Провадження №33/812/73/24 Категорія: ст. 130 ч. 2 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Козаченко Р. В.
Доповідачка апеляційного суду Ямкова О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі:

головуючої - судді Ямкової О. О.

за участю: секретаря Горенко Ю. В.

захисника Бойченка Г. А.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Бойченка Г. А. на постанову Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 січня 2024 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки без оплатного вилучення транспортного засобу, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адмінправопорушення, 15 січня 2023 року близько 19.05 години на автодорозі 1508 «Снігурівка-Калинівка» біля села Засілля водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Renault Premium», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, незв`язана мова). При проходженні огляду на місці зупинки за допомогою алкотестеру Драгер, у присутності двох свідків та з відеофіксацією, результат тесту склав 3.66 проміле. Такі дії ОСОБА_1 , з огляду на наявність постанови від 24 липня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, кваліфіковані як порушення вимог пункту 2.9а Правил дорожнього руху України за частиною 2 статті 130 КУпАП.

Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, захисник Бойченко Г. А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити.

Апелянт вважає, що постанова є необґрунтованою, не відповідає вимогам закону. Посилається на норми Конституції України, КУпАП та КПК України, локальні нормативні акти та практику ЄСПЛ при розгляді кримінальних справ.

Зазначає про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено неуповноваженою особою, внаслідок чого виключає можливість його розгляду судом.

У змісті протоколу об`єктивна сторона викладена не у відповідності до диспозиції частини 2 статті 130 КУпАП. Тому ухвалюючи постанову судом самостійно та незаконно змінена фабула звинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного проступку.

Наданий до протоколу відеозапис є неналежним доказом, з огляду на відсутність роз`яснення поліцейським ОСОБА_1 право зберігати мовчання.

Крім того у справі відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та підстави для його зупинки.

Нажаль, суд першої інстанції вищезазначеним фактам у своїй постанові оцінку не надав, що призвело до безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

До судового засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, не з`явилася, про дату слухання справи повідомлена належним чином, заяв та клопотань про відкладення слухання справи з поважних причин не надала. Справа розглянута за відсутністю ОСОБА_1 та у присутності його захисника у відповідності до положень статті 294 КУпАП.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, у їх межах, заслухавши пояснення захисника Бойченка Г. А., а також вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, так як висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильними.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Доведення тих чи інших обставин здійснюється на підставі статті 251 КУпАП за допомогою усіх наявних доказів, що містяться у справі та є будь-якими фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Сам розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень статті 283 КУпАП, у якій повинен міститися опис обставин, установлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

За наведеного, суд першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, обґрунтовано послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, виклавши його зміст, чек-тест до протоколу та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, пояснення свідків події ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеофіксацію самої події, згідно яких ОСОБА_1 за наявністю ознак алкогольного сп`яніння та за своєю згодою пройшов огляд на місці зупинки, внаслідок чого стан його сп`яніння підтверджено за допомогою алкотестеру Драгер, яким встановлено результат в 3.66 проміле. Заперечень або незгоди з результатами огляду водій не висловив, лише на питання поліцейського про вживання алкоголю пояснив, що вживав і «не мало». Внаслідок цього дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як керування водієм транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, повторно, після притягнення 24 липня 2022 року до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, чим за складеним адміністративним протоколом ним порушено положення пункту 2.9а ПДР України.

У відповідності до пункту 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положеннями статті 266 КУпАП та пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І, положень розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, та у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, чеку-тесту до протоколу та акту огляду, відеозапису події та письмових пояснень свідків, водій ОСОБА_1 у день проведення огляду вживав напої, внаслідок чого при зупинці вантажного транспортного засобу, яким він керував на автодорозі поза межами населеного пункту, у поліцейських склалися обґрунтовані сумніви у його тверезості. Водій, сидячи за кермом вантажного автомобіля, поводив себе неадекватно, так як тривалий час не відкривав двері автомобіля, не заглушаючи двигун транспортного засобу, не відповідав на питання поліцейських, переглядав свій телефон, не надаючи відповідних документів і як наслідок на роз`яснення поліцейських про їх підозру у вживанні ним алкогольних напоїв, підтвердив вживання ним немалої кількості алкогольних напоїв. В подальшому погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, який підтверджено результатами огляду за показниками алкотестера в 3.66 проміле. Проходження огляду ОСОБА_1 засвідчено за допомогою відеозапису та письмових пояснень двох свідків, якими разом з водієм підписано протокол про адміністративне правопорушення з викладеними у ньому обставинами події. ОСОБА_1 погодився з результатами газоаналізатора, про що він поставив свій підпис у відповідному протоколі, акті та чеку-тесті, і бажань про проходження такого огляду у медичному закладі не висловив, як і зауважень з приводу проведеного поліцейськими огляду на стан сп`яніння. У самому протоколі надав пояснення, що він «рухався» (а.с.1-12).

Сам протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП, та щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі, здійсненому працівниками поліції за допомогою технічного засобу, та письмових доказах, доданих до протоколу.

Тому посилання захисника на необхідність визнання протоколу про адміністративне правопорушення недопустимим доказом у справі не є слушними. За положеннями статті 251 КУпАП докази у справах про адміністративні правопорушення не поділяються на допустимі та не допустимі, а досліджуються усі в своїй сукупності та на їх підставі встановлюється наявність чи відсутність самого адміністративного правопорушення, а також винність даної особи в його вчинені.

Таким же є твердження апелянта на додання до протоколу копії постанови судді Суворовського районного суду міста Одеси від 5 вересня 2022 року, яка не засвідчена печаткою уповноваженого органу (а.с.9-10), внаслідок чого повторно надана із засвідченням відповідною печаткою за запит суду при розгляді справи по суті.

