ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., захисника Міняєва Андрія Олександровича, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та іншого водія ОСОБА_2 ,

апеляційну скаргу захисника Міняєва А.О., подану на постанову Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 08 січня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановила:

Постановою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 08 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, ч.4 ст.130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 34000 грн. 00 коп. (тридцять чотири тисячі 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) рік, також визначено зобов`язання сплати ним судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Відповідно до змісту постанови 20 листопада 2023 року о 12 год. 30 хв. в м. Дніпро, Чечелівськй район, вул. Робоча, буд. 71, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Ford Fusion державний номерний знак НОМЕР_1 , під час перестроювання та будь-якою зміною порядку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого здійснив наїзд на транспортний засіб Ford Fusion державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 , що стояв. Внаслідок чого, автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху. За що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Після цього, 20 листопада 2023 року о 12 год. 30 хв. м. Дніпро, Чечелівський район, вул. Робоча, буд.71 громадянин ОСОБА_1 скоївши дорожньо-транспортну пригоду, місце пригоди залишив, до поліції не повідомив, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Крім того, 20 листопада 2023 року о 17 год. 00 хв. у м. Дніпро, Чечелівський район, вул. Робоча, буд. 71, водій ОСОБА_1 вживав алкоголь (горілку) після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, керуючи транспортним засобом Ford Fusion державний номерний знак НОМЕР_1 , до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду, у встановленому законом порядку, на встановлення стану алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.

На зазначену постанову суду захисник Міняєв А.О. подав апеляційну скаргу із проханням про скасування постанови Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 08 січня 2024 року та закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.122-4 КУпАП.

Крім того, захисник подав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 08 січня 2024 року як пропущеного із поважних підстав.

Мотивує подане клопотання тим, що у судовому засіданні 08 січня 2024 року було проголошено лише вступну та резолютивну частину зазначеної постанови, повний текст ОСОБА_1 було отримано 11 січня 2024 року, що підтверджується його розписом в матеріалах справи. 17 січня 2024 року ОСОБА_1 уклав договір про надання правничої допомоги із Адвокатським бюро «Наталя Нагорна та Партнери», що підтверджується копією договору, який додано до поданої апеляційної скарги. Вказує, що ОСОБА_1 у суді першої інстанції свої права захищав особисто без участі захисника, оскільки не мав змоги забезпечити участь захисника у судовому розгляді. Також, лише 15 січня 2024 року ОСОБА_1 зміг отримати в суді першої інстанції відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів, окремі частини з яких переглядались у судовому засіданні. Крім того, захисник посилається на те, що для належного підготування обґрунтувань апеляційної скарги та її доводів потрібен достатній час.

Відповідно до доводів апеляційної скарги захисник Міняєв А.О. вказує на розбіжності між протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №557268 від 20.11.2023 року, який було вручено ОСОБА_1 одразу після його складання та протоколом ААД №557268 від 20.11.2023 року долученим до матеріалів справи. Так, протокол про адміністративне правопорушення, наданий працівниками поліції відрізняється від протоколу, який було надано безпосередньо особі, яка притягується до адміністративної відповідальності та має ознаки допису римської цифри «V» вже після його складання, що суперечить пункту 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року №1376.

Крім того, відеозапис, який долучений до матеріалів справи не є належним та допустимим доказом, оскільки зроблений з порушенням вимог пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026, оскільки даний відеозапис не є безперервним та містить переривання, які у сукупності складають 63 хвилини із загального часу відеозапису одна година двадцять хвилин 20 секунд. Також даний відеозапис містить докази примушування поліцейськими ОСОБА_1 підписати складені протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 130 та 122-4 КУпАП та фактично з ними погодитись, під приводом невидачі тимчасового посвідчення на право керування транспортним засобом замість тимчасово вилученого посвідчення водія.

Захисник вважає недоведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки відповідно до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735 поліцейський, після відмови водія пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» зобов`язаний оформити направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я. Однак працівник поліції у даній справі не пропонував та не направляв на проходження огляду на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 ..

Захисник вказує, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, оскільки він, враховуючи пошкодження автомобілю потерпілого, які є незначними, не приховував, що скоїв ДТП, хотів скласти разом із потерпілим «Європротокол», розшукавши потерпілого, а місце ДТП покинув у зв`язку з тим, що замерз.

Під час апеляційного розгляду справи захисник Міняєв А.О. та Повєткін М.Б. повністю підтримали подану стороною захисту апеляційну скаргу і просили про скасування постанови суду та про закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.122-4 КУпАП, інший водій ОСОБА_2 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника Міняєва А.О..

Перевіривши витребувані із Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.ст. 124, 122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, вислухавши захисника, самого ОСОБА_1 , а також іншого водія ОСОБА_2 , дослідивши додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за такими підставами.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено (ст. 294 КУпАП).

Право апеляційного оскарження можливе абсолютно по кожному адміністративному правопорушенню (ст.ст. 130, 124, 172-11, 184 КУпАП та інші правопорушення).

Розглядаючи клопотання про поновлення апелянту строків апеляційного оскарження зазначеної судової постанови, апеляційний суд вважає доводи захисника слушними, оскільки апелянтом пропущено строк апеляційного оскарження з підстав, які не залежали від нього. Так, матеріалами справи встановлено, що копію оскаржуваного рішення ОСОБА_1 отримав лише 11 січня 2024 року, а з відеозаписами ознайомився тільки 15 січня 2024 року. 17 січня 2024 року між ним та АБ «Наталя Нагорна та Партнери» було укладено договір про надання правничої допомоги, а вже 19 січня 2024 року захисником Міняєвим А.О. було подано апеляційну скаргу.

