головуючий у суді І інстанції Пономаренко А.А.
провадження № 33/824/2072/2024
головуючий суддя Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мостової Г.І., за участю секретаря Лазоренко Л.Ю., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Сеніна Вадима Юрійовича на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 09 січня 2024 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 09 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн 30 коп.

При розгляді адміністративної справи судом встановлено, що 10 вересня 2023 року о 00:45 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Hyundai», моделі «i30», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Автозаводська, у районі будинку № 93, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я або на місці зупинки транспортного засобу відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР), за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Сенін В.Ю. подав апеляційну скаргу, у якій просить: скасувати постанову Оболонського районного суду міста Києва від 09 січня 2024 рокута закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Апеляційна скарга, з урахуванням письмових доповнень до неї, обґрунтована тим, що під час руху у автомобіля, яким керував ОСОБА_2 , пошкодилося колесо, він зупинився та включив аварійний сигнал, розмірковуючи, що робити далі, оскільки викликати евакуатор у комендантську годину було неможливо. Після цього до нього під`їхав один екіпаж патрульної поліції, а згодом - інший. Оскільки алкогольних напоїв ОСОБА_1 не вживав, то на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння він відмовився.

Вказує, що матеріали провадження не містять беззаперечних доказів того, що ОСОБА_2 керував автомобілем, що є обов`язковою умовою для кваліфікації дій ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП. На долученому до матеріалів справи відеозапису з бодікамер працівників поліції (БК 470194, БК 477836) відсутні дані, які б могли беззаперечно підтверджувати факт керування ОСОБА_1 автомобілем, а отже бути доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні указаного адміністративного правопорушення.

Зазначає, що відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 заперечував факт керування ним транспортним засобом (49:20 хв. відеозапису).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 вересня 2024 року указану справу визначено до розгляду судді Мостовій Г.І.

Захисником ОСОБА_1 - адвокатом Сеніним В.Ю. заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 не був повідомлений судом першої інстанції про дату, час та місце розгляду цієї справи, а також про ухвалення оскаржуваної постанови, оскільки перебуває на військовій службі в ЗСУ, а його захисник - адвокат Карпов В.С. перестав виходити на зв`язок із ОСОБА_1 .

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує таке.

За змістом частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Гарантуючи відповідно до частини 1 статті 55 Основного Закону України право особи на судовий захист, Конституція України визначає основні засади судочинства, метою закріплення яких є, зокрема, забезпечення неупередженості здійснення правосуддя судом, відповідність винесеного рішення верховенству права, а також своєчасне, ефективне та справедливе поновлення особи в правах протягом розумних строків.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Отже, реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у суді апеляційної інстанцій; перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, здійснювалося судом першої інстанції шляхом направлення СМС-повідомлення на номер телефону, який зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до довідки від 12 лютого 2024 року № 1381, виданої ВЧ НОМЕР_2 Національної гвардії України, ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 Східного оперативно-територіального об`єднання НГУ з 30 січня 2024 року по теперішній час.

У судовому засіданні під час розгляду указаної справи судом першої інстанції ОСОБА_1 або його захисник присутні не були, доказів отримання ними копії оскаржуваної постанови матеріали справи не містять.

Гарантуючи відповідно до частини 1 статті 55 Основного Закону України право особи на судовий захист, Конституція України визначає основні засади судочинства, метою закріплення яких є, зокрема, забезпечення неупередженості здійснення правосуддя судом, відповідність винесеного рішення верховенству права, а також своєчасне, ефективне та справедливе поновлення особи в правах протягом розумних строків.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Отже, реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у суді апеляційної інстанцій; перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

На підставі викладеного, враховуючи доводи захисника, а також те, що з 30 січня 2024 року ОСОБА_1 перебуває на службі в ЗСУ, матеріали справи не містять доказів отримання оскаржуваної постанови, необхідно дійти висновку, що строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення захисників ОСОБА_1 - адвокатів Сеніна В.Ю. та Дігтяра О.В., які підтримали вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями статті 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, до протоколу серії ААД № 523761 додано:

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції;

розписка ОСОБА_1 про підтвердження факту його відсторонення о 01:35 год. 10 вересня 2023 року від керування транспортного засобу;

роздруківка з АРМОР на підтвердження видачі ОСОБА_1 посвідчення водія;

відеозапис, з нагрудних камер поліцейських.

Із переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив факт керування ним транспортним засобом (00:25 хв. відеозапису), та пояснив, що під час керування він відволікся та здійснив наїзд на бровку (00:27 хв. відеозапису), працівник поліції запитав ОСОБА_1 , чи вживав він алкоголь, ОСОБА_1 заперечував та відмовився від пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння (00:42 хв. відеозапису), працівник поліції повторно запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та ОСОБА_1 погодився (03:17 хв. відеозапису), зазначив: «розумію, я винен», однак у подальшому знову відмовився від проходження огляду (16:58 хв. відеозапису), а потім почав заперечувати факт керування ним транспортним засобом (17:17 хв. відеозапису).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що пропозиція поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння була неодноразовою і зрозумілою, а відмова ОСОБА_1 (16:58 хв. відеозапису) від проходження огляду була очевидною, тобто такою, яка не викликала сумніву щодо її дійсності.

При цьому, апеляційний суд вважає, що мотиви відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Апеляційний суд вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 заперечував факт керування ним транспортним засобом, оскільки з відеозапису вбачається, що на початку спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 підтвердив факт керування транспортним засобом та пояснював причину пошкодження транспортного засобу (00:27 хв. відеозапису), а заперечувати факт керування він почав вже після того як працівники поліції неодноразово запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та роз`яснили йому наслідки такої відмови (17:17 хв. відеозапису).

Крім того факт керування указаним автомобілем іншою особою у цей час та взагалі присутність там інших осіб, які б могли гіпотетично керувати транспортним засобом замість ОСОБА_1 , не підтверджено жодним доказом.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - це правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, оскаржувана постанова відповідає фактичним обставинам справи, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Сеніна Вадима Юрійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Сеніну Вадиму Юрійовичу строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 09 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Сеніна Вадима Юрійовича залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 09 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова