Постанова

Іменем України

22 січня 2024 року

м. Київ

провадження №33/824/808/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О. Ф.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - Іваненко Марії Володимирівни

на постанову Голосіївського районного суду м. Києва

в складі судді Бондаренко Г. В.

від 30 листопада 2023 року

у справі №752/20837/23 Голосіївського районного суду м. Києва

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

громадянина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

23 вересня 2023 року старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №024838 про те, що громадянин ОСОБА_1 , 23.09.2023, о 23 год. 00 хв., на вул. Квітки-Основ`яненка, 1 в м. Києві, керував транспортним засобом «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння.

В протоколі зазначено, що водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також зазначено, що до протоколу додаються відео з бодікамер 473275/472545, рапорт та направлення.

Також 23 вересня 2023 року рядовим поліції Беляком О. О. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №528178 про те, що громадянин ОСОБА_1 , 23.09.2023, о 23 год. 00 хв., на вул. Квітки-Основ`яненка, 1 в м. Києві, керуючи транспортним засобом «HondaAccord», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку та скоїв наїзд на дорожній знак НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортного засобу, чим порушив вимоги пункту 2.3.б та 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

До протоколу долучено схему місця ДТП та відеозаписи з бодікамер 473275/472545.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - Іваненко М. В. подала апеляційну скаргу, в якій посилалася на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що висновок суду першої інстанції про наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є помилковим, оскільки матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 керував автомобілем, тобто виконувала функції водія, а відтак, вважала, що вимога щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відносно останнього була незаконною.

Вказувала, що висновок суду першої інстанції про наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення також є помилковим, з огляду на те, що на відеозаписі відсутні обставини вчинення адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом.

Додала, що пояснень свідків немає у матеріалах справи, а з рапорту поліцейського неможливо встановити достовірність їх показів, тому вважала, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень не доведена належними на допустимими доказами.

Вказала, що пояснення дружини ОСОБА_1 помилково були прийняті судом першої інстанції, з огляду на те, що їй не були відомі обставини справи, вона не бачила хто керував автомобілем.

Акцентувала увагу, що фабула протоколу не відповідає диспозиції ст. 130 КУпАП, за якою передбачено відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яіння в той час як у протоколі вказано, що ОСОБА_1 керував з ознаками сп`яніння.

В цілому доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди із рішенням суду в частині визнання ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та не містять доводів та обґрунтувань щодо незгоди з рішенням суду в частині визнання ОСОБА_1 винним за ст. 124 КУпАП.

За вказаних обставин просив скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 30.11.2023 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У судовому засіданні 22.01.2024 ОСОБА_1 та його захисник Іваненко М. В. надали пояснення, тотожні зазначеним в апеляційній скарзі, підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити з підстав наведених в ній. Крім того, ОСОБА_1 пояснив, що в той вечір вживав алкоголь, однак за кермо не сідав. Коли він ішов додому то побачив, що його автомобіль вже стояв розбитий, він дістав ключі від автомобіля та віддав їх батьку, яким вже був біля автомобіля. Захисник ОСОБА_1 - Іваненко М. В. звертала увагу суду на те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також, що останній не відмовлявся від проходження огляду, а навпаки погоджувався пройти огляд про що свідчать відомості в кінці відеозапису з бодікамери.

Крім того, захисник ОСОБА_1 - Іваненко М. В. заявила клопотання про допит свідка, а саме, ОСОБА_2 , на свідчення якої посилався місцевий суд, явку якої забезпечено в судове засідання. Клопотання захисника задоволено судом апеляційної інстанції.

Свідок ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції пояснила, що 23.09.2023 їм зателефонувала знайома сім`ї і вони до неї заїхали. Були заручини. Вони з чоловіком - ОСОБА_1 вживали алкогольні напої. Оскільки вона була нетвереза, попросила свого чоловіка знайти тверезу людину, щоб перегнав її автомобіль. Пізніше вона з подругою поверталась додому і побачила, що її автомобіль вже стояв розбитий і поряд поліція. Їй невідомо хто був за кермом.

Пізніше свідок ОСОБА_2 змінила прокази та пояснила, що не передавала право керування іншій особі, а кинула ключі на стіл, де було багато людей та попросила, щоб хтось перегнав її машину.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Іваненко М. В., а також пояснення свідка ОСОБА_2 , вивчивши та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 23.09.2023, о 23 год. 00 хв., на вул. Квітки-Основ`яненка, 1 в м. Києві, керував транспортним засобом «HondaAccord», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на бодікамеру, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 , 23.09.2023, о 23 год. 00 хв., на вул. Квітки-Основ`яненка, 1 в м. Києві, керуючи транспортним засобом «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку та скоїв наїзд на дорожній знак НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортного засобу, чим порушив вимоги пункту 2.3.б та 13.1 ПДР України.

Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вина ОСОБА_1 повністю доведена у вчиненні адміністративного правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП ч. 1. ст. 130 КУпАП, належними та допустимими доказами у розумінні ст. 251 КУпАП а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №024838 від 23.09.2023 за ст. 130 КУпАП; направленням на огляд водія ОСОБА_1 ; протоколом серії АЗ №118382 про адміністративне затримання ОСОБА_1 ; протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №528178 від 23.09.2023 за ст. 124 КУпАП; схемою місця ДТП та відеозаписом з бодікамери поліцейського.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Скаржник помилково вважає, що судом неповно встановлено обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи та визнано ОСОБА_1 винним за відсутності доказів керування ним транспортним засобом і це свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду, з огляду на наступне.

Пунктом 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція) визначено ознаки алкогольного сп`яніння.

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (п. 1 Розділу 2 Інструкції).

У відповідності п. 7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

За ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Частиною 6 статті 266 КУпАП передбачено направлення особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок) передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

За приписами п. 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто порушення п. 2.5 ПДР, є самостійним складом адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП. При цьому, обставини відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, можуть фіксуватися технічними засобами відео фіксації.

Отже, з аналізу положень ст. 266 КУпАП та п. 7 Розділу 3 Інструкції вбачається, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. У разі відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння також в найближчому закладі охорони здоров`я, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за порушення водієм п. 2.5 ПДР України, тобто відмову від проходження огляду, яка утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Крім того, з положень вищенаведених норм законодавства вбачається обов`язок водія пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського. Таким чином, у даній справі підлягає встановленню факт, що така вимога поліцейського була законною відносно ОСОБА_1 , як водія, а також факт відмови останнього від виконання такої вимоги, тобто відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, тобто на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та у закладі охорони здоров`я.

Отже, нормами законодавства передбачено порядок оформлення відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров`я. При цьому, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у найближчому закладі охорони здоров`я утворює самостійний склад адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП, та може бути зафіксована технічними засобами відео фіксації.

Отже, при виявленні ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , як водія, у поліцейських виникла законна вимога до останнього щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а у водія ОСОБА_1 виник обов`язок пройти такий огляд, невиконання якого є порушенням п. 2.5 ПДР.

Відтак, законом встановлено, що у випадку відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому закладі охорони здоров`я, тобто у встановленому законом порядку, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за порушення водієм п. 2.5 ПДР України з фіксацією події технічними засобами відеозапису.

Отже, у справі, що переглядається встановленню підлягають факти законності вимоги поліцейського до ОСОБА_1 щодо проходження огляду, з урахуванням доводів апеляційної скарги перевірці підлягає факт відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Як вже вказувалося вище, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №024838 від 23.09.2023 вбачається, що №024838 про те, що громадянин ОСОБА_1 , 23.09.2023, о 23 год. 00 хв., на вул. Квітки-Основ`яненка, 1 в м. Києві, керував транспортним засобом «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Водій відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України. У протоколі зазначено, що у ОСОБА_1 тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_3 . (а. с. 1).

З направлення на огляд водія ОСОБА_1 до КНМКЛ «Соціотерапія» вбачається, що в останнього виявлені наступні ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода та порушення мови. Вказані ознаки кореспондуються зазначеним ознакам у протоколі (а. с. 7).

Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника щодо відсутності підстав вимоги поліцейських відносно ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.

Відповідно до пункту 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно з п.п., 5, 6, 7 ч.1 ст. 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану:

- запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування;

- встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів;

- перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

З наведеного вбачається, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

З матеріалів справи вбачається, що події, відображені у протоколі серії ААД №024838 від 29.09.2023 відбувалися під час дії воєнного стану.

Апеляційний суд погоджується з доводами скаржника про те, що рапорти поліцейських не можуть бути безперечним доказом вини ОСОБА_1 . Разом з тим, такі докази судом оцінюються у сукупності з іншими доказами у справі та несуть лише інформаційний характер щодо обставин події, про яку поліцейські доповіли керівництву, як про подію, яка була ними опрацьована та результати відпрацювання.

