КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2024 року

м. Київ

апеляційне провадження № 33/824/3961/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є. П.,

при секретарі Мудрак Р. Р.,

за участі захисника - адвоката Косенка І. А., в інтересах ОСОБА_1 ,

адвоката Карпенка В.М., в інтересах ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Косенка Іллі Андрійовича, в інтересах ОСОБА_1 ,

на постанову Печерського районного суду м. Києва

у складі судді Константінової К. Е.

від 16 січня 2024 року

у справі № 754/41750/23 Печерського районного суду м. Києва

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП

громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює ФОП, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

На дану постанову захисник Косенко І. А., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення та винести нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що справа була розглянута поверхнево, без врахування фактичних обставин по справі, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням та не відповідає обставинам справи. Зазначає, що судом першої інстанції не було проаналізовано наявні у справі докази, а його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ПДР України є необґрунтований.

Зазначав, що згідно висновку експерта Любарського К. А. № 051-23 від 15.12.2023 р., наданого стороною захисту, в даній дорожній обстановці невідповідностей вимогам п. 11.4 ПДР з боку ОСОБА_1 не вбачається і його дії в цій частині з технічної точки зору не знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В свою чергу, відповідно до того ж висновку експерта, в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Лексус з технічної точки зору вбачаються невідповідності вимогам п.п. 2.3.б та 10.2 Правил дорожнього руху, в частині ненадання переваги (можливості проїзду) мотоциклу КТМ прямо, смугою руху, на яку він (водій автомобіля) мав намір здійснити виїзд, а також недотримання вимог ліній дорожньої розмітки 1.1 та 1.3 Розділу 34 «Дорожня розмітка», які перетинати заборонено, для виконання чого в неї не було перешкод технічного характеру, і вказані невідповідності дій водія автомобіля Лексус знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Тобто водій мотоцикла КТМ не повинен був очікувати небезпеки для свого руху у вигляді автомобіля Лексус, що наближається до його смуги руху не перебуваючи на проїзній частині дороги.

Судом першої інстанції не враховано жодного доказу, наданого стороною захисту, а вину ОСОБА_1 встановлено фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення, усними в судовому засіданні поясненнями свідка ОСОБА_4 , позицію свідка ОСОБА_2 , відеозаписом, долученим до письмового клопотання захисника Карпенка В. М., в інтересах ОСОБА_2 , від 11 січня 2024 року, схемою ДТП, та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

В матеріалах справи відсутні докази про надання ОСОБА_2 статусу потерпілої, а участь її представника - адвоката Карпенка В. М. при розгляді даної справи не відповідає положенням КУпАП. Крім того, враховуючи наявність в матеріалах даної справи двох протилежних висновків щодо обставин та механізму ДТП у зв`язку з необхідністю застосування спеціальних знань не правового характеру, суд був зобов`язаний за власною ініціативою призначити проведення автотехнічної експертизи у справі, а не виходити за межі своїх повноважень, безпідставно надавати перевагу висновку експертного дослідження №ЕД-19/104-24/349-ІТ від 05.01.2024 р.

Також подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, в обґрунтування якого вказував, що 27 червня 2024 року зареєстровано та забезпечено надання загального доступу до оскаржуваної постанови суду в ЄДРСР, повний текст постанови суду було отримано апелянтом 02 липня 2024 року. Посилаючись на те, що вказані обставини зумовили причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, просив поновити такий строк.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що заявлене апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне заслуговують на увагу і підтверджуються матеріалами справи, а тому суд вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року поважними, а клопотання таким, що підлягає задоволенню.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Косенко І. А., в інтересах ОСОБА_1 , підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Адвокат Карпенко В. М., в інтересах ОСОБА_2 , проти апеляційної скарги заперечив, просив постанову суду залишити без змін.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Визнаючи винним ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з доведеності його вини.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.9 КпАП: адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 11.4 Правил дорожнього руху на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

За змістом ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 16.08.2023 р. о 17 год. 20 хв. в м. Києві на вул. Мечникова, 3, керуючи мотоциклом «KTM Duke», д.н.з. НОМЕР_2 , в порушення п. 11.4 Правил дорожнього руху, на дорозі з двостороннім рухом, яка має по дві смуги в кожному напрямку, рухався на призначеному для зустрічного руху боці дороги внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем Лексус, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого усі транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 11.4 ПДР України.

Винність дій ОСОБА_1 підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 532912 від 06 вересня 2023 року, схемою місця ДТП, копіями фотографій з місця дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями учасників пригоди, даними рапорту лейтенанта поліції К. Пурика, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, відеозаписами з камер спостереження, показами свідка ОСОБА_4 , тощо.

