Провадження № 33/4823/929/24
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 21 серпня 2024 року о 08 год. 17 хв., у місті Чернігів по проспекту Миру, 211, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Grandeur, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою приладу алкотестер Drager ARHK-0087, результат позитивний 0,83 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

13 липня 2024 року о 21 год. 43 хв., у м. Чернігів, по проспекту Перемоги, 103, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Grandeur, д.н.з. НОМЕР_1 (встановлені ІНЗ «І9977І»), в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком ЧОПНЛ №568 від 17.07.2024, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Постановою суду від 18.09.2024 об`єднано в одне провадження справу 750/12295/24 зі справою №750/12296/24.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду як незаконну та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи. Вказує, що у нього були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння. Звертає увагу на те, що алкотестер був розкалібрований. Вважає, що доказами наявності запаху з порожнини рота могли бути пояснення двох свідків, оскільки свідчення поліцейського та його рапорт не є належними доказами. Відбиток на чеку тестера про проведення калібрування не є доказом, оскільки до тестера міг бути здійснений несанкціонований доступ. Щодо складеного протоколу за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, то категорично з ним не погоджується, оскільки не вживає наркотичних засобів. Також вказує, що висновок лікаря ЧОПНЛ про перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння є незаконним, оскільки в ньому не вказано кількісний показник та тип наркотичних речовин, які були виявлені в його сечі. Також зазначає, що при складанні обох протоколів було порушено його право на захист. Крім того, згідно зі ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а тому всі сумніви щодо доведеності його вини мають тлумачитись на його користь.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як слідує з матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 складені протоколи про адміністративне правопорушення серії ААД № 978083 від 21.08.2024 та серії ААД № 978166 від 21.08.2024, згідно яких він 21 серпня 2024 року о 08 год. 17 хв., у місті Чернігів, по проспекту Миру, 211, керував транспортним засобом Hyundai Grandeur, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою приладу алкотестер Drager ARHK-0087, результат позитивний 0,83 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.5).

13 липня 2024 року о 21 год. 43 хв., у м. Чернігів, по проспекту Перемоги, 103, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Grandeur, д.н.з. НОМЕР_1 (встановлені ІНЗ «І9977І»), у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком ЧОПНЛ №568 від 17.07.2024, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.21).

Отже, протоколи про адміністративні правопорушення є документами, що офіційно засвідчують факт учинення неправомірних дій, і є одними із джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння 21.08.2024 підтверджується інформацією з роздруківки приладу Драгер ARНК-0087, результат продування ОСОБА_1 зазначеного спеціального технічного приладу становить 0,83 проміле, з чим останній погодився та поставив свій підпис (а.с.7).

Як слідує з переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. Під час перевірки документів та спілкування з водієм у поліцейських виникла підозра про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, про що йому було повідомлено. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, останній погодився пройти на місці; результат огляду - 0,83 проміле. Будь-яких зауважень з приводу проведеного огляду на стан сп`яніння та отриманого результату огляду ОСОБА_1 не висловлював.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Твердження апелянта про те, що у нього були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу, так як вони спростовуються відеозаписом події, згідно яких у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, які встановлені працівником поліції у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Запах алкоголю з ротової порожнини відеокамера не передає, проте на наявність такої ознаки вказав поліцейський.

Доводи апелянта стосовного того, що повірка та калібрування газоаналізатора «Драгер» не проведена у встановлені законодавством терміни, не підтверджена жодними доказами.

Цим доводам місцевий суд надав правильну та неупереджену оцінку, яка обґрунтовано викладена в мотивувальній частині судового рішення та не потребує додаткового правового аналізу.

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 978166 від 21.08.2024 також підтверджуються Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 568 від 17.07.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 на момент огляду перебував у стані наркотичного сп`яніння (а.с.22).

Доводи ОСОБА_1 про те, що у зв`язку з відсутністю у висновку лікаря КНП «ЧОПНЛ» кількісного та якісного показників наркотичних засобів даний документ не може бути належним доказом, є непереконливими, з огляду на таке.

Так, відповідно до п. 8 розділу ІІІ Інструкції, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан сп`яніння.

Інструкція вимагає виявлення якісних показників або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан сп`яніння, що і було в повному обсязі виконано КНП «ЧОПНЛ» Чернігівської обласної ради, виявлено в сечі наркотичну речовину, що і стало підставою для складання висновку, а в подальшому і протоколу.

При цьому, кількісне визначення наркотичного засобу в організмі людини нормами чинного законодавства не передбачено, тому відсутні підстави вважати недостатніми результати лабораторного дослідження біологічного середовища, які проведені в межах комплексного медичного огляду, проведеного професійним лікарем відповідно до вимог Інструкції.

Апеляційний суд звертає увагу, що заключний діагноз про те, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, був встановлений лікарем після оцінки всіх клінічних та лабораторних даних. Також, остаточний діагноз лікарем встановлюється як за наслідками лабораторних досліджень, так і за клінічними ознаками.

Крім того, на відеозаписі, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення, чітко зафіксовано спілкування поліцейського з ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу під його керуванням, під час якого у поліцейського виникла підозра про перебування водія у стані наркотичного сп`яніння. На вимогу поліцейського пройти огляд у лікаря-нарколога водій погодився. Після надходження результату токсикологічного дослідження поліцейські 21.08.2024 ознайомили ОСОБА_1 з його результатами та повідомили про складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення за фактом керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується Висновком щодо результатів медичного огляду № 568 від 17.07.2024. Після цього поліцейський склав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та ознайомив останнього з його змістом.

Твердження апелянта про те, що він не вживає наркотичні засоби спростовується відеозаписом, згідно якого, на питання лікаря коли останній раз вживав наркотичні речовини повідомив, що вживав коноплю три тижні тому.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував, як і не оскаржував дії працівників медичного закладу.

Посилання ОСОБА_1 на порушення його права на захист не може бути визнано законною підставою для встановлення факту відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення. Згідно чинного законодавства до повноважень та обов`язків поліцейського патрульної поліції не входить надавати юридичний захист та забезпечувати адвокатом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності. Законодавством не визнана обов`язкова участь адвоката чи іншого фахівця у галузі права у випадку складання протоколу про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення. З відеозапису вбачається, що поліцейські жодним чином не перешкоджали ОСОБА_1 у користуванні своїми правами, не обмежували у праві отримувати правову допомогу на місці розгляду, в тому числі в телефонному режимі.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративних правопорушень, не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання ним уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння 21.08.2024 та наркотичного сп`яніння 13.07.2024, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 жовтня 2024 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний