Справа №585/1424/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Євлах О. О.
Номер провадження 33/816/663/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Демченко А.Д., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Харченка Д.М., розглянувши, у залі суду в місті Суми, у режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Харченка Д.М. на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2024 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 17 березня 2024 року о 18 год. 20 хв. в с.Овлаші, вул. Травнева,7 керував мотоциклом «Мінськ-125» н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено результатом тесту №1064 від 17 березня 2024 року, приладу ALCOTEST 6820 приладу DRAGER - 0,43% Проміле, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з таким судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Харченко Д.М. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2024 року скасувати та закрити провадження у даній справі

В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт посилається на те, що матеріалів справи вбачається, що дана справа про адміністративне правопорушення надійшла до суду 26 березня 2024 року та була призначена до розгляду на 28 березня 2024 року. Проте, повістка про виклик до суду ОСОБА_1 взагалі не надсилалась, а про дату та час розгляду даної справи він дізнався випадково. Незважаючи на це, 28 березня 2024 року, суд в порушення приписів ст. 268 КУпАП, позбавивши ОСОБА_1 та його, як захисника останнього, можливості належним чином ознайомитися з матеріалами справи, надати особисті пояснення, заявити клопотання про виклик свідків та обґрунтувати свою позицію, прийняв рішення у першому ж судовому засіданні.

При цьому, поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_1 у свої 24 роки вже 2 роки рятує життя інших людей, з 16 червня 2022 року прийнятий на службу в Міжрегіональний центр швидкого реагування ДСНС України на посаду рятувальника рятувального відділення групи рятувальних робіт аварійно-рятувальної частини з ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій. Протягом служби неодноразово залучався до робіт з ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, як місцевого так і державного рівня таких, як проведення відновлювальних робіт, які сталися внаслідок російської агресії по відношенню до України у м. Запоріжжі та смт. Петропавлівка, Дніпропетровської області, с. Заруддя Роменського району Сумської області, м. Херсон та м. Суми під час ліквідації наслідків ракетного обстрілу, і завдяки його пильності було виявлено та врятовано з під завалу одне людське життя. На критику та зауваження старших начальників реагує правильно, робить відповідні висновки, вимогливий до себе та відповідальний.

Крім того, суддею не було враховано і тих обставин, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №655072 вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу з допомогою технічного пристрою DRAGER. При цьому, на відеозаписі, який був долучений поліцейським до матеріалів справи зафіксована процедура проведення огляду правопорушника на стан сп`яніння за допомогою вказаного приладу, після проведення якої, в порушення п. 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, поліцейський не з`ясував у ОСОБА_1 , чи згоден він з результатами огляду на стан сп`яніння, і чи не бажає він пройти медичний огляд на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, що свідчить про те, що такий огляд проведено з порушенням порядку встановленого законом.

Також, в матеріалах справи міститься Акт огляду на стан сп`яніння, який не підписаний ОСОБА_1 , оскільки він не погодився з результатами проведеного на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу DRAGER огляду.

При цьому, у вказаному Акті зазначено, що у видихуваному повітрі останнього було виявлено 0.49 Проміле алкоголю в крові, у рапорті інспектора СРПП Роменського РВП ГУНП в Сумській області капітана поліції Науменка В.В. зазначено, що під час огляду на стан сп`яніння в крові ОСОБА_1 було виявлено 0,59 Проміле алкоголю в крові, а в оскаржуваному рішення, а саме в описовій його частині зазначено, що ОСОБА_1 керував мотоциклом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено результатом тесту 0,43% алкоголю. Разом з тим, максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності з національнім законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг па літр видихуваного повітря». З вказаного вбачається, що рівень алкоголю у крові ОСОБА_1 у кількості 0,49 грамів на літр, не перевищує допустимого рівня алкоголю у крові, передбаченого положеннями Віденської конвенції про дорожній рух і не впливає на здатність останнього усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином, посилаючись на вищезазначене та на практику ЄСПЛ, апелянт вважає, що у даній справі поза розумним сумнівом не доведено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Харченка Д.М. на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у судовому засіданні ОСОБА_1 провину в скоєному правопорушення не визнав, вказував на те, що мотоциклом не керував і з результатом проведеного поліцейськими тестування на алкоголь на місці зупинки був не згоден.

У свою чергу, захисник Харченко Д.М. звертав увагу судді на те, що поліцейськими під час проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , було порушено порядок проведення такого огляду, оскільки вони не поцікавились, чи не бажає він пройти огляд в медичному закладі, при тому, що останній не погодився з його результатом, у зв`язку з чим його підпис відсутній в акті огляду. Також, захисник зазначав і про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише зрушив з місця.

