Справа № 161/6608/24 Провадження №33/802/460/24 Головуючий у 1 інстанції:Крупінська С. С.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Кузьміна Є.О. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Кузьміна Євгена Олександровича на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Також з ОСОБА_2 в дохід держави стягнуто 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 01 квітня 2024 року о 23:35 год. на вул.Домни Гордіюк в м.Луцьку Волинської області, керував автомобілем марки «ВАЗ-21061», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат Кузьмін Є.О. подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що вона є необґрунтованою та незаконною через порушення норм матеріального і процесуального права та через невідповідність фактичних обставин матеріалам справи. Зазначає про те, що матеріали справи поза розумним сумнівом, не підтверджують винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Так, з відеозапису вбачається, що працівники поліції підійшли до автомобіля, який знаходився у нерухомому стані і в якому не перебував ОСОБА_2 . Під час спілкування ОСОБА_2 заперечував, що керував автомобілем, оскільки ним керувала ОСОБА_3 . З цього приводу, захисником заявлено клопотання про допит цієї особи в якості свідка, однак судом таке клопотання не розглядалось. Вказує, що матеріали справи не містять доказів про керування транспортним засобом саме ОСОБА_2 , а тому в його діях відсутній склад правопорушення, вчинення якого йому інкримінується. Посилаючись на це, захисник просить скасувати оскаржувану постанову судді щодо ОСОБА_2 та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2 та його захисника адвоката Кузьміна Є.О., які апеляційну скаргу підтримали з підстав, викладених у ній, заслухавши пояснення свідків, апеляційний суд доходить наступного висновку.

За положеннями ст.ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Апеляційний суд вважає, що судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Так, ОСОБА_2 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У поданій апеляційній скарзі апелянт вказує, що доказами, які містяться в матеріалах справи не доводиться винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з посиланням на те, що вони є недостатніми поза розумним сумнівом.

Проте, такі доводи на увагу суду не заслуговують з огляду на таке.

Факт вчинення ОСОБА_2 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами, яким надана відповідна юридична оцінка у їх сукупності. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №357872 від 01.04.2024, за змістом якого ОСОБА_2 31 березня 2024 року о 23:35 год. керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, який він підписав і отримав його копію;

- роздруківкою із спеціального технічного приладу «Drager Alkotest 7510» від 31.03.2024, та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з яких вбачається, що ОСОБА_2 як водій проходив огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння і за його результатом перебував в стані алкогольного сп`яніння (1,26 % алкоголю). Роздруківка підписана ОСОБА_2 , а акт відмовився підписувати;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 01.04.2024, де він зазначив, що вранці вживав пиво, після чого ввечері потрібно було переставити автомобіль, тому він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння сів за кермо;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31.03.2024;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 31.03.2024, де вона зазначила, що бачила, як дві особи з яких одна жіночої і одна чоловічої статі вживали спирті напої, після чого останній сів за кермо автомобіля та намагався виконати розворот;

- рапортом працівника поліції Б.Салюка від 31.03.2024, де він окрім іншого, фактично виклав обставини, які й зазначені в протоколі;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1793496 від 01.04.20224, якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за ч.5 ст.121 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доводиться відеозаписами з боді-камери працівника поліції, на яких зафіксовано події, що викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 . Надалі працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_2 як водієм, у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим він добровільно без будь-якого примусу погодився на проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу на місці зупинки транспортного засобу. Результат такого огляду був позитивний 1,26 проміле алкоголю. З таким результатом ОСОБА_2 був згідний, а в медичний заклад після роз`яснення права на проходження огляду в такій установі, не виявив бажання проїхати. У зв`язку з цим, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, який він підписав та отримав його копію. Такий відеозапис на думку суду є цілком належним і допустимим доказом, яким підтверджено події, які фактично викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Допитана апеляційний судом свідок ОСОБА_4 підтримала свої письмові пояснення, які надала працівникам поліції, однак конкретно не вказала хто саме перебував за кермом транспортного засобу.

Апеляційний суд не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_3 про те, що саме вона керувала автомобілем, а не ОСОБА_5 , оскільки, як вбачається із дослідженого відеозапису, після зупинки працівником поліції транспортного засобу, спершу з водійського місця виходить ОСОБА_5 , а вже після нього цей свідок. Окрім того, ОСОБА_5 на місці події не заперечував про те, що він був за кермом автомобіля, добровільно пройшов огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, надав визнавальні пояснення як усні так і письмові та підписав протокол, який складено щодо нього. Пояснення цього свідка не узгоджуються з іншими доками у справі, а тому судом розцінюються як такі, що надані з метою уникнення ОСОБА_5 адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною доказами, що містяться в матеріалах справи і, які суд вважає належними та допустимими в розумінні ст.251 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а накладене на нього стягнення повністю відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

При цьому, доводи апелянта про те, що докази, які містяться в матеріалах справи не підтверджують винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є цілком безпідставними, оскільки ними його вина повністю доводиться. При цьому, вони є належними і допустимими в розумінні ст.251 КУпАП.

Також цілком безпідставними є апеляційні доводи про те, що ОСОБА_2 за кермом транспортного засобу не перебував, а перебувала ОСОБА_3 , оскільки повністю спростовується матеріалами справи і, зокрема, відеозаписом з боді-камери працівника поліції, з якого вбачається, що працівник поліції зупинив автомобіль саме під керуванням ОСОБА_2 , який рухався йому назустріч. Також таке твердження спростовано рапортом працівника поліції, який міститься в матеріалах справи.

Будь-якого тиску з боку працівників поліції щодо ОСОБА_2 при дослідженні відеозапису не вбачається, а тому доводи сторони захисту в цій частині є цілком безпідставними.

Таким чином, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в судовому засіданні щодо незаконності судового рішення та перевірені у порядку ст.294 КУпАП, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_2 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

А тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді, - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Кузьміна Євгена Олександровича залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2024 року, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк