Миколаївський апеляційний суд
Справа № 33/812/491/24 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 163-1 КУпАП суддя Шикеря І.А.
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,

за участю секретаря - Кушнікової К.-Е.А.

особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Шушняєва Р.М.

розглянула, апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - Шушняєва Р.М. на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 вересня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

До Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП (провадження № № 3/484/1948/24; 3/484/1947/24).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 416 від 02.07.2024 р., ОСОБА_1 - головний бухгалтер ТОВ «БАНДУРСЬКИЙ ОЛІЙНОЕКСТРАКЦІЙНИЙ ЗАВОД» вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст.163-1 КУпАП, а саме: ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку. Під час виплати доходів, у вигляді процентів, Європейському банку реконструкції та розвитку, не надано до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) «Розрахунок (звіт) податкових зобов`язань нерезидентів, якісно отримано доходи із джерелом їх походження з України» (додаток ПН до рядка 23 ПН Податкової декларації з податку на прибуток підприємства) і не відображено суми виплаченого на користь нерезидента доходу за податкові (звітні) періоди: квартал 2020 р., півріччя 2020 р., три квартали 2020 р., рік 2020 р., квартал 2021 р., півріччя 2021 р., три квартали 2021 р„ рік 2021 р., квартал 2022 р., півріччя 2022 р., три квартали 2022 р., рік 2022 р., квартал 2023 р., півріччя 2023 р., три квартали 2023 р., рік 2023 р. на суму 73 669 422,16 грн.

Під час виплати доходів, у вигляді процентів Європейському інвестиційному банку, не надано до контролюючого органу за своїй місцезнаходженням (місцем проживання) «Розрахунок (звіт) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України» (додаток ПН до рядка 23 ПН Податкової декларації з податку на прибуток підприємства) і не відображено суми виплаченого на користь нерезидента доходу за податкові (звітні) періоди: півріччя 2021 р., три квартали 2021 р„ рік 2021 р., квартал 2022 р., півріччя 2022 р., три квартали 2022 р., рік 2022 р., квартал 2023 р., півріччя 2023 р., три квартали 2023 р., рік 2023 р. на сни у 40 804 888,14 грн. Вищезазначені дії є порушенням вимог п. 103.9 ст.103 ПКУ, за яке передбачено застосування штрафу відповідно до п. 120.1 ст. 120 ПКУ. Вищевказане порушення відображено в акті перевірки від 02.07.2024 № 11840/14-29-07- 02/32390305.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 418, ОСОБА_1 - головний бухгалтер ТОВ «БАНДУРСЬКИЙ ОЛІЙНОЕКСТРАКЦІЙПИЙ ЗАВОД» вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, тобто ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку за рахунок не включення до складу доходів реалізованих ТМЦ, завищення витрат за рахунок завищення собівартості електроенергії, що використана на власні потреби та списання вартості послуг, використання яких у господарській діяльності не підтверджено, встановлено нереальність господарських операцій з контрагентом ТОВ «ТСК ГРУПИ Україна», що призвело до порушення:

1) п. 44.1, п. 44.2 ст.44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.п. 138.3.1 п. 138.1 ст.138, п.п. 140.4.4 п. 140.4 ст. 140, з урахуванням п.п. 14.1.13, п.п. 14.1.36, п.п. 14.1.191, п.п. 14.1.202, п.п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПКУ, в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток на загальну суму 23 986 581 грн, у т.ч.по періодах: 2018 рік у сумі 295 925 грн. (у т.ч. IV квартал 295 925 грн.), І квартал 2019 року у сумі 295 925 грн., Півріччя 2019 року у сумі 623 580 грн. (у т.ч. II квартал 327 655 грн.), Три квартали 2019 року у сумі 623 580 грн., 2019 рік у сумі 623 580 грн., І квартал 2022 року у сумі 1 384 400 грн., Півріччя 2022 року у сумі 1 384 400 грн., Три квартали 2022 року у сумі 1 384 400 грн., 2022 рік у сумі 1 384 400 грн., І квартал 2023 року у сумі 1 384 400 грн. Півріччя 2023 року у сумі 14 237 926 грн. (у т.ч. II квартал 12 853 526 грн.), Три квартали 2023 року у сумі 17 550 595 грн. (у т.ч. III квартал 3 312 669 грн.), 2023 рік у сумі 23 986 581 грн. (у т.ч. IV квартал 6 435 986 грн.).

2) п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1, ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3, абз. г) п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 ПКУ, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість в періоді, що перевірявся на суму 1 333 687 грн, у т.ч. по періодах: листопад 2023 року у сумі 1 333 687 грн.

3) п. 44.1 ст. 44. п. 185.1 ст. 185, п. 187.1, ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3, абз. г) п. 198.5 ст. 198. п. 200.1, абз. в) п. 200.4 ст. 200 ПКУ, в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту в періоді, що перевірявся на суму 506 891 грн. за грудень 2023 року.

4) абз. г) п. 198.5 ст. 198, п. 201.1, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 ПКУ, у результаті чого встановлено відсутність реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних: за травень 2023 року обсяг постачання 3 643 681 грн. крім того ПДВ 728 736,20 грн;

5) п. 63.3 ст. 63 ПКУ, п. 8.1, п. 8.3, п. 8.4 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 - в частині неподання та несвоєчасного подання до контролюючого органу повідомлень за формою № 20-01111(акт від 02.07.2024 р. № 11840/14-29-07-02/32390305).

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, відповідальність за яке встановлено ст. 163-1 ч. 1 КУпАП.

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 вересня 2024 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Наголошує на тому, що суд проігнорував положення п. 56.15 ст. 56 ПКУ України, відповідно яким, скарга платника податків, подана із дотриманням строків, визначених п. 56.3 ПКУ, зупиняє виконання платником податків грошових зобов?язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. При цьому, відповідно до п. 56.22 ст. 56 ПКУ, коли платник податків оскаржує рішення податкового органу в адміністративному порядку до контролюючих органів та/або до суду, обвинувачення особи в ухиленні від сплати податків або ж, за аналогією, адміністративна відповідальність не може ґрунтуватися на такому рішенні контролюючого органу до закінчення процедури адміністративного оскарження або до остаточного вирішення справи судом.

При цьому, єдиним доказом підтвердження вини ОСОБА_1 є акт перевірки від 02.07.2024 р. № 11840/14-29-07- 02/32390305, який не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не є імперативним фактом доведеності вини особи, тобто не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених міє собою висновків чи неспростовних презумцій факту.

Разом з тим, звертає увагу суду на те, що бухгалтерський облік на підприємстві ведеться з дотриманням Міжнародних стандартів (МСФЗ) та відповідає закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 № 996-XIV, щодо складання фінансової звітності, що підтверджується копіями звітів незалежного аудитора за 2019-2023 роки.

Заслухавши доповідь судді, доводи сторони захисту на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши відомості та докази по справі, суд апеляційної інстанції доходить наступного.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Диспозиція ч. 1 ст. 163-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Конструкція наведеної норми закону є бланкетною, яка описує правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до Податкового Кодексу України.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПКУ, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За нормою з п. 86.1. ст. 86 ПКУ, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки. У разі, встановлення, під час перевірки, порушень складається акт, якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати (абзац другий п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 86.7 ст. 86 Кодексу, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу (п. п. 86.7.1. 86.7 ст. 86 Кодексу).

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному п п. 86.7.1 п. 86.7 (п.п. 86.7.5 п. 86.7 ст. 86 Кодексу).

Податкові повідомлення-рішення, згідно з п. 56.1 ст. 56 ПКУ, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Адміністративне оскарження передбачає подання платником податків скарги до контролюючого органу вищого рівня, який може скасувати податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства, що передбачено п. 55.1. ст. 55 ПКУ.

При цьому, згідно з п. 56.15 ст. 56 ПКУ, протягом розгляду контролюючим органом вищого рівня скарги платника податків на рішення контролюючого органу сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. А днем узгодження грошового зобов`язання платника податків вважається день закінчення процедури адміністративного оскарження (другий п.п. 56.17.5 ст. 56 ПКУ).

В п. 56.18 ст. 56 ПКУ платнику податків надано право на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Також, згідно з п. 56.19 ст. 56 ПКУ, у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного, оскарження відповідно до п.56.17 цієї статті.

Таким чином, податковим законодавством України передбачено дворівневу процедуру оскарження рішень податкового органу та поширено презумпцію невинуватості на процедуру оскарження.

Визнаючи ОСОБА_1 винною, суддя послався, як на докази винуватості, на відомості, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення та акті про результати документальної планової виїзної перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням ДПС у Миколаївській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БАНДУРСЬКИЙ ОЛІЙНОЕКСТРАЦІЙНИЙ ЗАВОД» за період діяльності з 01.01.2018 р. по 31.12.2023 р., з питання дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідно до наказу Головного управління ДПС у Миколаївській області № 638-п від 29.04.2024 р.

ТОВ «БАНДУРСЬКИЙ ОЛІЙНОЕКСТРАКЦІЙНИЙ ЗАВОД» проінформоване про проведення документальної планової виїзної перевірки письмовим повідомленням від 30.04.2024 р. № 66/14-29-07-11, яке надіслано платнику податків 30.04.2024 р. рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Перевірку проведено з відома директора ТОВ «БАНДУРСЬКИЙ ОЛІЙНОЕКСТРАКЦІЙНИЙ ЗАВОД» ОСОБА_2 , та в присутності головного бухгалтера ОСОБА_1 .

Перевірка проводилась з 21.05.2024 р. по 24.06.2024 р.

В охопленому перевіркою звітному періоді відповідальними за фінансово-господарську діяльність платника податків ТОВ «БАНДУРСЬКИЙ ОЛІЙНОЕКСТРАКЦІЙНИЙ ЗАВОД» були:

- в.о. директора ОСОБА_3 , за період з 20.08.2015 р. по 30.06.2021 р.;

- директор ОСОБА_2 , за період з 01.07.2021 р. по 24.06.2024 р. (день підписання акта перевірки);

- головний бухгалтер ОСОБА_4 , за період з 17.05.2011 р. по 26.07.2022 р.

- головний бухгалтер ТОВ «БАНДУРСЬКИЙ ОЛІЙНОЕКСТРАКЦІЙНИЙ ЗАВОД» ОСОБА_1 , за період з 27.07.2022 р. по 02.03.2023 р. та з 03.03.2023 р. по 24.06.2024 (день підписання акта перевірки).

02.07.2024 р. головним державним інспектором відділу перевірок платників інших галузей економіки управління податкового аудиту ГУ ДПС у Миколаївській області Клімовою Н.О. складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Зокрема, з відомостей, які зафіксовані в протоколі вбачається, що посадова особа ОСОБА_1 - головний бухгалтер ТОВ «БАНДУРСЬКИЙ ОЛІЙНОЕКСТРАКЦІЙНИЙ ЗАВОД» допустила ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку за рахунок не включення до складу доходів реалізованих ТМЦ, завищення витрат за хахунок завищення собівартості електроенергії, що використана на власні потреби та списання вартості послуг, використання яких у господарській діяльності не підтверджено, встановлено нереальність господарських операцій з контрагентом ТОВ «ТСК ГРУПП Україна», що призвело до порушення:

1) п. 44.1, п. 44.2 ст.44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.п. 138.3.1 п. 138.1 ст.138, п.п. 140.4.4 п. 140.4 ст. 140, з урахуванням п.п. 14.1.13, п.п. 14.1.36, п.п. 14.1.191, п.п. 14.1.202, п.п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПКУ, в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток на загальну суму 23 986 581 грн, у т.ч.по періодах: 2018 рік у сумі 295 925 грн. (у т.ч. IV квартал 295 925 грн.), І квартал 2019 року у сумі 295 925 грн., Півріччя 2019 року у сумі 623 580 грн. (у т.ч. II квартал 327 655 грн.), Три квартали 2019 року у сумі 623 580 грн., 2019 рік у сумі 623 580 грн., І квартал 2022 року у сумі 1 384 400 грн., Півріччя 2022 року у сумі 1 384 400 грн., Три квартали 2022 року у сумі 1 384 400 грн., 2022 рік у сумі 1 384 400 грн., І квартал 2023 року у сумі 1 384 400 грн. Півріччя 2023 року у сумі 14 237 926 грн. (у т.ч. II квартал 12 853 526 грн.), Три квартали 2023 року у сумі 17 550 595 грн. (у т.ч. III квартал 3 312 669 грн.), 2023 рік у сумі 23 986 581 грн. (у т.ч. IV квартал 6 435 986 грн.).

