ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/109/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ст. ст. 130, ч.1, 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Матуса Т.А,

потерпілого ОСОБА_2

представника потерпілого адвоката Ващука Я.С.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Матуса Т.А., на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 29.10.2023 об 11 год 10 хв. в м. Тернопіль, просп. Злуки, 6, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz E270CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням на ділянці дороги, що має по дві смуги для руху в кожному напрямку, та допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення із транспортним засобом марки «Mazda 2», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який зупинився для надання переваги в русі на червоний сигнал світлофора, внаслідок чого автомобілі отримали пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 2.3(б), 12.1, 11.4 Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Крім того, 29.10.2023 о 11:10 год. в м. Тернопіль, просп. Злуки, 6, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz E270CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці вчинення дорожньо-транспортної пригоди із застосуванням технічного приладу відмовився, а також відмовився від проходження такого огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР (відмова № 179), чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Приймаючи до уваги те, що в провадженні судді знаходилось дві справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, які кваліфікуються за ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа №607/21732/23, провадження №3/607/8951/2023), та передбаченого ст.124 КУпАП (справа №607/21736/23, провадження №3/607/8954/2023), відповідно ст. 36 КУпАП вони об`єднані в одне провадження та присвоєно номер справи №607/21732/23 (провадження 3/607/8951/2023).

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокат Матус Т.А., вважає дану постанову необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події, з невідповідністю висновків суду, викладених у постанові, фактичним обставинам справи.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом першої інстанції не проведено повноцінного, всебічного судового розгляду справи, не досліджено та не надано належної оцінки усім доказам котрі містяться в матеріалах справи та не заслухано особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, уповноважених осіб УПП.

Вказує, що ОСОБА_1 дійсно перебував в транспортному засобі Mercedes-Benz E 270 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , однак не в якості водія, а лише як пасажира, який сидів поруч водія, в той час, як керувала транспортним засобом ОСОБА_3 , отже жодним допустимим доказами не зафіксовано того, що саме ОСОБА_1 виконував функції водія, а тому відсутні підстави для притягнення до відповідальності останнього за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Стверджує, що працівниками поліції під час складання адміністративних матеріалів не роз`яснені ОСОБА_1 його права та наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, натомість лише зазначено, що останній має право відмовитись від проходження такого огляду, зо суперечить п.2.9 ПДР України.

Захисник вважає, що на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції не відображено ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 (різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), як про це зазначено в адміністративних матеріалах, оскільки ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції веде себе адекватно, має чітку мову та ходу.

На переконання апелянта, емоційна реакція ОСОБА_1 та переживання внаслідок того, що він був учасником ДТП помилково були розцінені працівниками поліції, як ознаки алкогольного сп`яніння.

Звертає увагу суду, що працівниками поліції порушили вимоги п.5 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції від 09.11.2015 №1452/735, оскільки ОСОБА_1 не було проінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу.

Захисник зазначає, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що, на його думку, є підставою для прийняття рішення про відсутність у діях водія складу адіністративного правопорушення та закриття провадження у справі.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2023 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника ОСОБА_1 - адвоката Матуса Т.А., які повністю підтримали подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просять скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2023 р. та закрити провадження у справі; потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Ващука Я.С., які при розгляді апеляційної скарги покладаються на думку суду; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з протоколів про адміністративне правопорушення, які були предметом розгляду суду першої інстанції, 29.10.2023 о 11:10 год. в м. Тернопіль, просп. Злуки, 6, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz E270CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням на ділянці дороги, що має по дві смуги для руху в кожному напрямку, та допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення із транспортним засобом марки «Mazda 2», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який зупинився для надання переваги в русі на червоний сигнал світлофора, внаслідок чого автомобілі отримали пошкодження, а також керував транспортним засобом «Mercedes-Benz E270CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці вчинення дорожньо-транспортної пригоди із застосуванням технічного приладу відмовився, а також відмовився від проходження такого огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР (відмова № 179).

В протоколах про адміністративні правопорушення, які були предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Ці документи були предметом розгляду у суді першої інстанції та отримали належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказані протоколи відповідають вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складені уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у них обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст.124, КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

- інформацією, що міститься в електронному рапорті працівника УПП в Тернопільській області, зареєстрованому в ЄО за № 6300;

- даними схеми місця ДТП від 29.10.2023;

- рапортом інспектора взводу 2 роти 4 батальйону УПП в Тернопільській області від 29.10.2023;

- довідкою, виданою Управлінням патрульної поліції ДПП від 30.10.2023, з якої вбачається, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 ;

- письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 29 жовтня 2023 року;

- відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції «export-sp9eb» та відеореєстратора зі службового автомобіля працівників поліції.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції та відеореєстратора.

