Справа № 199/8135/24
ПОСТАНОВА

іменем України

08.11.2024 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 156 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ВАВ № 019543 який має виправлення у даті його складання, а саме від «07» або «08», ОСОБА_1 08.10.2024 о 14:50 годині, за адресою: м.Дніпро, вул. Калинова, 22, здійснювала реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного збору з рук, чим своїми діями порушила ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Дана справа вперше надійшла до суду 14.10.2024 та відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2024 було повернуто до ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області для належного оформлення.

Вдруге справа надійшла на розгляд до суду 04.11.2024 та підлягала розгляду у відповідності до ч. 1 ст. 277 КУпАП у п`ятнадцятиденний строк з дня її одержання судом, а тому розгляд справи було призначено на 08:30 годину 08.11.2024 із викликом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, шляхом направлення ОСОБА_1 судової смс-повістки, яку вона отримала 04.11.2024 о 15:03:25 годині, а також через офіційний веб-сайт «Судова влада України».

24.02.2022 Рада Суддів України відповідно до статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Положення про Раду суддів України, затвердженого Х позачерговим з`їздом суддів України 16.09.2010 (із подальшими змінами) прийняла рішення № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень Вищої ради правосуддя та воєнних дій з боку російської федерації. Серед іншого, Рада Суддів України вирішила: Звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена.

02.03.2022 Рада Суддів України надала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, у яких зазначила, що особливості роботи суду визначаються виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні, а при визначенні умов роботи суду у воєнний час необхідно керуватися реальними поточними обставинами, що склалася в регіоні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, враховуючи реальні поточні обставини, що склалися у місті Дніпрі, а також те, що робота Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська не припинена, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 не з`явилася в судове засідання, тобто добросовісно не виконала процесуальні обов`язки, вважаю можливим розгляд справи здійснювати у її відсутність.

08.11.2024 на адресу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшли письмові пояснення (клопотання) захисника Будьонного В.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 .

В обґрунтування даного клопотання сторона захисту з посиланням на постанови Дніпровського апеляційного суду зазначає, що справа відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП з наступних підстав.

Відсутність доказів здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності, систематичності вчинення підприємницької діяльності згідно ст. 42 Господарського кодексу України, а також складання вказаного протоколу, який має виправлення не уповноваженою на те особою.

Вивчивши клопотання сторони захисту, матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 3 ст. 156 КУпАП передбачена відповідальність за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Частина 3 ст. 156 КУпАП є бланкетною нормою, яка відсилає до відповідних нормативно-правових актів, що стосуються заборони продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення до протоколу долучено: довідку за результатами повідомлення від 10.10.2024, незавірену копію рапорту працівника поліції від 08.10.2024; незавірену копію протоколу огляду від 07.10.2024, незавірену копію письмових пояснень ОСОБА_2 .

На переконання суду у протоколі про адміністративне правопорушення наявні лише посилання на порушення ОСОБА_1 норм КУпАП, без зазначення самого Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Суд констатує, що суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачено відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Разом з тим, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 за адресою: м. Дніпро, вул.Калинова, 22, здійснювала реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного збору з рук, однак матеріалами справи не підтверджуються факти реалізації виробів особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також те, хто є власником вказаного приміщення, оскільки докази цьому відсутні.

Суд звертає увагу, що такі документи, як: незавірена копія рапорту працівника поліції від 08.10.2024; незавірена копія протоколу огляду від 07.10.2024, незавірена копія письмових пояснень ОСОБА_2 надані суду в незасвідчених копіях, не містять даних коли вони виготовлені та де знаходяться їх оригінали, що суперечить вимогам Порядку засвідчення копій документів, визначених пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державна уніфікована система документації, Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держсноживстандарту України від 07.04.2003 № 55.

Пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003) визначено, що відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису. Підпис відповідальної особи засвідчують на документі відбитком печатки організації, який ставлять так, щоб він охоплював останні кілька літер назви посади особи, яка підписала документ.

Зазначеним способом повинна засвідчуватись кожна сторінка документа, поданого у копії.

Суд встановив, що всі матеріали справи (окрім протоколу про адміністративне правопорушення, який має виправлення як і в даті його складання так і у формулюванні фактичних обставин; довідки за результатами повідомлення від 10.10.2024 а.с. 2-3) є ксерокопії, які не завірені належним чином.

Таким чином, перелічені документи взагалі не можуть бути визнані належними і достатніми доказами у справі з огляду на вимоги ст. 251 КУпАП.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

Отже, на переконання суду, не доведено поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 та наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 156 КУпАП, тоді як, відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Окремо суд звертає увагу на те, що саме висновки застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні норм права (правові позиції). Саме Верховний Суд встановлює, як повинна застосовуватися норма права, а не суди апеляційної інстанції, як про те посилається сторона захисту.

При цьому протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 156 КУпАП мають право складати уповноважені на те посадові особи, як органів Національної поліції так і центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, що не суперечить вимогам ст. 255 КУпАП.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст.247КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1) ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 156 КУпАП закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Дяченко