Справа №: 465/7498/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2024 м. Львів

суддя Франківського районного суду м. Львова Баран О.І., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 10.09.2024, о 15 год. 59 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, відносно своєї матері, ОСОБА_2 , а саме виражався в її сторону нецензурними словами, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Судові засідання у справі призначалися неодноразово.

Про час і місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлявся належним чином, засобами поштового зв`язку рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду із відміткою установи поштового зв`язку на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою» (штрихкодовий ідентифікатор ПАТ «Укрпошта» 120).

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Крім того, ОСОБА_1 повідомлявся засобами зв`язку ), які указано ним у його письмових поясненнях та протоколі про адміністративне правопорушення.

У матеріалах справи також містяться довідки про доставку повідомлення у додатку «Viber» та про доставку «SMS», відповідно до яких судові повістки сформовані у електронному вигляді і доставлені на номер мобільного телефону ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23.01.2023 року.

Крім цього, ОСОБА_1 , викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Таким чином, суддя вважає, що для забезпечення участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у судовому засіданні, судом вжито всі можливі засоби, однак, в судове засідання, призначене на 05.12.2024, ОСОБА_1 повторно не з`явився,.

Також матеріали справи свідчать про обізнаність ОСОБА_1 щодо наявності складеного на нього протоколу про адміністративне правопорушення, примірник якого він отримав, про що підписався.

Відповідно до ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Однак, положенням ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено вичерпний перелік категорій справ, коли присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173-2 КУпАП, у зазначений виключний перелік не входить.

Відповідно до ч. 2 ст. 277 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173-2 КУпАП розглядаються протягом доби.

Оскільки ОСОБА_1 до суду не прибув, своїм правом взяти участь у судовому розгляді не скористався, суддя дійшов висновку про можливість проведення розгляду справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідності.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, виходячи з таких мотивів.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке, у відповідності із зазначеною статтею, проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

Нормами закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Проте важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнім насильством, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні указаного правопорушення додано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №022112;

- заяву ОСОБА_2 , написану на адресу ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області та Франківської окружної прокуратури. Із заяви вбачається, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю І групи, проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності їй та її дочці. ОСОБА_1 є її сином, у зазначеній квартирі не зареєстрований та не є її співвласником. Проте, ОСОБА_1 за указаною адресою вчиняє щодо неї домашнє насильство, а саме: ображає її нецензурними словами, плює на неї, штовхає, шарпає, б`є по голові та ногах і погрожує вбивством. На її неодноразові зауваження та прохання припинення указаних дій, син не реагує взагалі, або, навпаки, реагує вчиненням насильницьких дій. Щодо подій, які мали місце 10.09.2024, заявниця зазначила про те, що підставою виклику поліції через звернення на «102», було те, що її син зачинив її в квартирі та забрав ключі, залишивши її без продуктів харчування.

Не вдаючись до аналізу тих обставин, які виходять за межі подій 10.09.2024, і які виходять за межі дозволеного аналізу судді, суддя звертає увагу на те, що у заяві ОСОБА_2 є чітка підстава виклику працівників поліції саме 10.09.2024. При цьому, в описі подій за 10.09.2024 відсутнє будь-яке посилання саме на нецензурну лайку її сина в її сторону. Між тим, суддя не має жодних правових підстав проводити аналогії і стверджувати у судовому рішенні про те, що оскільки ОСОБА_1 , зі слів ОСОБА_2 , схильний лаятись загалом, то він лаявся і 10.09.2024 о 15 год. 59 хв.

Крім цього, у матеріалах справи відсутнє рішення суду, за яким ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічного адміністративного правопорушення. Про відсутність такого факту свідчить і кваліфікація його дій саме за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , доданих до протоколу, він, разом із матір`ю, проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 упродовж тривалого часу, працює в галузі ремонту побутової техніки. У письмових поясненнях ним категорично заперечено факти вчинення відносно матері домашнього насильства, у тому числі фізичного. Зазначив про те, що його матір має власні ключі від квартири і могла самостійно відчинити двері. Виклик поліції пов`язав виключно із тим, що матір у такий спосіб намагається виселити його із квартири.

Інші докази у матеріалах справи відсутні.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 10.09.2024, о 15 год. 59 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, відносно своєї матері, ОСОБА_2 , а саме виражався в її сторону нецензурними словами, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з цим, в ході складання такого протоколу можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілій встановлена не була.

Окрім цього, ОСОБА_1 свою вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП категорично заперечив та пояснив, що ніяких дій насильницького характеру до своєї матері він не вчиняв, більш того, зазначив про те, що матір має власні ключі від квартири і могла самостійно відчинити двері.

Тож указаний протокол не містить посилання на вчинення того насильства, за яким здійснено повідомлення заявником, однак містить посилання на нецензурну лайку, доказів виклику працівників поліції щодо якої суду не надано.

Тобто доказів щодо вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що полягає у вчиненні 10.09.2024 о 15 год. 59 хв. домашнього насильства, а саме дії психологічного характеру, що полягала у висловлюванні в сторону потерпілої нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, суду не надано.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи вищезазначене, на переконання судді, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю складу цього адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 173-2, 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Баран О.І.