Справа № 741/1546/24 Головуючий у 1 інстанції Крупина А. О.
Провадження № 33/4823/934/24
Категорія - ч.2 ст.173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 21 липня 2024 року близько 15:00 год, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 повторно протягом року, вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_3 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали в штовханні, ображав потерпілу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, погрозами вбивства, чим завдав їй психологічних страждань, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_3 .

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що наявність сварок і непорозуміння між особами на майновому чи побутовому ґрунті свідчать про існування між ними неузгодженості життєвих позицій у певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства чи потенційного конфлікту. Вказує, що рапорт працівника поліції не є достатнім доказом, оскільки містить лише інформацію події, отриману з повідомлення заявника, при цьому сам працівник поліції не був очевидцем події. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним, беззаперечним доказом, а викладені в ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина перша статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VІІІ, під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство (п. 14 ч.1 ст.1 вказаного вище Закону), як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, виходячи із зазначених вище норм законодавства, під домашнє насильство, зокрема умисне вчинення діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 або ч.2 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №1873195 від 21.07.2024, ОСОБА_1 , 21 липня 2024 року близько 15-00 год, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_3 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали в штовханні, ображав потерпілу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, погрозами вбивства, чим завдав їй психологічних страждань, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_3 , чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП, оскільки протягом року він вже піддавався адміністративному стягненню за ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.2).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення ОСОБА_1 неправомірних дій та є одним із джерел доказів, відповідно до положень ст.251 КУпАП.

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються:

- постановою Носівського районного суду від 06.11.2023 (справа № 741/1661/23), якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн (а.с.9);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_3 від 21.07.2024, яка, будучи повідомленою про відповідальність за ст. 383 КК України, повідомила, що 21 липня 2024 року близько 15-00 год, за місцем проживання, її колишній чоловік ОСОБА_1 вчинив сварку, під час якої ображав її нецензурною лайкою, штовхав та погрожував розправою (а.с.3);

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_3 від 21 липня 2024 року, згідно яких 21.02.2024 року її колишній чоловік ображав її нецензурною лайкою, штовхав, погрожував фізичною розправою та вбити (а.с.4);

- рапортом про прийняття 21.078.2024 виклику від ОСОБА_3 зі служби "102" з приводу домашнього насильства (а.с.7).

Поведінка ОСОБА_1 у даному конкретному випадку істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин в родині, адже характер та інтенсивність його дій, що встановлено з пояснень потерпілої ОСОБА_3 , безумовно спричинили їй емоційну невпевненість, побоювання за свою безпеку та нездатність захистити себе за ознакою статі, та як наслідок завдали психічної шкоди здоров`ю.

Слід зазначити і те, що будь-яких зауважень чи заперечень щодо оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його процесуальних прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Крім того, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість осіб, які складали протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у результатах розгляду справи або притягненні останнього до адміністративної відповідальності.

Також, не заслуговують на увагу доводи апелянта, що місцевий суд не допитав потерпілу, так як вимогами чинного КУпАП не передбачено обов`язковості безпосереднього допиту в судовому засіданні потерпілих, для прийняття рішення достатньо дослідження письмових їх пояснень.

Інші твердження ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, є непереконливими. Таку позицію останнього слід розцінювати як намагання ним уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, оскільки він, повторно протягом року, вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_3 , а саме умисні дії психологічного характеру, ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у межах санкції, передбаченої ч.2 ст.173-2 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2024 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний