21 жовтня 2024 року ОСОБА_1 ставиться в провину те, що 21 жовтня 2024 року о 01 год. 22 хв. по вул. Б.Г.Крут 22, в м. Чернівці, керував автомобілем «Фольцваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме відмова особи, яка керує транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Під час розгляду судом справи про адміністративне правопорушення було встановлено, що працівники поліції здійснили провокаційні дії відносно ОСОБА_1 , зокрема, вбачаючи в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, надали йому вказівку сісти за кермо та перемістити транспортний засіб в інше місце, після чого відразу зупинили ОСОБА_1 та звинуватили його у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Такі висновки суду зроблені в результаті ретельно дослідженого відеозапису, що доданий на відповідному диску до матеріалів справи.
Водночас, в силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").
З огляду на передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення (основне й додаткове), можна дійти висновку, що вказане адміністративне правопорушення носить кримінальний характер, адже розмір основного стягнення за його вчинення є більшим, ніж за вчинення деяких кримінальних правопорушень.
Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі Раманаускас проти Литви зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.
У рішеннях ЄСПЛ, ухвалених у справах «Тейшейро де Кастро проти Португалії», «Баннікова проти Російської Федерації» та інших Судом зазначено те, що притягнення особи до відповідальності за правопорушення, вчинене внаслідок провокації (підбурювання) із сторони поліцейських буде свідчити про порушення ст. 6 Конвенції.
При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від малозначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.
Згідно ст.1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших і запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст.23 Закону України Про національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.
Разом з тим, завданням органів Національної поліції не може бути спонукання до вчинення правопорушень.
Суд наполегливо звертає увагу, що згідно ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» , поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання визначає, також, Дисциплінарний статут Національної поліції України.
Згідно ст.1 ч.3 п.3 Дисциплінарного статуту національної поліції України, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;
Матеріали даної справи свідчать про допущену працівником поліції зневагу до прав людини та свідоме нехтування вимогами Закону України "Про Національну поліцію" і Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що є неприпустимим.
Враховуючи вищевикладене, з метою усунення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, суд вважає за необхідне довести вищевикладені обставини до відома керівництва УПП в Чернівецькій області.
Керуючись ст. ст.7, 245 КУпАП, суд
Обставини, викладені в окремій ухвалі довести до відома начальника Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції (м.Чернівці , вул. Заводська 22) для реагування в межах повноважень.
Начальнику Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції вжити заходів для запобігання в майбутньому виникнення аналогічних обставин, викладених у даній ухвалі.
Копію окремої ухвали направити в Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції та в Департамент патрульної поліції.
Про розгляд окремої ухвали повідомити Шевченківський районний суд м.Чернівці протягом місяця з дня отримання її копії та роз`яснити, що залишення посадовою особою без розгляду окремої ухвали суду або невжиття заходів до усунення зазначених в ній порушень закону, а так само несвоєчасна відповідь на окрему ухвалу суду тягне за собою адміністративну відповідальність визначену ст.185-6 КпАП України.
Окрема ухвала у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці.
Суддя Н.М. Танасійчук