П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ірина Дубановська

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши в м. Біла Церква справу про адміністративне правопорушення за протоколом № 1905 від 09 серпня 2024 року відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНКОПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 164 КУпАП (далі протокол),

У С Т А Н О В И В:

08 серпня 2024 року о 16 год 30 хв Київська обл., м. Сквира, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, надавав послуги з ремонту систем кондиціювання без реєстрації ФОП, чим порушив ст. 58, ст. 128 Господарського кодексу України, в частині здійснення підприємницької діяльності без державної реєстрації під час надання послуг з ремонту систем кондиціювання та не забезпечення обліку ведення результатів своєї діяльності, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП.

У ході розгляду, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП не визнав та вказав, що не здійснює ремонт систем кондиціювання без реєстрації ФОП на постійній основі, а лише ремонтував свої системи та своїх знайомих.

За результатами розгляду, суддя керується такими положеннями закону та дійшла до таких висновків.

Згідно зі ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно із ч. 1 ст. 58 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Стаття 128 Господарського кодексу України установлює, що

1. Громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

2. Громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями усім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернено стягнення.

3. Громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність:

безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється;

із залученням або без залучення найманої праці;

самостійно або спільно з іншими особами.

4. Громадянин здійснює управління заснованим ним приватним підприємством безпосередньо або через керівника, який наймається за контрактом. У разі здійснення підприємницької діяльності спільно з іншими громадянами або юридичними особами громадянин має права та обов`язки відповідно засновника та/або учасника господарського товариства, члена кооперативу тощо, або права і обов`язки, визначені укладеним за його участі договором про спільну діяльність без створення юридичної особи.

5. Громадянин-підприємець здійснює свою діяльність на засадах свободи підприємництва та відповідно до принципів, передбачених у статті 44 цього Кодексу.

6. Громадянин-підприємець зобов`язаний:

у передбачених законом випадках і порядку одержати ліцензію на здійснення певних видів господарської діяльності;

повідомляти органи державної реєстрації про зміну його адреси, зазначеної в реєстраційних документах, предмета діяльності, інших суттєвих умов своєї підприємницької діяльності, що підлягають відображенню у реєстраційних документах;

додержуватися прав і законних інтересів споживачів, забезпечувати належну якість товарів (робіт, послуг), що ним виготовляються, додержуватися правил обов`язкової сертифікації продукції, встановлених законодавством;

не допускати недобросовісної конкуренції, інших порушень антимонопольно-конкурентного законодавства;

вести облік результатів своєї підприємницької діяльності відповідно до вимог законодавства;

своєчасно надавати податковим органам декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію), інші необхідні відомості для нарахування податків та інших обов`язкових платежів; сплачувати податки та інші обов`язкові платежі в порядку і в розмірах, встановлених законом.

7. Громадянин-підприємець зобов`язаний додержуватися вимог, передбачених статтями 46 і 49 цього Кодексу, а також іншими законодавчими актами, і несе майнову та іншу встановлену законом відповідальність за завдані ним шкоду і збитки.

Громадянин-підприємець може бути визнаний судом банкрутом відповідно до вимог цього Кодексу та інших законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 КУпАП, провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, суддя, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка ОСОБА_2 , дослідивши протокол, надані до нього докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважає доведеним, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, що стверджується:

- протоколом, де вказано, що: «08 серпня 2024 року о 16 год 30 хв Київська обл., м. Сквира, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, надавав послуги з ремонту систем кондиціювання без реєстрації ФОП, чим порушив ст. 58, ст. 128 Господарського кодексу України, в частині здійснення підприємницької діяльності без державної реєстрації під час надання послуг з ремонту систем кондиціювання та не забезпечення обліку ведення результатів своєї діяльності, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП»;

- актом (довідкою) про проведення фактичної перевірки з питань дотримання работодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), реєстраційний № 41744/10-36-24-05/ від 09 серпня 2024 року, згідно якого, під час проведення фактичної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 встановлено порушення вимог: ст. 128 Господарського кодексу України, ст. 18 Закону України «Про державнавну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15 травня 2003 року.

Так, на підставі наказу про проведення фактичної перевірки виданого ГУ ДПС у Київській області від 25 липня 2024 року № 1983-п проведено фактичну перевірку за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час перевірки встановлено, що виконання робіт, а саме ремонт систем кондиціювання здійснюється ОСОБА_1 , який відкрито надав пояснення та повідомив, що працює директором ПП «Аеробаланс» та отримує заробітню плату.

Як ФОП ОСОБА_1 не зареєстрований.

Проте, проведеним аналізом встановлено, що у ПП «Аеробаланс» відсутні класифікатори видів економічної діяльності (КВЕД), що надають дозвіл на здійснення ремонту систем кондиціювання.

Також, відповідно до наданої інформації щодо поданої звітності з 2007 року по теперішній час відсутні відомості щодо отриманого доходу та виплат заробітної плати.

Також, за результатами перевірки було здійснено контрольно-розрахункову операцію за надані послуги з ремонту систем кондиціювання та здійснено розрахунок в готівковій формі безпосередньо ОСОБА_1 та в безготівковій формі шляхом перерахування коштів в розмірі 1000 грн., що підтверджується квитанцією застосунку «Privat 24» на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 .

Будь-які документи щодо підтвердження здійснення господарської діяльності ПП «Аеробаланс» під час проведення перевірки не надано, а саме: рахунок на оплату виконання робіт, фіскальний чек ПП «Аеробаланс», в зв`язку з чим вбачається ведення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 без державної реєстрації;

- копіями фото із зображенням ОСОБА_1 , на яких останній здійснює ремонт системи кондиціювання та тримає грошові кошти в руках;

- квитанцією від 08 серпня 2024 року, згідно якої платник ОСОБА_2 перерахував платіж у сумі 1000 гривень отримувачу ОСОБА_1 , призначення платежу: переказ власних коштів, оплата за роботу з кондиціонером;

- актом від 09 серпня 2024 року № 2112/10-36-24-05 про неявку ОСОБА_1 для складання та підписання протоколів про адміністративні правопорушення;

- показаннями свідка ОСОБА_2 , який повідомив, що він працює на посаді головного державного інспектора відділу планових та позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб Головного управління Державної податкової служби у Київській області. Так, на підставі наказу було проведено фактичну перевірку за адресою АДРЕСА_1 . Повідомив, що надійшло повідомлення від громадянина про здійснення діяльності особою без реєстрації ФОП, та було надано квитанцію про оплату послуг за роботу з кондиціонером. Перевіркою вказані обставини були дійсно установлені, про що складено акт (довідку), яка долучено до протоколу з викладом відповідних обставин.

Суддя вважає, що досліджені письмові докази, показання вище вказаного свідка є логічними, послідовними, взаємодоповнюючими, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів в їх достовірності.

Суддя вважає, що докази зібрані посадовою особою Головного управління Державної податкової служби у Київській області у спосіб та порядку встановленому КУпАП.

За таких обставин, ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки в його діях є подія і склад зазначеного адміністративного правопорушення.

Водночас суддя відхиляє доводи ОСОБА_1 , оскільки вони на увагу не заслуговують, не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються, зокрема, актом (довідкою) про проведення фактичної перевірки, платіжною інструкцією та показаннями свідка ОСОБА_2 .

Згідно із ч. 1 ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Отже, зважаючи на характер вчиненого адміністративного правопорушення, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують адміністративне стягнення та те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягався, суддя вважає, що досягнення мети адміністративного стягнення, визначеного у ст. 23 КУпАП, а саме виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових правопорушень, можливе шляхом призначення максимального адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП у виді штрафу у розмірі тисяча п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суддя вважає, що саме такий вид адміністративного стягнення, а саме штраф у середній межі санкції статті, на переконання судді буде достатнім та необхідним для виконання завдань КУпАП, зокрема, він забезпечить запобігання вчинення правопорушником нових правопорушень, його виховання у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Окрім того, суддя не застосовує конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, оскільки із протоколу вбачається, що огляд не проводився, речі не вилучались.

Згідно із п. 5 Перехідних положень ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.

Таким чином, розмір штрафу, який має сплатити ОСОБА_1 становить 1500 х 17 = 25500 гривень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 9 листопада 2023 року № 3460-IX, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня становить 3028 гривні.

Отже, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, з правопорушника на користь держави необхідно судовий збір в розмірі 3028 х 0,2 = 605,60 грн.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 164 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП у виді штрафу у розмірі тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 грн. без конфіскації виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно із ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіІрина ДУБАНОВСЬКА