Справа № 709/925/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2024 року с-ще Чорнобай

Суддя Чорнобаївського районного суду Черкаської області Романова О.Г., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від Відділу поліцейської діяльності

№ 2 (с-ще Чорнобай) Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

в с т а н о в и в:

До Чорнобаївського районного суду Черкаської області надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 26 травня

2024 року серії ААД № 495560 ОСОБА_1 26 травня 2024 року о 16:09 год. на автодорозі

с. Нове Життя с. Привітне, керувала транспортним засобом «Citroen Berlingo», д.н.з.

НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер» під відеофіксацію, результат 0,32 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушила

п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

27 червня 2024 року до Чорнобаївського районного суду Черкаської області надійшло клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, яке мотивовано тим, що остання не керувала транспортним засобом. Так, 26 травня 2024 року ОСОБА_1 попросила свого знайомого сісти за кермо автомобіля, щоб зробити фото, проте вона не керувала таким авто. Крім цього, ОСОБА_1 зазначала про те, що суд не вправі застосовувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування до осіб, які не отримували таких посвідчень.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала, суду пояснила, що не керувала транспортним засобом, а тільки сіла за кермо з метою зробити фото, автомобілем керував її знайомий ОСОБА_2 . Крім цього, зазначала про те, що працівники поліції не зупиняли транспортний засіб, оскільки такий вже стояв на обочині, а останні тільки під`їхали до нього. При цьому, працівниками поліції було винесено відносно неї постанову за ч.ч.1, 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП, штраф по якій ОСОБА_1 було сплачено. Проте, таку постанову остання вважає незаконною, оскільки авто не керувала, проте у зв`язку із своєю юридичною необізнаністю не знала процедури оскаржування такої постанови. У разі ж, якщо суд прийде до переконання про наявність у її діях вини, просила суд розстрочити сплату штрафу рівними частинами на строк 6 місяців, оскільки вона перебуває у скрутному матеріальному становищі не працевлаштована та доглядає матір похилого віку.

У судовому засіданні у якості свідка було допитано ОСОБА_2 , який являється хрещеником покійного чоловіка ОСОБА_1 . Так, останній пояснив суду, що 26 травня

2024 року саме він керував автомобілем «Citroen Berlingo», д.н.з. НОМЕР_2 , та перебуваючи на ґрунтовій дорозі, зупинився, щоб сходити в туалет, ОСОБА_1 перебувала в авто в якості пасажира. В цей час, ОСОБА_1 пересілася за кермо автомобіля з метою зробити фото та відео, після чого, до них під`їхали працівники поліції та склали відносно останньої протокол про адміністративне правопорушення. На запитання суду, чому він не повідомив працівників поліції про те, що саме він перебував за кермом автомобіля, повідомив суд, що злякався, оскільки водійське посвідчення забув дома.

У судовому засіданні було досліджено відеозапис, наданий Відділом поліцейської діяльності № 2 (с-ще Чорнобай) Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області та який наявний в матеріалах справи. Відповідно до відомостей, які містять зазначений відеозапис, працівники поліції під`їхали до припаркованого на обочині ґрунтової дороги автомобіля «Citroen Berlingo», д.н.з. НОМЕР_2 . В цей час за кермом перебувала ОСОБА_1 , а

ОСОБА_2 сидів на передньому пасажирському сидінні. В ході спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 повідомила, що має намір отримати водійське посвідчення та що її знайомий ( ОСОБА_2 ) навчає її водінню. При цьому, жодного разу не повідомила працівників поліції про те, що вона не керувала транспортним засобом, а навпаки на запитання працівників поліції відповідала ствердно. Крім цього, ОСОБА_2 декілька разів повідомив працівників поліції про те, що перебував у авто у якості пасажира. Працівниками поліції було прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 121, 126 КУпАП, та в ході складання постанови про накладення адміністративного стягнення було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота) та запропоновано останній пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер», результат якого виявився позитивним 0,32 проміле. ОСОБА_1 погодилася із даним результатом та висловила припущення, що такі покази пов`язані з тим, що вона напередодні ввечері вживала пиво.

Розглянувши адміністративні матеріали суд встановив наступні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, поза розумним сумнівом підтверджується наступним:

- обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення від

26 травня 2024 року серії ААД № 495560;

- відеозаписом, відповідно до якого ОСОБА_1 не заперечувала факт керування транспортним засобом та пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат огляду 0,32 проміле;

- роздруківкою на папері показників алкотестера «Драгер», відповідно до якого ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння 0,32 проміле;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння 0,32 проміле;

- рапортом від 26 травня 2024 року;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 331565 від 26 травня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 керувала транспортним засобом.

Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Твердження ОСОБА_1 та покази ОСОБА_2 суд оцінює критично та як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності ОСОБА_1 .

Так, твердження ОСОБА_1 та покази ОСОБА_2 повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема відеозаписом з місця події, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 331565 від 26 травня 2024 року, роздруківкою на папері показників алкотестера «Драгер», відповідно до якого ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння 0,32 проміле.

Щодо твердження ОСОБА_1 про те, що суд не вправі застосовувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування до осіб, які не отримували таких посвідчень, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Положенням «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п. 20).

Тобто, правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей КУпАП і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не зупиняли транспортний засіб, а тому їх дії у частині винесення постанови та складання протоколу про адміністративне правопорушення, суд констатує наступне.

Вищевказані дії працівників поліції ніяким чином не впливають на суть правопорушення вчиненого ОСОБА_1 та не звільняють її від відповідальності за скоєне. Крім цього, вказані дії не являється предметом доказування у даній справі, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення згідно з вимогами ч. 2 ст. 33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність згідно ст.ст. 34 35 КУпАП судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) гривеньз позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з ч. 2 ст. 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розстрочити виконання постанови суду в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн, розстрочивши сплату рівними частинами на шість місяців по 2833,34 грн щомісячно.

Згідно зі ст. 303 КУпАП у разі відстрочки виконання постанови відповідно до ст. 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

За таких обставин перебіг строку давності слід зупинити.

У зв`язку з винесенням постанови про накладення адміністративного стягнення та на підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 (шістсот п`ять гривень 60 копійок) гривень.

Керуючись ст.ст. 36, 40-1, 130, 221, 245, 280, 283, 284 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Розстрочити виконання даної постанови у частині стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17000,00 грн., розстрочивши сплату рівними частинами на шість місяців по 2833,34 (дві тисячі вісімсот тридцять три гривні 34 копійки) гривень щомісячно.

Зупинити перебіг строку давності виконання постанови в частині адміністративного стягнення у вигляді штрафу до закінчення строку розстрочки, а саме до 15 лютого

2025 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ) судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 (шістсот п`ять гривень 60 копійок) гривень.

Платіжні реквізити для сплати судового збору: стягувач - Державна судова адміністрація України; отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

У разі несплати штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна для стягнення штрафу у подвійному розмірі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк звернення постанови до виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя О.Г. Романова