Доводи захисника про безпідставність перерахування поліцейськими у протоколі ознак алкогольного сп`яніння, не лише суперечать положенням Інструкції № 1452/735, якою визначення ознак сп`яніння віднесено до виключної компетенції поліцейських, а ще і не відповідає події, яка зафіксована за допомогою відеозапису та свідчить, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, що підтверджено при проходженні ним огляду на стан сп`яніння відповідними показниками алкотестера.

Посилання на відсутність зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення кваліфікуючої ознаки «повторність» спростовується, як вказанням, при викладенні об`єктивної сторони, відомостей про постанову та дату попереднього притягнення водія до адміністративної відповідальності, так і правильної кваліфікації його дій за частиною 2 статті 130 КУпАП.

Самі доводи щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення неуповноваженою особою є безпідставними, з огляду на те, що статтями 254, 255 КУпАП ідентифікація уповноваженої особи пов`язана виключно з органом, якому надане право на складання таких протоколів, а не з територією проведення таких дій, і по-друге, на запити суду першої інстанції компетентним органом надані документи на підтвердження визначення чергування груп, починаючи з 22 грудня 2022 року, зокрема, уповноваженою особи з метою здійснення поліцейськими превентивних заходів щодо попередження вчинення правопорушень на території усієї Миколаївської області, до якої належить автодорога «Снігурівка-Калинівка», де було зупинено водія ОСОБА_1 15 січня 2023 року.

Зазначення про можливість застосування заходів адміністративного примусу сформованими групами чергування виключно до водіїв-військовослужбовців, не відповідає змісту наданих документів (а.с.129-131), а саме: як меті видачі наказу №443/127/290 від 9.12.2022 «про вжиття заходів щодо профілактики скоєння правопорушень, зокрема у сфері безпеки дорожнього руху за участі військовослужбовців на території Миколаївської області», так і змісту пунктів 1.4-1.5 наказу, де перевірка транспортних засобів і дозвільних документів у водіїв, та складених адміністративних матеріалів, відокремлюється від перевірки осіб-військовослужбовців.

Не є слушними твердження про самостійну зміну судом правопорушення, у вчиненні якого звинувачується ОСОБА_1 , оскільки судом за наслідками розгляду справи виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що 15 січня 2023 року ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, за наявністю яких керував транспортним засобом. На вимогу поліцейських пройшов огляд на стан сп`яніння в установленому порядку, який підтверджено показниками алкотестеру в 3.66 проміле. Внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про правильність кваліфікації дій водія за частиною 2 статті 130 КУпАП за наявності попереднього його притягнення до адміністративної відповідальності у липні 2022 року, що є вчиненням правопорушення повторно.

Таким же безпідставним є твердження про відсутність підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та підстав для його зупинки. По-перше, на відеозаписі зафіксовано момент, відразу після зупинки вантажного автомобіля, яким керує ОСОБА_1 .. Він один знаходиться у автомобілі, навіть без взуття. На звернення до нього поліцейських, як до водія, намагається пояснити, що рухається у бік Миколаєва та шукає у своєму телефоні документи. Вантажний автомобіль належить ТОВ «Нікютас», у якому ОСОБА_1 працює водієм. По-друге, при зупинці автомобіля його двигун працює і лише на вимогу поліцейських водій ОСОБА_1 глушить його мотор, а в подальшому в протоколі надає пояснення, що він «рухався». І в-третє, відносно ОСОБА_1 складена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП, за керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування на підставі постанови судді Суворовського районного суду міста Одеси від 5 вересня 2022 року.

Доводи про порушення прав ОСОБА_1 при складанні поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з не роз`ясненням йому права «на мовчання», не є тим порушенням, яке впливає на кваліфікацію дій особи при вчиненні нею правопорушення, та не є складовою тих прав особи, що передбачені статтею 268 КУпАП, які їй поліцейськими роз`яснені, що підтверджено особистим підписом ОСОБА_1 у складеному відносно нього протоколу. При тому слід зауважити, що балакучість ОСОБА_1 на здійсненому відеозапису події не зафіксована, оскільки в більшій частині запису водій мовчить, а якщо відповідає, то лише реченням «в одне слово».

Крім того обставини, що встановлені в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджені також і іншими письмовими доказами, зокрема, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.4, 5), якими особисто підписано зміст протоколу (а.с.1).

Тому, при прийнятті рішення, суд обґрунтовано врахував ці письмові пояснення свідків (а.с.4-5), які хоча і не були допитані судом, але їх письмові пояснення відповідно до вимог статті 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Сама процедура складення протоколу про адміністративне правопорушення урегульована нормами КУпАП, які містяться у главі 19 КУпАП, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначені у главі 21 КУпАП, а порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення у главі 22 КУпАП.

За такого розгляд справи про адміністративне правопорушення за протоколом, складеним відносно ОСОБА_1 , відбувся у відповідності до норм, що містяться у главах 21-22 КУпАП, з дотриманням його прав, за участю його захисника, внаслідок чого постанова ухвалена судом у відповідності до статей 280, 283 КУпАП, за якими судом з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Посилання адвоката у змісті апеляції на рішення ЄСПЛ, які ухвалені Європейським судом за встановленими ним порушеннями у кримінальних справах, відносно підозрюваних та обвинувачених щодо порушення їх прав при обранні уповноваженими особами способу доказування у таких справах, не мають відношення до процедури та порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачені частиною 2 статті 130 КУпАП.

Втім, у даній справі встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України та здійснив такі дії повторно протягом одного року, після притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 2 статті 130 КУпАП. Внаслідок цього висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються не лише на сукупності доказів, які знаходяться в матеріалах справи, а є ще такими, що не спростовані доводами апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, та за допомогою сукупності інших беззаперечних доказів «поза розумним сумнівом».

Тому прийняте судом рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Бойченка Г. А. залишити без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова