Справа №461/4592/24
Провадження №3/461/1963/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року м. Львів.

Суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є., за участю особи, яка притягується до відповідальності, ОСОБА_1 , захисника особи, яка притягується до відповідальності, ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно, -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28.05.2024 року о 16 год. 06 хв. за адресою: м. Львів, вул. Я. Стецька, 9, керував транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість, сповільнена жвавість мови. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі КНП ЛОР ЛОМЦП та ТУ відмовився, що підтверджується висновком лікаря № 001632 від 28.05.2024 р.

ОСОБА_1 та його захисник Березка Я.О. у судовому засіданні зазначили, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, тому просили закрити провадження у справі. Пояснили, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував та не вживав алкогольних напоїв та наркотичних засобів. Від дачі пояснень працівникам поліції відмовився, оскільки права та обов`язки ОСОБА_1 не були роз`яснені. Крім того, зазначили, що висновок лікаря № 001632 від 28.05.2024 року складений з порушенням інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та реакції».

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

П.1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У п.1.9ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У відповідності до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до вимог п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14«Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту,а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводиться згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння регламентується ст.266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до п.2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктами 4, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015р. №1452/735, визначено, що ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

-наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

-звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

-сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; -почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Пунктом 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015р. №1452/735, передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з ч.ч. 3, 4, ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Факт вчинення адміністративного правопорушення стверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №868240 від

28.05.2024 року;

-оглянутими у судовому засіданні відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

-висновком щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння № 001632

від 28.05.2024 року, у якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від огляду;

Відтак, вина ОСОБА_1 підтверджена належними, допустимими та достовірними доказами. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять її винуватість у вчинені адміністративного правопорушення.

Таким чином, аналізуючи наведені докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд приходить до висновку, що вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.

Доводи захисника про те, що всупереч п. 8 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015р. №1452/735, в матеріалах справи відсутнє направлення поліцейського на медичний огляд водія не спростовують самого факту проведення огляду, не спростовують факту відмови водія від проведення огляду та не спростовують самого факту вчинення ним вищезазначеного адміністративного правопорушення. Відсутність в матеріалах справи направлення не спростовують факту направлення водія на медогляд, і відсутність цього документа в матеріалах справи не передбачена законодавством як обставина, яка виключає факт правопорушення. Крім того, сам ОСОБА_1 не заперечував направлення його на медогляд поліцейським і проведення такого огляду підтверджено наявними матеріалами справи, в тому числі відеозаписом з камер поліцейського та висновком про проведення медогляду.

У протоколі про адмінправопорушення зазначено, що до протоколу додаються всі необхідні матеріали за ч. 1 ст. 130 КупАП. Одночасно до матеріалів справи доданий диск з відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, який оглянутий в судовому засіданні. Тому суд не погоджується з доводами захисника про визнання відеозаписів неналежними доказами через незазначення в протоколі про наявність таких відеозаписів.

У своїх запереченнях захисник посилається на позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 р у справі N 216/5226/16-а (2-а/216/33/17) і зазначає, що відсутність безперервності відеозапису приводить до його неналежності. Суд вважає, що вищезазначена постанова не спростовує вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення з наступних підстав. У постанові Верховного Суду від 18.07.2019 р у справі N 216/5226/16-а (2-а/216/33/17) зазначається наступне: «Доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення зазначено наявний в матеріалах адміністративної справи відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського. Разом з тим, суди попередніх інстанцій відеозапис не прийняли до уваги зазначивши, що він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови. Колегія суддів зазначає, що належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.…Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.». Ця постанова Верховного Суду стосується порушення, передбаченого ст. 122 КУпАП, та не містить висновків про те, що небезперервний відеозапис є підставою для визнання його неналежним доказом. Відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського є одним з доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, який в сукупності з іншими доказами об`єктивно підтверджує вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП.

Також з доводами захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, суд не погоджується з наступних підстав. З нагрудних камер патрульних поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 сидів на водійському місці автомобіля. При цьому він жодного разу не заявив, що не керував автомобілем. Його дії, поведінка, дії поліцейських та всі інші обставини справи свідчать беззаперечно, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Чинне законодавство, в т.ч. й ПДР, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

В рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

ОСОБА_1 перебував на водійському місці, тримав руки на кермі автомобіля, його ноги були розташовані на педалях, за допомогою яких здійснюється рух автомобіля (або в безпосередній близькості від них). При цьому, було ввімкнене запалювання автомобіля. Це підтверджується відеозаписом з відеокамер поліцейського, на якому ОСОБА_1 опустив скло на передній лівій дверці автомобіля. При цьому, він пояснив суду, що для цього у нього було ввімкнено запалення.

