ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2024Справа №607/12654/24

13 серпня 2024 року м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 винесено терміновий заборонний припис серії АА №438148, згідно з яким його зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи на термін 10 діб з 02 год 00 хв. 11 лютого 2024 року до 02 год 00 хв. 21 лютого 2024 року. Однак, ОСОБА_1 не повідомив уповноважений підрозділ органів поліції про місце свого тимчасового перебування на час дії термінового заборонного припису. Вказані дії вчинені ОСОБА_1 повторно протягом року.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належний чином. Про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

З врахування вищенаведених обставин та вимог ст. 268 КУпАП, вважаю, що розгляд справи можна провести у відсутності ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в сукупності докази, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, вчинене особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 25 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

В силу вимог ч. 8 ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», кривдник, стосовно якого винесено терміновий заборонний припис, згідно з яким він повинен залишити місце спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, зобов`язаний повідомити про місце свого тимчасового перебування уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем вчинення домашнього насильства.

Судом встановлено, що 11 лютого 2024 року відносно кривдника ОСОБА_1 винесено терміновий заборонний припис серії АА №438148, строком дії 10 діб з 02 год 00 хв. 11 лютого 2024 року до 02 год 00 хв. 21 лютого 2024 року, де постраждалою особою зазначено ОСОБА_2 , зобов`язано ОСОБА_1 залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено входити та перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи, та заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Згідно вказаного припису ОСОБА_1 роз`яснено його обов`язок повідомити про місце свого тимчасового перебування уповноважений підрозділ Національної поліції України.

Встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №162249 від 05 червня 2024 року;

-копією термінового заборонний припис серії АА №438148 від 11 лютого 2024 року;

-копією журналу реєстрації повідомлень про місце тимчасового перебування кривдника, якому винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника за №43 від 29 січня 2023 року;

-формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 11 лютого 2024 року;

-постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Вказана постанова суду набрала законної сили.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП неповідомлення особою уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення термінового заборонного припису, вчинене особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП.

Разом з тим, провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП складено відносно ОСОБА_1 05 червня 2024 року. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №162249 від 05 червня 2024 року, ОСОБА_1 , будучи особою відносно якої 11 лютого 2024 року винесено терміновий заборонний припис строком на 10 діб, не повідомив про місце свого тимчасового перебування на час дії вказаного припису. Таким чином, адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП вчинене ОСОБА_1 21 лютого 2024 року. Відтак, строк накладення адміністративного стягнення закінчився 22 травня 2024 року.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП надійшли до суду 10 червня 2024 року, тобто вже після закінчення тримісячного строку, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що станом на день надходження та розгляду справи в суді закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, а тому провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП слід закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 38, 173-2, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя І.М. Черніцька