Постанова

Іменем України

22 січня 2024 року

м. Київ

провадження №33/824/805/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О. Ф.

за участю ОСОБА_1 та її захисника Гуртової Тетяни Іванівни

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Гуртової Тетяни Іванівни

на постанову Голосіївського районного суду м. Києва

в складі судді Бондаренко Г. В.

від 14 грудня 2023 року

у справі №752/23433/23 Голосіївського районного суду м. Києва

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

громадянки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

У С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2023 року рядовим поліції Олешенком М. В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №509651 про те, що громадянка ОСОБА_1 , 29.10.2023, о 22 год. 40 хв., на вул. Промислова, 4 в м. Києві, керувала транспортним засобом «Mercedes-Benz GLA200 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння.

В протоколі зазначено, що водійка відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також зазначено, що до протоколу додаються відео з бодікамери 4704381 та направлення.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - Гуртова Т. І. подала апеляційну скаргу, в якій посилалася на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що висновок суду першої інстанції про наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є помилковим, оскільки матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 керувала автомобілем, тобто виконувала функції водія, а відтак, вважала, що вимога щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відносно останньої була незаконною.

Вказувала, що висновок суду першої інстанції про наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення також є помилковим, з огляду на те, що на відеозаписі відсутні обставини вчинення адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом.

Додала, що автомобіль не було зупинено поліцейськими, а коли підійшов поліцейський то автомобіль був запаркований, а ОСОБА_1 потребувала допомоги після сварки з її чоловіком.

Вказала, що місцевий суд проігнорував її доводи про те, що поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 її права. Також поліцейські проігнорували відсутність ознак сп`яніння у ОСОБА_1 .

Акцентувала увагу, що протокол про адміністративне правопорушення складений особою, який не був присутнім на місці подій не був їх очевидцем, а тому, вважала, що протокол складено неуповноваженою особою.

За вказаних обставин просила скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 14.12.2023 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У судовому засіданні 22.01.2024 ОСОБА_1 та її захисник Гуртова Т. І. надали пояснення, тотожні зазначеним в апеляційній скарзі, підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити з підстав наведених в ній.

Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що з с. Ходосівка до контрольно-пропускного пункту в м. Києві за кермом її автомобіля їхав її чоловік, а після вона особисто сіла за кермо та доїхала до метро Видубичі, де зупинилася під мостом, оскільки у них з чоловіком почалася сварка. Чоловік забрав ключі та документи на авто, а також її водійське посвідчення та телефон, після чого почав її бити. Перехожі викликали поліцію, яка приїхавши на місце події, застала її далеко від автомобіля. Натомість її чоловік був біля автомобіля з документами. Не дивлячись на те, що ОСОБА_1 повідомила поліцейським про те, що їй потрібна допомога, і прохання вжити відповідних заходів до її чоловіка, поліцейські спілкувалися з ним. Саме за його вказівкою, що вона керувала автомобілем у стані сп`яніння поліцейські склали протокол відносно неї. Вважала неправомірними такі дії поліцейських оскільки матеріали справи не містять доказів керування нею автомобілем.

Захисник ОСОБА_2 - Гуртова Т. І. акцентувала увагу, що відеозаписом не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 автомобілем, і зупинки транспортного засобу не було, а відтак вважала незаконною вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відносно ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 29.10.2023, о 22 год. 40 хв., на вул. Промислова, 4, в м. Києві, керувала транспортним засобом «Mercedes-Benz GLA200 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовилася, що зафіксовано на бодікамеру, чим порушила п. 2.5 ПДР України.

Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вина ОСОБА_1 повністю доведена у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 130 КУпАП, належними та допустимими доказами у розумінні ст. 251 КУпАП а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №438359 від 29.10.2023; направленням на огляд ОСОБА_1 та відеозаписом з бодікамери поліцейського.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Скаржник помилково вважає, що судом неповно встановлено обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи та визнано ОСОБА_1 винною за відсутності доказів керування нею транспортним засобом і це свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду, з огляду на наступне.

Пунктом 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція) визначено ознаки алкогольного сп`яніння.

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (п. 1 Розділу 2 Інструкції).

У відповідності п. 7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

За ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Частиною 6 статті 266 КУпАП передбачено направлення особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок) передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

За приписами п. 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто порушення п. 2.5 ПДР, є самостійним складом адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП. При цьому, обставини відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, можуть фіксуватися технічними засобами відео фіксації.

Отже, з аналізу положень ст. 266 КУпАП та п. 7 Розділу 3 Інструкції вбачається, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. У разі відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння також в найближчому закладі охорони здоров`я, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за порушення водієм п. 2.5 ПДР України, тобто відмову від проходження огляду, яка утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Крім того, з положень вищенаведених норм законодавства вбачається обов`язок водія пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського. Таким чином, у даній справі підлягає встановленню факт, що така вимога поліцейського була законною відносно ОСОБА_1 , як водія, а також факт відмови останньої від виконання такої вимоги, тобто відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, тобто на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та у закладі охорони здоров`я.

Отже, нормами законодавства передбачено порядок оформлення відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров`я. При цьому, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у найближчому закладі охорони здоров`я утворює самостійний склад адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП, та може бути зафіксована технічними засобами відео фіксації.