Тобто, ним були вчинені всі технічні дії для приведення транспортного засобу в рух, що відповідно свідчить про керування ним транспортним засобом.

Водіння транспортним засобом, яке відповідно до ст. 1187 ЦК України є джерелом підвищеної небезпеки, у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, безумовно та беззаперечно спричиняє безмежність тої небезпеки, яку може завдати нетверезий водій. Будь-який помилковий рух нетверезого водія за кермом автомобіля, з ввімкненим запаленням, навіть ще до початку приведення транспортного засобу в рух, міг призвести до некерованого руху транспортного засобу або інших непередбачуваних та невідворотних наслідків. Саме тому відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, яке полягає, в тому числі, у звільненні транспортного засобу від особи, яка їм керує.

При цьому, суд також вважає, що саме по собі перебування ОСОБА_1 на водійському місці транспортного засобу, розташованого на вулиці міста, з ввімкненим запаленням, при вищезазначених обставинах, підтверджує також факт керування ним транспортним засобом безпосередньо перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Більше того, на прохання поліцейського водій ОСОБА_1 переїхав на інші місце (перепаркувався), що підтверджується оглянутим судом відеозаписом з камер поліцейського і беззаперечно доводить факт керування ОСОБА_1 автомобілем.

Суд не погоджується з доводами захисника про те, що ОСОБА_1 від проходження огляду не відмовлявся, здати біологічний матеріал для проведення тесту на стан наркотичного сп`яніння не зміг через фізіологічні причини. Так як лікарем-наркологом та працівником поліції було забезпечено реальну об`єктивну можливість ОСОБА_1 пройти огляд в умовах медичного закладу у повному об`ємі, а також в законному порядку йому було надано можливість реалізації його обов`язків, встановлених законом.

Однак останній їх не використав. Крім того, ОСОБА_1 та його захисником не було надано суду належного та допустимого доказу того, що останній об`єктивно не зміг здати біологічний матеріал з фізіологічних причин.

Захисник посилається на вимоги відповідної Інструкції про можливість використання крові для дослідження біологічного середовища, якщо у особи неможливо взяти сечу. Але суду не доведена така неможливість. Фізично здорова особа спроможна здати аналіз сечі. Достовірних та достатніх медичних даних про відхилення від цієї норми та про фізіологічні перешкоди для цього з медичним причин суду не надано. Захисник не довів суду, що встановлені лікарями в 2016-2023 роках гострий артрит суглоба, подагричний артрит, приймання медикаментозної терапії, захворювання шлунку, отит, неповне наповнення сечового міхура (виявлене під час УЗД в 2021 році) нібито свідчить про неможливість здати біологічний матеріал (сечу) з фізіологічних причин. Висновків судово-медичних експертиз, які є належним органом для встановлення подібних обставин суду не надано. Клопотань про проведення відповідних експертиз стороною захисто не заявлено. Крім того, відеозапис з відеокамер поліцейського та показання ОСОБА_1 в судовому засіданні підтверджують, що він не пояснив під час медогляду жодної поважної причини для відмови здати сечу. Тому у лікаря були відсутні підстави для відібрання інших біологічних метеріалів і лікар правомірно зазначив у висновку про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про те, що ОСОБА_3 роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України,ст. 268 КупАП. ОСОБА_1 підписав цей протокол і тим самим підтвердив факт обізнаності з вищезазначеними правами. Жодних заперечень з цього приводу він не заявляв, хоча мав можливість це зробити. Він міг зазначити про це в протоколі про адміністративне правопорушення, або усно, що було б відображено на відеозаписі поліцейського. Тому суд вважає необгрунтованими доводи захисника про те, що відмова від проходження від медогляду стала можливою через нероз`яснення ОСОБА_1 його прав.

Працівниками поліції дотримано вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

При цьому, суд зазначає, що зі змістом інкримінованого йому адміністративного правопорушення ОСОБА_1 був ознайомлений.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На переконання суду, належними, допустимими та достовірними доказами підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що і стало підставами для складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення його до адміністративної відповідальності.

Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відтак, при накладенні стягнення, як це передбачено ст. 33 КУпАП, враховуються характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами, враховуючи особу правопорушника, обставини та характер вчиненого адміністративного правопорушення, його наслідки, суд дійшов висновку, що з метою виховання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та запобігання вчинення нею нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді накладення штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, стягується судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2024 року складає 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 130, 221, 280, 283-284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ДСА України 605,60 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя В.Є. Радченко