З огляду на вищевикладене апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для поновлення строків апеляційного оскарження постанови як пропущені із поважних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У відповідності до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані не у повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є правильними, які підтверджуються: протоколами про адміністративне правопорушення, в яких викладено обставини правопорушення, схемою ДТП та фото-таблицею до неї на яких зафіксовано пошкодження автомобіля, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції відповідно до якої ОСОБА_1 підтвердив, що вчинив ДТП.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги доводи апеляційної скарги в частині недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, оскільки обставина того, що останній покинув місце ДТП не підтверджується доданими до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалами справи. Дана обставина не доведена показами свідків, або відеозаписами.

Разом з цим, апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги про не доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.4 ст.130 КУпАП.

Пункт 2.10 Правил дорожнього руху визначає перелік дій водія, які він зобов`язаний вчинити в разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, повідомити до поліції про ДТП та чекати прибуття працівників поліції, вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди та п.п. є), який інкримінується ОСОБА_1 передбачено, що до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Тобто, заборона для водія вживати алкоголь, в разі причетності його до дорожньо-транспортної пригоди, визначена умовою повідомлення поліції про подію та часом прибуття працівників поліції на місце пригоди до проведення медичного огляду.

Відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП настає, коли особа, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю вживає алкоголь, наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги, а також лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

За приписами ст. 266 КУпАП слідує, що огляд особи, у даному випадку, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

При цьому, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Отже, за наведеного, закон чітко визначає обов`язок з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено інкриміноване адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні.

Крім того, при перевірці доведеності вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати не тільки час і місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди і причетність цієї особи до неї, а також час і місце вживання цією особою алкоголю після ДТП, і сам факт вживання алкоголю, який може бути підтверджений тільки результатами проведення огляду на стан сп`яніння, який в свою чергу повинен бути проведений відповідно до вимог зазначеної вище норми закону ст. 266 КУпАП.

Даних положень закону, при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП в повній мірі не дотримано, що призвело до передчасного висновку суду першої інстанції про доведеність вини останнього за ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки такі висновки не відповідають фактичним обставинам, а тому таке рішення підлягає скасуванню.

Як зазначено в протоколі, що 20 листопада 2023 року водій ОСОБА_1 вживав алкоголь після дорожньо-транспортної пригоди, до проведення уповноваженою особою медичного огляду, з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Вищевказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 «є» ПДР, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 4 статті 130 далі КУпАП.

Дане обґрунтування не є достатнім для безсумнівного висновку щодо доведеності вживання особою, яка керувала транспортним засобом після ДТП алкоголю, оскільки огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння не проводився, що є обов`язковою умовою ч.4 ст. 130 КУпАП, для встановлення вживання особою алкогольних напоїв.

Самі по собі обставини, що ОСОБА_1 підтвердив на відео, що вживав алкоголь не можуть бути підставою для визнання його винуватим за ч.4 ст. 130 КУпАП, така обставина повинна бути встановлена відповідним.

Крім того, матеріали справи не містять направлення на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я, що передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735.

Окрім того, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 інкримінується протоколом порушення Правил дорожнього руху, саме п. 2.10 є за ч.4 ст. 130 КУПАП, однак протоколом про адміністративне правопорушення, виданому ОСОБА_1 . Одразу після його складання вбачається, що йому інкримінується адміністративне правопорушення, передбачене п.1 ст.130 КУпАП, що свідчить про внесення виправлень до протоколу про адміністративне правопорушення. Такі дії, відповідно до пункту 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року №1376 є порушенням даної інструкції у зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №557268 від 20.11.2023 року є таким, що складений всупереч вимогам чинного законодавства та не може вважатися належним та допустимим доказом. Крім того, рапорт інспектора взводу 1 роти 4 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Саєнка Є.В. також містить виправлення. Дана обставина встановлена матеріалами справи, оскільки у долучених копіях даного рапорту до матеріалів справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.124 та ст.122-4 КУпАП зазначено про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тоді як рапорт долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП містить відомості саме про ч.4 ст.130 КУпАП, з якого вбачаються виправлення цифри «1» на цифру «4».

За вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно приписів статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП недоведена поза розумним сумнівом, а тому постанова суду підлягає скасуванню з винесенням нової постанови.

При цьому суд апеляційної інстанції, призначаючи адміністративне стягнення за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, враховує відомості про особу, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, провину у вчиненні даного правопорушення визнає, а місце роботи останнього пов`язана із керуванням транспортними засобами. Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за можливе піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню, визначеному у межах ст.124 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ухвалив:

Клопотання захисника Міняєва Андрія Олександровича задовольнити.

Поновити захиснику Міняєву Андрію Олександровичу строк апеляційного оскарження постанови Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 08 січня 2024 року як пропущеного із поважних підстав.

Апеляційну скаргу захисника Міняєва Андрія Олександровича - задовольнити у повному обсязі.

Постанову Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 08 січня 2024 року, щодо ОСОБА_1 , в частині визнання його винним за ч. 4 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Провадження за ст. 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням стягнення, на підставі ст. 36 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Постанова апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.В. Рябчун