Проте, незважаючи на такі пояснення захисника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, був встановлений суддею суду першої інстанції з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 655072 від 17 березня 2024 року, результату тестування на алкоголь за допомогою алкотестера Drager з показником 0,49%, рапортів помічника чергового Роменського РВП ГУНП в Сумській області Деркач Ю.Г., інспекторів СРПП Роменського РВП ГУНП в Сумській області Скиби С. та ОСОБА_3 , а також відеозапису, який було долучено працівниками поліції до складених матеріалів.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і визнавати їх неналежними та недопустимими, у апеляційного суду підстави відсутні.

При цьому, відеозапис, який було враховано суддею при прийнятті оскаржуваного рішення, було проглянуто і апеляційним судом в порядку підготовки даної справи до апеляційного розгляду і саме його даними на спростування апеляційних доводів, підтверджується як керування ОСОБА_1 транспортним засобом так і його зупинка працівниками поліції шляхом застосування проблискових маячків, встановлення особи водія, виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння та пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, згода останнього пройти такий огляд на місці зупинки. При цьому, поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що допустимою нормою є показник 0,2%, і у разі незгоди з отриманим результатом, він не буде позбавлений можливості пройти огляд у лікарні. Огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою газоаналізатора «Драгер», результат виявився позитивним 0,49%, своєї незгоди з таким результатом останній не виявляв, що стало підставою для складання відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, ОСОБА_1 не заперечував факт вжиття алкогольних напоїв, намагався пояснити поліцейським, чому так сталось, що він сів за кермо після цього, зі змістом складеного відносно нього протоколу був ознайомлений та особисто його підписав.

Що стосується посилань апелянта на те, що свою незгоду з результатом проведеного огляду ОСОБА_1 виявив шляхом непідписання Акту огляду на стан сп`яніння, то вони є безпідставними з врахуванням того, що у матеріалах справи такий доказ взагалі відсутній, а ті розбіжності щодо показника Драгер, зазначені інспекторами при складанні рапортів, на що, також, зауважує захисник, є виключно технічною помилкою, яка жодним чином не впливає та не спростовує той результат огляду останнього за допомогою вказаного приладу, який було зафіксовано на відеозаписі.

При цьому, апеляційний суд, на спростування апеляційних доводів захисника, звертає увагу на те, що у ст. 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01 травня 1971 року, міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках - в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

У даному випадку вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів конвенції, настає алкогольне сп`яніння. Крім того, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25‰ у повітрі, що видихається.

Так, п. 7 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ від 09 листопада 2015 № 1452/735, яка діє на території України, чітко визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

У даному випадку порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 поліцейськими було дотримано, а за наявності результату, який перевищував допустиму норму, а саме, 02 проміле, були підстави для висновку, що останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, правильність якого, у апеляційного суду сумнівів не викликає.

Також, апеляційний суд зауважує, що у національному законодавстві відсутні норми, які б дозволяли особам, які мають певні заслуги перед державою та суспільством, керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про безпідставність складання працівниками поліції відносно ОСОБА_1 протоколу та подальше притягнення останнього суддею суду першої інстанції до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП апелянтом в апеляційній скарзі не наведено.

При цьому, на спростування доводів апелянта про те, що суддею, було позбавлено як його, так і ОСОБА_1 можливості належним чином ознайомитися з матеріалами справи, надати особисті пояснення, заявити клопотання про виклик свідків та обґрунтувати свою позицію, апеляційний суд зазначає наступне.

Як зазначалось вище, у судовому засіданні при розгляді даної справи і захисник Харченко Д.М., і ОСОБА_1 щодо суті інкримінованого останньому правопорушення надавали свої пояснення, висловлювали свої заперечення щодо складеного протоколу, яким суд надав належну правову оцінку, що знайшло своє відображення в оскаржуваній постанові.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 звертався до суду з клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, у задоволенні якого суддею було відмовлено, в той же час, у справі міститься заява адвоката Харченка Д.М., датована 26 березня 2024 року, в якій останній просив надати йому можливість ознайомитись з матеріалами справи, зняти з них копії та отримати відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, з відміткою, датованою 27 березня 2024 року, про те, що з матеріалами справи він ознайомився фотокопії зняв та отримав копію відеозапису.

Таким чином, є безпідставними посилання захисника на те, що при розгляді даної справи суддею суду першої інстанції його та ОСОБА_1 права, як учасників провадження, передбачені ст. 268 КУпАП, були порушеними.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння було встановлено суддею суду першої інстанції за результатом повного, всебічно та об`єктивно розгляду справи, з врахуванням належних та допустимих доказів, з наданням їм правової оцінки, і обставин, за яких справа підлягала б закриттю, про що просить захисник в апеляційній скарзі, під час її апеляційного перегляду, не встановлено.

За таких обставин, всупереч доводів апелянта, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, постанову судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294,295 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.