Справа № 155/1669/23 Провадження №33/802/126/24 Головуючий у 1 інстанції:Яремчук С. М.
Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Борсук П. П., з участю секретаря судового засідання Хомік В. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Рущака В. М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 10 січня 2024року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Визначено стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 536,80 гривень судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 01 листопада 2023 року о 09 годині 15 хвилини, на автодорозі Н-17 Горохів-Луцьк поблизу села Софіївка, керував автомобілем Citroen C-Crosser, державний номерний знак НОМЕР_1 , на повороті в село Мирне, при виконанні обгону не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення із вантажним автомобілем DAF XF, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попутно і повертав ліворуч в село Мирне. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 14.6 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає оскаржене рішення необґрунтованим, винесеним без всебічного і повного дослідження всіх обставин справи. Посилається, що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 є помилковими та передчасними, оскільки суд не у повній мірі з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Вказує, що ОСОБА_1 під час виконання маневру обгону не бачив і не міг бачити, що водій ОСОБА_2 за 10-15 м до виконання маневру повороту ліворуч увімкнув лівий показчик повороту, так як він вже знаходився на рівні із напівпричіпом.

При цьому, захисник акцентує увагу на порушеннях правил дорожнього руху іншим учасником ДТП, оскільки, на його думку, дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам пунктів 9.4, 10.1, 14.3 ПДР України. А водієві ГузліюМ.мЙ. в наведеній ситуації не заборонялося виконувати обгін автопоїзда у складі вантажного сидільного тягача, який рухався із швидкістю 20 км/год, а тому у діях ОСОБА_1 невідповідностей до вимог ПДР не вбачається.

Разом з тим, захисник вважає, що судом безпідставно не взято до уваги висновок експерта Волинського НДЕКЦ МВС України, при цьому не наведено жодного аргументу чому не береться до уваги вказаний висновок, а саме п. 3 висновку. Також судом першої інстанції не надано оцінки діям кожного з водіїв для з`ясування ступені участі кожного з них у спричиненні дорожньо-транспортної події.

ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причин неявки не вказав, жодних клопотань чи заяв від останнього на адресу суду не надходило.

Установлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 уже відкладався.

Так, 06.02.2024 розгляд справи відкладено у зв`язку з поданням захисником до суду клопотання в якому він зазначив, що не може прибути в судове засідання, оскільки буде приймати участь у судових засіданнях у Радехівському районному суді Львівської області.

Після цього, 12.02.2024 захисник знову ж подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи в якому він зазначив, що не може прибути в судове засідання, оскільки буде зайнятий в інших судових засіданнях.

Суд вважає така поведінка ОСОБА_1 та його захисника вказує на те, що вони недобросовісно користуються належними їм процесуальними правами саме з метою уникнення адміністративної відповідальності першим. Крім того, захисник та його підзахисний не були позбавлені можливості надати письмові пояснення з приводу обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, щодо вчинення чи не вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, апеляційним судом особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захиснику надано більш ніж розумний термін для захисту прав ОСОБА_1 в розумні строки, тому розгляд справи слід проводити у їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, ,доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Водночас вважаю за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»).

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що суддя місцевого суду дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Висновок судді про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суддя дав належну оцінку, переконливих доводів на спростування цих висновків захисник у своїй апеляційній скарзі не наводить, а лише зазначає, що суд не розглянув деталі ДТП.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення та правильність кваліфікації його дій підтверджується матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №059828 від 01 листопада 2023 року, схемою місця ДТП від 01 листопада 2023 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , рапортом начальникові відділення поліції №2 (місто Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області, яким суд дав обґрунтовану оцінку.

Відповідно до п. 14.6 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, обгін заборонено- а) на перехресті; б) на залізничних переїздах і ближче ніж за 100 м перед ними; в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом; г) у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості; ґ) транспортного засобу, який здійснює обгін або об`їзд; д) у тунелях; е) на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку; є) колони транспортних засобів, позаду якої рухається транспортний засіб з увімкненим проблисковим маячком (крім оранжевого).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться в провину порушення п. 14.6 а ПДР України, відповідно до якого обгін заборонено на перехресті.

Зі схеми місця ДТП вбачається, що автомобіль Citroen C-Crosser, державний номерний знак НОМЕР_1 , зазнав наступні механічні ушкодження: пошкоджена повністю передня частина транспортного засобу, ліва частина, криша. Автомобіль DAF XF, державний номерний знак НОМЕР_2 зазнав наступні механічні ушкодження: пошкоджено паливний бак, заднє ліве колесо, світлові ліхтарі, підкрилок. Причіп WieltonUW3 отримав механічні пошкодження: лівого бокового захисту, бачка.

Вказана схема місця ДТП підписана всіма учасниками, а саме ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та зауважень від жодного учасника ДТП по вказаній схемі не надходило.

За змістом показань ОСОБА_1 у судовому засіданні в суді першої інстанції, він пояснив, що обгін вантажного автомобіля починав виконувати коли була ще переривчаста лінія розмітки. При цьому водій вантажного автомобіля лівий покажчик повороту завчасно не увімкнув, що позбавило його можливості уникнути зіткнення.