З вказаних рапортів вбачаються підстави виїзду поліцейських на місце події, а саме, що вони отримали виклик від диспетчера «ДТП без травмованих по вул. Квітки-Основ`яненка, 1».

Як на перевірку доводів скаржника, судом апеляційної інстанції досліджено відеофайли з бодікамери поліцейського, що містяться на СД-диску (а.с. 12), щодо яких суд зазначає наступне.

Відеозаписом зафіксовано, що поліцейські, перебували на місці події, де автомобіль «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , знаходився посередині проїжджої частини на вул. Квітки-Осногв`яненка, 1 та мав пошкодження передньої частині та переднє ліве колесо було наполовину вирване від осі автомобіля. Біля транспортного засобу знаходилися невстановлені особи, які намагалися забрати автомобіль. Позаду зліва був збитий дорожній знак. Бодікамерою зафіксовано, що поліцейські встановлювали особу водія. Поліцейські також повідомили, що заявник, який визвав поліцію надав опис водія автомобіля, який рухаючись, збив дорожній знак, і під опис підпадає громадянин ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 на бодікамеру пояснив, що вони з дружиною перебували у гостях неподалік і його дружина попросила його перегнати автомобіль додому, однак йому це не вдалось. Також пояснив, що він цей автомобіль купив своїй дружині, яка є власником за техпаспортом, тобто належним користувачем.

Після того, як поліцейські перевірили документи встановили особу власника, належного користувача та особу водія, поліцейські, з огляду на наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 заявили вимогу до останнього про проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння. Після чого ОСОБА_1 став заперечувати факт керування транспортним засобом до самого кінця відеозапису. При цьому не зміг пояснити хто керував транспортним засобом. ОСОБА_1 висловив вербальну відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням приладу «Drager».

Після чого, поліцейський детально роз`яснив ОСОБА_1 процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме, що водій може пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням приладу «Drager». У випадку незгоди з результатами такого огляду, чи у випадку відмови від проходження огляду на місці зупинки водій може пройти огляд у найближчому закладі охорони здоров`я. Також поліцейський роз`яснив, що у випадку відмови від проходження огляду, водій порушить п. 2.5. ПДР за що відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, оскільки відмова від проходження огляду утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Також на відеозаписі зафіксовано, що пізніше до поліцейських підійшла дружина ОСОБА_1 . ОСОБА_2 , яка пояснила, що тільки прийшла на місце події. Також зазначила, що попросила чоловіка перегнати автомобіль додому, а той його розбив.

В подальшому, коли поліцейські їй пояснили, що складатимуть відносно її чоловіка протокол за ст. 130 КУпАП, вона почала вказувати, що доказів що саме він керував немає. Її поведінка була неадекватною та не відповідала обстановці.

Після роз`яснення поліцейським процедури проходження огляду ОСОБА_1 вербально в категоричній формі відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку з посиланням на те, що він вживав алкогольні напої але не керував автомобілем.

При цьому, після повторного роз`яснення поліцейського щодо складання протоколу за ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , останній почав висловлювати вербальну згоду на проходження огляду, однак жодних дій для проходження огляду не вчиняв. Поводився зверхньо та зневажливо у відношенні до поліцейських. Неодноразово висловлював згоду на проходження огляду, однак зауважував, що в цьому немає сенсу оскільки він не керував.

Оскільки поведінка ОСОБА_1 була неадекватно, останній кидався на поліцейських та розмахував руками, поліцейські застосували до останнього спецзасіб кайданки та доставили його до районного управління поліції.

В управлінні поліції поліцейські неодноразово ставили вимогу ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 висловлював вербальну згоду, однак одразу додавав, що в нього виникає питання навіщо якщо він не керував автомобілем. Оскільки дії ОСОБА_1 не були спрямовані на проходження огляду, такі дії поліцейські розцінили як відмову та склади адмінматеріали.

При цьому, зазначені вище протокол серії ААД №024838 від 23.09.2023, протокол серії ААД №528178 від 23.09.2023, протокол серії АЗ №118382 від 23.09.2023 направлення, схема місця ДТП та відеозапис з бодікамери є доказами у розумінні ст. 251 КУпАП і такі докази зібрано уповноваженою особою у відповідності до положення статті 255 КУпАП.

Отже, доводи скаржника щодо відсутності підстав для вимоги поліцейських про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження, з огляду на те, що таку вимогу поліцейські заявили після того, як ОСОБА_1 пояснив, що він невдало перегнав автомобіль та після пояснень ОСОБА_2 про те, що вона попросила свого чоловіка ОСОБА_1 перегнати автомобіль. Відтак вимога поліцейських до ОСОБА_1 була законною з огляду на визнання ОСОБА_1 факту керування автомобілем, який підтвердила ОСОБА_2 , що зафіксовано відеозаписом та наявності у ОСОБА_1 виражених ознак алкогольного сп`яніння.

Таким чином судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «HondaAccord», д.н.з. НОМЕР_1 та як наслідок законності вимоги поліцейського щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , як водієм транспортного засобу.

За вказаних обставин, зафіксованих відеозаписом, суд першої інстанції також дійшов вірного висновку про встановлений факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я, і як наслідок наявності в діях останнього порушення п. 2.5 ПДР України.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимог цих правил, а також бути взаємно ввічливими.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху. І для такої реалізації його права, останній здавав відповідні тести та отримував посвідчення водія, яке було тимчасово вилучено поліцейськими. Відтак п. 2.5 ПДР відомий ОСОБА_1 , як і відомий установлений законом порядок проходження огляду на стан сп`яніння, та наслідки відмови від виконання обов`язку щодо проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Більше того, порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку та наслідки відмови від проходження такого огляду детально були роз`ясненні ОСОБА_1 поліцейським.

Оскільки водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки з використанням приладу «Drager» та в закладі охорони здоров`я, що підтверджено доказами в матеріалах справи у їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вина ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5, а також п. 2.3.б та 13.3 ПДР України доведена наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №024838 від 23.09.2023 за ст. 130 КУпАП; направленням на огляд водія ОСОБА_1 ; протоколом серії АЗ №118382 про адміністративне затримання ОСОБА_1 ; протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №528178 від 23.09.2023 за ст. 124 КУпАП; схемою місця ДТП та відеозаписом з бодікамери поліцейського.

В цілому доводи апеляційної скарги зводяться до недоведеності факту керування ОСОБА_1 автомобілем, однак суд першої інстанції, дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, надав їм належну оцінку та розглянувши справу з додержанням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про доведеність такого факту.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що протокол серії ААД №5024838 від 23.09.2023 відносно ОСОБА_1 складено за порушення п. 2.5 ПДР, тобто відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і незнання законів не звільняє від відповідальності.

У даній справі не підлягають встановленню та перевірці обставини перебування у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такі обставини перевіряються судом у випадку порушення водієм п. 2.9.а ПДР України, в той час як у даній справі протокол складено за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, і перевірці підлягає саме обставина відмови від проходження огляду, що є порушенням п. 2.5 ПДР, за що і складено протокол відносно ОСОБА_1 .

З цих же підстав апеляційний суд не приймає доводи що фабула протоколу не відповідає диспозиції ст. 130 КУпАП, з огляду на те, що протокол складено не за керування транспортного засобу у стані сп`яніння, а за відмову від проходження огляду, що охоплюється диспозицією ст. 130 КУпАП.

Доводи скаржника про те, що ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не приймаються апеляційним судом, оскільки після кожного випадку висловлення вербальної згоди на проходження огляду, ОСОБА_1 також висловлював сумнів у доцільності такого огляду. Таким чином незважаючи на вербальну згоду яку надавав протягом всього відрізку часу зафіксованого на відеозаписі на численну кількість вимог поліцейських, щоразу висловлював сумнів у проходженні і не вчиняв жодних дій спрямованих на проходження огляду та отримання результату.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції що, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП доведена наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги не містять доводів щодо незгоди з постановою місцевого суду в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а фактично зводяться до незгоди із рішенням суду в частині визнання ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо пояснень свідка ОСОБА_2 слід зазначити, що в суді апеляційної інстанції, під час надання показів, остання три рази їх змінювала, спочатку вказавши, що попросила чоловіка знайти когось, щоб перегнав машину, пізніше зазначила, що не передавала право керування автомобілем нікому, а кинула ключі від автомобіля на стіл та попросила, щоб хтось тверезий перегнав автомобіль. Згодом, зазначила, що вона підозрює, що автомобіль взяв їх квартирант і за кермом був саме він, однак він зник.

Таким чином, свідчення ОСОБА_2 не є стійкими, послідовними та безваріативними, а тому суд критично оцінює такі покази свідка, і приходить до висновку про те, що такі мінливі свідчення не спростовують висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 .

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП є правомірним.

Отже, суд першої інстанції при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог ст. 245, 251, 252, 266, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного та керуючись ст. 289, 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Іваненко Марії Володимирівни - залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. Ф. Мазурик