Як слідує із пояснень водія ОСОБА_2 , її оглядовість обмежена внаслідок наявності інших автомобілів з лівої сторони від її автомобіля. Для здійснення повороту ліворуч вона дочекалась наявності проміжку між рухом інших автомобілів та водій автомобіля «Мерседес» ОСОБА_4 , що перебував у цей час ліворуч, показав їй рукою, що вона може проїжджати. Після цього ОСОБА_2 переконалась, що автомобілі, які б могли рухатись по вулиці Мечникова в бік метро «Кловська» відсутні й почала рух свого автомобіля. Вона не могла очікувати, що водій ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом, буде рухатись по зустрічний смузі руху, тому передбачити зіткненні з мотоциклом під керуванням ОСОБА_1 вона не могла.

Аналогічні покази надав в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка водій автомобіля «Мерседес».

Судом першої інстанції досліджені надані представником потерпілої відеозаписи з камер спостереження, розташовані на вулиці Мечникова, з яких вбачався рух мотоцикла по зустрічній смузі руху, що заборонено п. 11.4 ПДР України.

Оскільки вулиця Мечникова має по дві смуги для руху автотранспортних засобів в обох напрямках, смуги руху розподілені суцільною лінією дорожньої розмітки, то підстави для виїзду на смугу зустрічного руху для можливого обгону чи об`їзду транспортних засобів, що рухались в заторі, у водія мотоцикла ОСОБА_1 були відсутні.

Дотримання вимоги руху у одній із смуг по вул. Мечникова, забезпечувало водію ОСОБА_1 видимість у напряму руху. Виїзд на зустрічну смугу позбавив ОСОБА_1 можливості об`єктивно розпізнавати елементи дороги та розміщених на ній учасників, та не дав змогу зорієнтуватися під час керування транспортним засобом. Порушення п. 11.4 ПДР України перебуває у прямому причинно наслідковому зв`язку із дорожньою транспортною пригодою.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачених ст. 124 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що винуватцем в ДТП є водій автомобіля Лексус, яка з прилеглої території виїхала на головну дорогу по напрямку руху в бік Кловського узвозу, не дотримуючись вимог ліній дорожньої розмітки 1.1 та 1.3 в порушення правил ПДР перетнула подвійну суцільну смугу, не надаючи при цьому перевагу в русі мотоциклу під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі проїзною частиною вул. Мечникова в напрямку зліва направо відносно автомобіля Лексус д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті чого відбулось зіткнення транспортних засобів, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами даної адміністративної справи, а також копіями фотографій з місця ДТП, наявними в матеріалах справи з яких слідує, що дорожня розмітка в районі перетину автомобілем Лексус вулиці Мечнікова у місті Києві, не мала суцільної лінії розмітки, в зв`язку з чим ОСОБА_2 здійснила поворот праворуч.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що суд був зобов`язаний за власною ініціативою призначити проведення автотехнічної експертизи у справі, а не виходити за межі своїх повноважень, безпідставно надавати перевагу висновку експертного дослідження № ЕД-19/104-24/349-ІТ від 05.01.2024 р. не можуть бути підставою для скасування постанови суду, оскільки судом першої інстанції було роз`яснено захиснику Косенко І. А. та ОСОБА_1 на право на подання клопотання про призначення авто-технічної експертизи, однак вони такого клопотання не подали.

Висновок експерта №051-23 від 15 грудня 2023 року, що був поданий стороною захисту, апеляційний суд оцінює критично, адже висновок не враховує даних протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, у якому зафіксована (а.с. 9) зафарбована дорожня розмітка, що у подальшому відображено на схемі пригоди (а.с. 16). Порушень ОСОБА_2 правил дорожнього руху, зокрема недотримання вимог ліній дорожньої розмітки, не знайшло підтвердження належними й допустимими доказами.

Будь-яких належних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, про доведеність вини ОСОБА_1 скаржником не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Доводи апеляційної скарги щодо прийняття судом двох взаємовиключних рішень за результатами розгляду справи, а саме про визнання винним ОСОБА_1 та закриття провадження в зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ст. 38, п.7 ч.1 ст. 247 КупАП можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення).

При цьому для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Тобто, закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Таким чином, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент її розгляду строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою підставою, а відтак не звільняє суд обов`язку з`ясувати, передбачені ст. 280 КУпАП обставини про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, та навести виклад установлених під час розгляду справи обставин у постанові.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП доведено під час розгляду справи, однак на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 38 КУпАП сплинули, а тому суд першої інстанції у відповідності до вимоги п.7 ст. 247 КУпАП правильно закрив провадження у даній справі у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк захиснику Косенку Іллі Андрійовичу, в інтересах ОСОБА_1 , на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Косенка Іллі Андрійовича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є.П. Євграфова