Відповідно до пояснень іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , які надані в судовому засіданні суду першої інстанції, він рухався з села Звиняче в село Мирне. За ним ще їхало два легкових автомобіля. За 15-20 метрів до повороту в село Мирне увімкнув лівий покажчик повороту. Перед виконанням повороту глянув в ліве дзеркало, потім в праве, оскільки з правої сторони також наявне місце для обгону, переконався, що автомобілі, які рухались за ним пригальмували, почав здійснювати поворот ліворуч. В цей момент в його транспортний засіб здійснив наїзд автомобіль Citroen C-Crosser, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно ПДР, обгін це маневр, який пов`язаний з виїздом на смугу зустрічного руху. Маневр обгону є складним маневром та полягає з трьох етапів: (1) етап перестроювання на зустрічну смугу, (2) етап випередження по зустрічній смузі та (3) етап повернення на свою смугу руху.

Таким чином, для того, що б маневр обгін був виконаний у відповідності до вимог п. 14 ПДР, потрібно їх дотримуватись на всіх етапах виконання цього маневру та з дотриманням вимог ПДР, повернутись із зустрічної смуги руху в свою смугу руху.

Оцінюючи викладені вище докази, судом апеляційної інстанції встановлено, що водій ОСОБА_1 почав маневр обгону перед перехрестям, не виключено, що в дозволеному місці, оскільки вказує, що почав маневр обгону, коли ще була переривчаста лінія, проте не завершив маневр обгону до початку розмітки 1.1. суцільна смуга, тобто вїзджав на Т-подібне перехрестя, перебуваючи на зустрічній смузі руху в стані обгону. Крім того, на фото приєднаних до матеріалів справи зафіксовано, що на даному перехресті також наявний пішохідний перехід, при цьому дорожня розмітка дуже чітко проглядається та не є зношеною, що унеможливлювало б чи погіршувало її огляд.

Відповідно до вимог ПДР України обгін на пішохідному переході за межами населеного пункту за 150 метрів до пішохідного переходу заборонено.

У цій справі маневр обгону водій ОСОБА_1 виконав на перехресті де обгін (випередження по зустрічній смузі) є забороненим.

У випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їхніх діях складу правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку.

Із огляду на конкретні обставини справи, те, що водію забороняється перешкоджати обгону шляхом підвищення швидкості руху або іншими діями, як про це стверджує захисник ОСОБА_1 адвокат Рущак В. М, не може бути поставлено ОСОБА_2 за провину, тому що він не зобов`язаний був виходити з можливості грубого порушення Правил дорожнього руху іншим водієм. Він не передбачав і не мав можливості передбачити, що перед початком здійснення його маневру повороту ліворуч, в цей час буде здійснювати обгін на зустрічній смузі руху на перехресті автомобіль Citroen C-Crosser під керуванням водія ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції також зважає на місце зіткнення транспортних засобів, яке відбулося фактично вже за межами основних смуг руху проїжджої частини дороги, на смузі гальмування чи розгону, що свідчить проте, що водій ОСОБА_2 закінчував маневр повороту вліво, що виключає у нього порушення вимог п. 10.1 ПДР. Про вказану обставину свідчить і пошкодження транспортного засобу марки DAF XF, державний номерний знак НОМЕР_2 , які припали саме на паливний бак, який знаходиться фактично на середині всієї довжини транспортного засобу разом із причіпом.

З огляду на наведене, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним злочину, передбаченого ст. 124 КУпАП є переконливим та обґрунтованим.

Судом першої інстанції при мотивуванні свого рішення щодо доведеності винуватості водія ОСОБА_1 з`ясовано належним чином хто з водіїв - і якими діями створив небезпечну дорожню обстановку, а далі - і аварійну ситуацію, хто з них мав більшу можливість уникнути зіткнення та з таким висновком погоджується апеляційний суд.

Викладені в зазначених письмових доказах обставини вказують на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що саме невиконання ОСОБА_1 пункту 14.6 ПДР перебуває в причинному зв`язку з виникненням суспільно небезпечних наслідків дорожньої пригоди.

При цьому, судом першої інстанції не взято до уваги висновки експерта Волинського НДЕКЦ МВС України за результатами судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/103-23/13400-ІТ від 05 грудня 2023 року в частині вирішення питання «Дії якого з водіїв, у даній конкретній ситуації, з технічної точки зору не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України і призвели до ДТП», оскільки вони є суперечливими, та з позицією місцевого суду погоджується суд апеляційної інстанції.

Варто звернути увагу, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Що стосується інших посилань в апеляційній скарзі, то вони мають формальний характер, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому, суд керується висновком Європейського суду з прав людини, зробленим ним у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, де в п. 58 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Наведене у своїй сукупності свідчить про правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тоді як наведені апеляційні доводи, свого підтвердження, в ході їх перевірки апеляційним судом, не знайшли.

А тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржена постанова судді стосовно ОСОБА_1 - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294КУпАП,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Рущака Володимира Михайловича в інтересах особи, яка притягається до адміністративного правопорушення ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 10 січня 2024 року стосовно нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського апеляційного суду Борсук П. П.