Справа № 643/8434/24
Провадження № 3/643/2865/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2024 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Власенка М. В.,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Давидова В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі суду у м. Харкові матеріали, які надійшли від управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває справа про адміністративне правопорушення № 643/8434/24 відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 103082 від 25 липня 2024 року.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 103082, 25 липня 2024 року о 12:42 год. в м. Харків, вул. Академіка Павлова, 132, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Audi A4», д. н. з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; тремтіння пальців рук; порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotast Drager 6820 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНКЛ» за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18А, водій відмовився на місці зупинки.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_2 адвоката Давидова В. О. про передачу судової справи іншому визначеному складу суду у справі № 643/8434/24.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі до звільнення з військової служби та клопотання захисника ОСОБА_2 адвоката Давидова В. О. про залучення прокурора до участі у справі.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2024 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_2 адвоката Давидова В. О. про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції у справі про адміністративне правопорушення № 643/8434/24. Постановлено проводити судові засідання у справі № 643/8434/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за участю захисника ОСОБА_2 адвоката Давидова В. О. з використанням власних технічних засобів захисника, за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку «Електронний суд».

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_2 адвоката Давидова В. О. про проведення експертизи з технічного дослідження матеріалів відеозвукозапису. Задоволено клопотання захисника ОСОБА_2 адвоката Давидова В. О. про виклик свідка та викликано в судове засідання в якості свідка ОСОБА_3 , якого зобов`язано з`явитися до Московського районного суду м. Харкова у наступне судове засідання.

25 листопада 2024 року від ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення у справі № 643/8434/24.

28 листопада 2024 року захисник ОСОБА_2 адвокат Давидов В. О. звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та клопотанням про долучення документа.

Також у матеріалах справи міститься клопотання захисника про визнання доданих до справи відеозаписів неналежними та недопустимими доказами.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_2 адвокат Давидов В. О. просив закрити провадження у справі за відсутністю в діях підзахисного події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Пояснив, що момент нібито зупинки транспортного засобу поліцією під керуванням ОСОБА_2 відсутній, матеріали справи не містять доказів на підтвердження такого факту. Також захисник наголосив, що долучений до протоколу відеозапис має ознаки його коригування та монтажу, є неповним та не є безперервним, що зумовлює порушення з боку поліцейських процедури фіксації події, зауважив щодо розбіжності у часі, відображеному у протоколі та на відео. Щодо відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зазначив, що оскільки факт керування ОСОБА_2 не підтверджується матеріалами справи, то це обумовлює відсутність юридичного обов`язку у підзахисного проходити такий огляд, а відеозаписи свідчать про те, що він перебував в адекватному стані. Пояснив також, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем, що зумовлює те, що на нього не поширюються положення Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103. Одночасно матеріали справи не містять про повідомлення поліцейськими Військової служби правопорядку про виявлення нібито водія військовослужбовця. Зазначає, що такі факти свідчать про те, що огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння проводився не уповноваженою на те особою поліцейським, тому такий огляд вважається недійсним. З урахуванням указаних фактів вважає, що є підстави для закриття провадження у справі.

Свідок ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився.

Суд, заслухавши захисника, дослідивши матеріали справи, встановив таке.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння врегульовано ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.

Відповідно до п. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції). У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Такі ж положення викладені у Постанові Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду».

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обставини правопорушення підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 103082 від 25 липня 2024 року; дисками з відеозаписами; довідкою поліцейського УПП в Харківській області; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу до КНП ХОР «ОКНЛ»; розпискою ОСОБА_2 ; рапортом поліцейського УПП в Харківській області.

Судом оглянуті та досліджені відеозаписи з дисків, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 103082 від 25 липня 2024 року.

