П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2034/24

Провадження № 3/348/931/24

07 листопада 2024 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Максименко О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Сихівським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 15.03.2005, РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 111334, 12.08.2024 о 20:47:55 у м. Надвірна по вул. Європейська керував транспортним засобом марки Volvo д.н.з. НОМЕР_3 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в медичному закладі зі згоди водія у встановленому законом порядку. Стан наркотичного сп`яніння підтверджується висновком КНП "Надвірнянська ЦРЛ" щодо медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та реакцій номер 45 складеного о 22:00 год. 12.08.2024, чим порушив п.2.9.а ПДР - керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 12.08.2024 він їхав у м. Івано-Франківськ, його зупинили за те, що він рухався на габаритних вогнях, з цим він був згоден та в подальшому штраф за це правопорушення сплатив. Під час зупинки йому було запропоновано пройти огляд в лікарні, він погодився. В лікарні лікар також сказав, що у нього немає ніяких ознак будь-якого сп`яніння. Під час розмови поліцейський вимкнув камеру та комусь подзвонив, після чого наполягав на освідуванні. Експрестест показав наркотичне сп`яніння, з результатом він був не згоден, оскільки ніякі наркотичні засоби не вживав, тому його біоматеріал (сеча) при ньому був опечатаний та в подальшому направлений на лабораторну експертизу, яку він одразу оплатив. Від керування він був відсторонений, приїхав його товариш та відвіз його додому. Результат з лабораторії йому прийшов негативний.

До матеріалів справи разом з протоколом про адміністративне правопорушення наданий диск з відеозаписом подій, з якого вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за керування в темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар. В лікарні проводився огляд на виявлення 10 наркотиків за допомогою експрестеста SNIPER, який показав позитивний результат на факт вживання маріхуани ТНС. ОСОБА_1 одразу висловив категоричну незгоду із результатом, йому було роз`яснено можливість лабораторного дослідження для перевірки результатів, вартість якого він одразу оплатив. В подальшому було складено постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП та протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, також ОСОБА_1 були роз`яснені його права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 надав результат токсикологічного дослідження № 2001 від 19.08.2024, згідно якого в біоматеріалі сеча етанолу не виявлено.

Судом було зроблено запит до КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради», на який отримано відповідь, що лабораторне дослідження на наркотичні речовини не проводилося згідно листа № 9839 від 31.05.2024, з якого вбачається, що газово-хроматографічне дослідження крові на наркотики не проводиться у зв`язку із відсутністю розхідних матеріалів в Україні. Керівникам закладів охорони здоров`я Івано-Франківської області було направлено листа із проханням не направляти біоматеріали на визначення вмісту наркотичних речовин та прекурсорів, що визначаються відповідними тестами, так як такі діагностичні дослідження мають бути проведені при проведенні огляду. В направленні лікарня Надвірнянської ЦРЛ сечі Гасяка на токсилогічне дослідження зазначена мета - на наявність наркотичних речовин.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950, ратифікованою Україною 17.07.1997, передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення УкраїноюКонвенції про захист прав людини і основоположних свободі протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожний окремо та в їх сукупності, приходить до наступного.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» .

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 ВС у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Працівниками поліції було правомірно зупинено ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діяннях винної особи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП докази оцінюються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 4-6 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння, відповідно п.4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідніть.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п.12 розділу ІІ Інструкції).

Суд зауважує, що ознаки наркотичного сп`яніння у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені. Також про те, що ОСОБА_1 має відповідні ознаки наркотичного сп`яніння, працівник полії під час зупинки не озвучив.

На відеозаписах не зафіксовано, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння. Після цього він був доставлений у медичний заклад, де здав біологічне середовище - сечу. За допомогою тест-смужки було зроблено висновок про наявність в організмі наркотичних речовин. Інший огляд лікарем не проводився. Також лікарем не були озвучені будь-які ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 .. Окрім цього, ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 не зазначені і в рапорті поліцейського СРПП О. Костик, який міститься в матеріалах справи.

Разом з цим суд зауважує, що з відеозапису вбачається, що зовнішніх ознак сп`яніння в поведінці водія ОСОБА_1 не вбачається. Всі тести та завдання лікаря він пройшов швидко та правильно. При цьому, адекватно поводився та чітко відповідав на запитання. Після цього, лікар склав висновок про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

Згідно р. 3 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»:

п.7 проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове;

п.8 метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння;

п.10 зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів;

п.15 за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду;

п.16 висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду;

п.22 висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Як встановлено в судовому засіданні, лабораторне дослідження для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини в біологічному матеріалі (сечі) ОСОБА_1 взагалі не проводилося. Висновок лікаря складено за результатами тестування методом експрес-діагностики за допомогою тесту SNIPER.

Не погоджуючись із висновком, ОСОБА_1 мав реальні сподівання на проведення лабораторного дослідження його біоматеріалу, про що йому було повідомлено для стягнено відповідну оплату. Однак лабораторні дослідження не були проведені, про що його не було завчасно повідомлено, у зв`язку із чим він не зміг реалізувати іншим чином своє право на захист.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та наведені норми права, суд дійшов висновків, що огляд в закладі охорони здоров`я, в порушення наведених вимог Інструкції, проведений без проведення лабораторних досліджень біологічного середовища (сечі) на визначення кількісного вмісту наркотичного засобу. Враховуючи ці обставини, висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння від 12.08.2024 відповідно до п.22 Інструкції є недійсним, а тому визнається судом недопустимим доказом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, вважаю, що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на його користь.

Отже, оскільки суду не надано беззаперечних та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 9, 247, 251, 252, 256, 266, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Надвірнянського районного суду

Івано-Франківської області О. Ю. Максименко