2) п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1, ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3, абз. г) п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 ПКУ, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість в періоді, що перевірявся на суму 1 333 687 грн, у т.ч. по періодах: листопад 2023 року у сумі 1 333 687 грн.

3) п. 44.1 ст. 44. п. 185.1 ст. 185, п. 187.1, ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3, абз. г) п. 198.5 ст. 198. п. 200.1, абз. в) п. 200.4 ст. 200 ПКУ, в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту в періоді, що перевірявся на суму 506 891 грн. за грудень 2023 року.

4) абз. г) п. 198.5 ст. 198, п. 201.1, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 ПКУ, у результаті чого встановлено відсутність реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних: за травень 2023 року обсяг постачання 3 643 681 грн. крім того ПДВ 728 736,20 грн;

5) п. 63.3 ст. 63 ПКУ, п. 8.1, п. 8.3, п. 8.4 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 - в частині неподання та несвоєчасного подання до контролюючого органу повідомлень за формою № 20-01111 (акт від 02.07.2024 р. № 11840/14-29-07-02/32390305).

Під час апеляційного перегляду захисник Шушняєв Р.М. повідомив про оскарження акту № 11840/14-29-07-02/32390305 від 02.07.2024 р. в адміністративному порядку до контролюючого органу вищого рівня, у зв`язку з чим, апеляційним судом відкладено розгляд справи на 04.11.2024 р.

01.11.2024 р., через підсистему «Електронний суд», до Миколаївського апеляційного суду захисником Шушняєвим Р.М. надано документи на підтвердження факту оскарження результатів документальної планової виїзної перевірки ТОВ «БАНДУРСЬКИЙ ОЛІЙНОЕКСТРАКЦІЙНИЙ ЗАВОД», яка оформлена Головним управлінням ДПС у Миколаївській області актом перевірки № 11840/14-29-07-02/ НОМЕР_1 від 02.07.2024 р.

Згідно рішення Державної податкової служби України від 04.10.2024 р., за вих. № 30/08/6/99-00-06-01-01-06, про результати розгляду скарги на податкові повідомлення-рішення від 30.07.2024 р. № 3, 406, 702, 702, 702, 702, 702, 702, прийняті на підставі акту № 11840/14-29-07-02/32390305 від 02.07.2024 р., з урахуванням відповіді щодо результатів розгляду заперечень від 24.07.2024 р. № 17619/6/14-29-07-02-02, залишені без змін, а скарга - без задоволення.

04.11.2024 р., під час судового розгляду, захисник Шушняєв Р.М. повідомив, що вони лише планують оскаржувати вказане рішення Державної податкової служби України в судовому порядку.

Враховуючи достатній час, наданий судом апеляційної інстанції на реалізацію стороною захисту своїх процесуальних прав на оскарження в установленому законом порядку рішення податкового органу, рішення Державної податкової служби України про залишення без змін податкових повідомлень-рішень, прийнятих на підставі акту № 11840/14-29-07-02/32390305 від 02.07.2024 р., відсутність даних на підтвердження подання скарги до суду в порядку КАСУ, а також будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що відомості, які зафіксовані в протоколі, відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р. неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні від 21.07.2011 р. по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 р. зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 вимог Податкового кодексу України та притягнення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП до відповідальності, а тому доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість постанови є безпідставними.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права зводяться до його незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Враховуючи наведене, суддя місцевого суду в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, тому підстав для скасування суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу захисника Шушняєва Р.М. залишити без задоволення.

Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень, залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.В. Чебанова-Губарєва