Так, оглянутим відеозаписом із відеореєстратора службового автомобіля поліцейських зафіксовано події, які передували ДТП та безпосереднього настання дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29.10.2023 о 11:10 год. в м. Тернопіль, просп. Злуки, 6, де транспортний засіб «Mercedes-Benz E270CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення із транспортним засобом марки «Mazda 2», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали пошкодження.

В свою чергу, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського зафіксовано події, які відбуваються після реагування працівників поліції по факту дорожньо-транспортної пригоди, очевидцями якої вони були.

Зокрема, на місці дорожньо-транспортної пригоди поліцейським озвучено ОСОБА_1 виявлені в нього ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю із порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук; пропозицію поліцейським пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події із використанням газоаналізатора; відмову ОСОБА_1 пройти такий огляд на місці події; пропозицію поліцейським, висловлену ОСОБА_1 , проїхати у найближчий медичний заклад для медичного освідування, роз`яснення йому наслідків відмови від цього, а саме що це буде вважатись порушенням п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим буде складено протокол про адміністративне правопорушення; після цього ОСОБА_1 висловив згоду проїхати у медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння; повідомлення на місці події ОСОБА_1 поліцейським про те, в який саме медичний заклад його буде доставлено на огляд; доставлення ОСОБА_1 у КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР, де ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, після чого поліцейський озвучив йому, що його дії будуть кваліфікуватись як порушення п. 2.5 ПДР; поліцейський надав у закладі направлення на проходження огляду ОСОБА_1 та в медичному закладі зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду за № 179.

Крім цього, обставини, які відображенні на відеозаписах, підтверджуються письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 29 жовтня 2023 року, рапортом інспектора поліції та електронним рапортом працівника УПП, зареєстрованому в ЄО за №6300.

Суд враховує, що рапорт поліцейських за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності з всіма наявними доказами.

Твердження апелянта про те, що він не керував траспортним засобом, спростовуються переглянутими відеозаписами із нагрудних камер поліцейських та іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Судом першої інстанції взято до уваги та належним чином враховано наданий представником потерпілого запит в страхову компанію ПАТ «НАСК «Оранта» та відповідь на вказаний запит, з якого вбачається те, що ОСОБА_1 , 30.10.2023 по телефону повідомив вказану компанію про страховий випадок дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 29.10.2023 о 10:30 в м. Тернопіль, просп. Злуки, із автомобілем марки Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 ; а також диск із записом розмови ОСОБА_1 із оператором вказаної страхової компанії, який містить таку ж інформацію, зокрема про те, що вказаним автомобілем керував ОСОБА_1 .

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , як відразу після настання ДТП, так і під час проведення працівниками поліції процедури огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння не повідомляв, що не керував транспортним засобом та не зазначав, що автомобілем керувала ОСОБА_3 , про що він стверджує в суді апеляційної інстанції.

Більше того, працівниками поліції особу ОСОБА_3 на місці ДТП не встановлено, пояснень в неї не відібрано, що підтверджується відеофайлом «export-sp9eb», згідно з яким, будь-яка особа жіночої статі взагалі відсутня на фрагментів відеозапису, що в свою чергу спростовує такі доводи апеляційної скарги.

Натомість, характер його поведінки під час спілкування із працівниками поліції свідчить, що саме він керував вказаним транспортним засобом, що ОСОБА_1 фактично і не заперечував.

Таким чином, заперечення стороною захисту факту керування транспортним засобом розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.

Варто зауважити, що дані доводи апеляційної скарги захисника були предметом дослідження в суді першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою суддя апеляційної інстанції погоджується.

Твердження апелянта про відсутність підстав для проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 є непереконливі, оскільки працівник поліції повідомив водія про наявні у нього ознаки сп`яніння, які давали підстави вимагати проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до положень п.2.5 ПДР України та Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735, що підтверджується долученими до матеріалів справи відеозаписами.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника, в частині відсутності направлення на проведення огляду на стан сп`яніння, то це не спростовує самого факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції та в медичному закладі, що є порушенням вимог п.2.5 ПДР України та є самостійною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, суд враховує, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння жодним чином не пов`язана в відсутністю чи відповідного оформлення такого направлення.

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Також апеляційний суд погоджується з викладеним в постанові суду першої інстанції твердженням про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим і повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно із п. 2.3 б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно із п. 11.4 ПДР на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

За встановлених фактичних обставин справи суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 , порушивши вимоги пунктів 2.3(б), 12.1, 11.4 Правил дорожнього руху України, вчинив правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду адміністративного матеріалу судом першої інстанції.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, а також порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів провадження, вважаю, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушення та кваліфікація його дій за ст. 124, ст.130 ч.1 КУпАП є правильними.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням положень ст.36 КУпАП, а також характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2023 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Матуса Т.А. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя