ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/150/24
Провадження № 3/210/272/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 січня 2024 року

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіна О.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працює, ВПО, місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ,

за ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно із протоколом серії ВАВ №201780 від 19 грудня 2023 року, 19 грудня 2023 року о 21 год.00 хв. гр. ОСОБА_1 за місцем свого проживання вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 1993 р.н., домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягають у висловлюванні нецензурною лайкою в її адресу та погрози фізичною розправою, що могло завдати шкоди її психологічному здоров`ю. Правопорушення вчинено повторно протягом року за ч. 1 ст. 173-2 КупАП. Події зафіксовано на БК 475465, 475425.

Крім того, до суду надійшов ще один протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно із протоколом серії ВАВ №201761 від 19 грудня 2023 року, 19 грудня 2023 року о 23 год.00 хв. гр. ОСОБА_1 за місцем свого проживання вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 1993 р.н., домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, висловлювався нецензурною лайкою на її адресу та погрози фізичною розправою, що могло завдати шкоди фізичному здоров`ю. Правопорушення вчинено повторно протягом року за ч. 1 ст. 173-2 КупАП від 19.12.2022. Події зафіксовано на БК 475465, 475425.

Згідно ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень, адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Зважаючи на той факт, що в провадженні судді знаходиться два протоколи про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , вважаю що розгляд справи в одному провадженні буде доцільним.

В судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення, що з дружиною не сварився. До них у гості приїхали батьки дружини, які вживали алкогольні напої та вчинили сварку, тому він викликав поліцію. Поліція приїхала та склала на нього протокол, хоча ініціатором виклику був він. Поліція пояснила, що скільки вони вже приїхали, треба скласти матеріал.

В судовому допитана ОСОБА_2 пояснила, що з чоловіком не сварилась, натомість між собою сварились її батьки, чому саме поліція склала протокол на ОСОБА_1 їй не відомо. Жодних претензій до чоловіка не має, заяву до поліції вона не писала. Поліцейські склади протокол і дали на підпис. Проте, що вона визнана потерпілою, дізналась в суді.

Дослідивши адміністративний матеріал суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Вказана норма закону є бланкетною (вид норм права з точки зору рівня визначеності їх змісту). Диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки), тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного пункту нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП складом адміністративного правопорушення є вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, суб`єктом даного правопорушення є особа, яка вчинила насильство, дії якої понесли наслідки у вигляді фізичної чи психологічної шкоди здоров`ю потерпілого.

Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" у визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Отже, об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Натомість, всупереч положенням ст. 256 КУпАП, в проколі складеному відносно ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення не розкрито та не конкретизовано, не вказано до яких наслідків призвели протиправні дії ОСОБА_1 , а лише зазначено можливість таких наслідкив.

З отриманих пояснень другого учасника конфлікту ОСОБА_2 встановлено, що жодної сварки між подружжям не було, поліцію викликав чоловік, тому що її батьки вчинили сварку в квартирі. Жодних погроз по відношенню до неї чоловік не висловлював, фізичну силу не застосовував.

Суд констатує, що в даному випадку співробітники поліції взагалі не залучили свідків , які були очевидцями подій, що не відображено в протоколі про адміністративні правопорушення.

Суд самостійно збирати докази не має права, позаяк обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Суд розглядає справу виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення та позбавлений можливості змінювати кваліфікацію вчиненого правопорушення.

Встановлені в судовому засіданні обставини, ставлять під сумнів достовірність даних, зазначених в протоколі.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Суд самостійно збирати докази не має права, позаяк обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. За вказаних обставин суд позбавлений можливості, на виконання ст. 245 КУпАП, своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно до ст. 7 КУПАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 283-285 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Об`єднати справи про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за №210/179/24, провадження №3/210/289/24 за ч. 2 ст.173-2 КУпАП та справа №210/150/24, провадження №3/210/272/24 за ч. 2 ст.173-2 КУпАП, в одне провадження та присвоїти єдиний номер №210/150/24, провадження №3/210/272/24.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення, до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання скарги через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу.

Суддя: О. В. Чайкіна