Так, факт зупинки автомобіля «Audi A4», д. н. з. НОМЕР_1 , зафіксований, як і процедура встановлення особи ОСОБА_2 та огляду на стан алкогольного сп`яніння зі складенням матеріалів за фактом відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд відхиляє клопотання захисника про визнання доданого до справи відеозапису неналежним та недостовірним доказом, зважаючи на таке. При вирішенні питання щодо допустимості фактичних даних, отриманих з порушенням процесуального закону, суд в кожному конкретному випадку має встановити: чи спричинило це порушення появу обґрунтованих сумнівів у достовірності фактичних даних, отриманих в результаті проведення процесуальної дії; чи можливо усунути такі сумніви за допомогою інших доказів чи додаткових процесуальних засобів доказування. У цьому випадку докази, отримані з порушеннями КПК України, можуть бути використані судом як допустимі лише у разі, якщо: ці порушення не є істотними, тобто не могли вплинути та не впливають на достовірність отриманих фактичних даних; порушення є суттєвими (такими, що породжують сумніви у достовірності доказів), втім такі сумніви можуть бути усунуті іншими зібраними допустимими доказами. У разі встановлення порушення, що породжує сумніви в достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути на основі інших доказів чи за допомогою проведення додаткових процесуальних дій, суд має визнати такий доказ недопустимим. Суд здійснює встановлення достовірності доказу шляхом дослідження та аналізу його змісту, перевірки та співставлення з іншими доказами на предмет об`єктивного взаємозв`язку та взаємоузгодження (вказана позиція узгоджується з позицією Верховного суду у справі, що викладена у постанові від 27.10.2021 у справі № 668/69/16-к).

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК України).

Відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він містить відомості про обставини та підстави зупинки транспортного засобу, відображає порядок роз`яснення прав особі, яка керувала транспортним засобом, повідомлення про виявлення поліцейським конкретних ознак алкогольного сп`яніння та роз`яснення порядку та процедури перевірки наявних у ОСОБА_2 ознак сп`яніння, а також відмову останнього від проходження тесту та від медичного огляду у спеціалізованому медзакладі. Тобто відеозапис, наявний у матеріалах справи та досліджений у судовому засіданні, містить всі необхідні та достатні дані для встановлення обставин події, тому суд не вбачає підстав для визнання відеозапису неналежним або недопустимим доказом у справі.

Крім цього, суд зауважує, що ОСОБА_2 не заперечував факту керування транспортним засобом.

Щодо зауважень захисника про проведення огляду неуповноваженою особою, оскільки ОСОБА_2 є військовослужбовцем, суд зазначає, що на питання поліцейського про місце роботи, останній повідомив, що не працює. Одночасно, ОСОБА_2 перебував у цивільному одязі.

Крім того, захисником помолково трактуються вимоги законодавства щодо проведення огляду на стан сп`яніння водіїв транспортних засобів (національної чи іноземної реєстрації) з водіями військових транспортних засобів.

Відтак, доводи захисника суд відхиляє через необґрунтованість, надані суду докази вважає належними та допустимими.

Отже, відеозаписами підтверджується факт відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також, суд зазначає про відсутність доказів щодо оскарження ОСОБА_2 дій поліцейського, спрямованих на визнання протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 103082 від 25 липня 2024 року незаконним та неправомірним.

Судом досліджені пояснення ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , проте до таких пояснень ставиться критично, оскільки доказів спростування обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА № 103082 від 25 липня 2024 року щодо відмови від проходження водієм ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп`яніння, суду не надані.

Щодо письмових пояснень свідка суд вважає за необхідне також зазначити, що показання свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні. Цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися, для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Отже, пояснення свідка, який може надавати необ`єктивні показання у зв`язку із перебуванням з ОСОБА_2 у дружніх відносинах, не узгоджуються з іншими доказами у справі, у зв`язку із чим не можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для погодження з викладеними свідком обставинами справи.

Відтак, порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів за цим фактом інспектором поліції судом не встановлено, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам, встановленим законом.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_2 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини, свідчать про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. The United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_2 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відтак, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена у повному обсязі.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Керуючись ст. 33 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність.

Відтак, суд накладає адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 33 35, 40-1, 130, 268, 283, 287, 307, 308 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_2 адвоката Давидова В`ячеслава Олександровича про визнання доданих до справи відеозаписів неналежними та недопустимими доказами відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_2 адвоката Давидова В`ячеслава Олександровича про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання постанови про накладення штрафу, зазначена постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. В порядку примусового виконання з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік правопорушення.

Повний текст постанови складено та підписано 06 грудня 2024 року.

Суддя М. В. Власенко