Отже, при встановленні обставин, що до місця зупинки саме ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом та виявленні ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 у поліцейських виникла законна вимога до останньої щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а у водія ОСОБА_1 виник обов`язок пройти такий огляд, невиконання якого є порушенням п. 2.5 ПДР.

Відтак, законом встановлено, що у випадку відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому закладі охорони здоров`я, тобто у встановленому законом порядку, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за порушення водієм п. 2.5 ПДР України з фіксацією події технічними засобами відеозапису.

З вищенаведеного вбачається, що положення Інструкції пов`язують обов`язок водія пройти огляд на вимогу поліцейського саме з наявністю підстав у поліцейського вважати, що водій знаходиться у стані сп`яніння, а не із зупинкою транспортного засобу, то у даному випадку відсутні підстави для застосування доктрини «плодів отруйного дерева» та вважати недоведеним факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку через відсутність в матеріалах справи доказів факту зупинки транспортного засобу такого водія за встановленого поліцейським факту керування таким транспортним засобом та як наслідок законності вимоги щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, у справі, що переглядається встановленню підлягають факти законності вимоги поліцейського відносно ОСОБА_1 щодо проходження огляду, що ґрунтується на вставленому факті керування ОСОБА_1 автомобіля а також, з урахуванням доводів апеляційної скарги перевірці підлягає факт відмови останньої від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Як вже вказувалося вище, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №438359 від 29.10.2023 вбачається, що ОСОБА_1 , 29.10.2023, о 22 год. 40 хв., на вул. Промислова, 4 в м. Києві, керувала транспортним засобом «Mercedes-Benz GLA200 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Водій відмовилася від проходження огляду у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України. У відповідній графі ОСОБА_1 зазначила, що з протоколом не згодна, так як на той момент вже не керувала транспортним засобом. Автомобіль стояв запаркований на дорозі, а ключі та документи на той момент перебували у її чоловіка (а. с. 1).

З направлення на огляд водія ОСОБА_1 до КМНКЛ «Соціотерапія» вбачається, що в останньої виявлені наступні ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода (а. с. 2).

Вказані ознаки кореспондуються зазначеним ознакам у протоколі.

Письмові пояснення ОСОБА_1 від 29.10.2023 стосуються виключно подій конфлікту між нею та її чоловіком ОСОБА_3 та не містять обставин, що підлягають встановленню та перевірці у даній справі. Як вбачається, з матеріалів справи, такі пояснення стосуються справи щодо домашнього насильства, яка розглядалася місцевим судом в той же день, що і дана справа (а.с. 3).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.

Відповідно до пункту 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно з п.п., 5, 6, 7 ч.1 ст. 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану:

- запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування;

- встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів;

- перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

З наведеного вбачається, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

З матеріалів справи вбачається, що події, відображені у протоколі серії ААД №438359 від 29.10.2023 відбувалися під час дії воєнного стану.

Як на перевірку доводів скаржника, судом апеляційної інстанції досліджено відеофайли з бодікамери поліцейського, що містяться на СД-диску (а.с. 6), щодо яких суд зазначає наступне.

Відеозаписом зафіксовано, що поліцейський виходить із службового авто та підходить до автомобіля «Mercedes-Benz GLA200 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , який стоїть запаркований під мостом. Біля автомобіля знаходився чоловік - ОСОБА_3 . Поліцейський повідомив причину з якої він підійшов до нього, а саме, що перехожі повідомили про сімейний конфлікт та що чоловік б`є дружину. ОСОБА_3 повідомив, що дійсно між ним та дружиною сталася сварка, однак він її не бив. Сварка сталася через те, що вона їхала за кермом в стані сп`яніння. Поліцейський підійшов до ОСОБА_1 , яка знаходилася за кілька десятків метрів від автомобіля та плакала. Поліцейський запитав чи потрібна їй допомога та попросив роз`яснити ситуацію. ОСОБА_1 попросила допомоги, а саме прийняти міри відносно її чоловіка, який її побив та відібрав документи. При цьому вони з поліцейським підійшли до автомобіля. Після чого ОСОБА_3 віддав документи та ключі від авто ОСОБА_1 , а телефон жбурнув у сторону. ОСОБА_3 пояснив, що його дружина везла його в Київ, до дочки, оскільки він вживав алкоголь. Однак доїхавши до цього місця ОСОБА_1 повідомила йому, що вона теж вживала алкоголь, тому він розлютився і в них сталася сварка на цьому місці. Він забрав документи та ключі.

ОСОБА_2 пояснила поліцейському, що чоловік змусив її везти його з Ходосівки, де вони мешкають, в Київ до дочки. Вона доїхала до даного місця, однак далі везти його відмовилася, через що стався конфлікт. Також повідомила, що випила незначну кількість вермуту. Після цього поліцейського виникли підстави вважати, що ОСОБА_1 керувала автомобілем до даного місця у стані алкогольного сп`яніння. Після чого поліцейський поставив вимогу ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. На вимогу поліцейського в установленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 категорично відмовилася проходити такий огляд, як на місці зупинки так і у медичному закладі.

Після чого, поліцейський детально роз`яснив ОСОБА_1 процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме, що водій може пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням приладу «Drager». У випадку незгоди з результатами такого огляду, чи у випадку відмови від проходження огляду на місці зупинки водій може пройти огляд у найближчому закладі охорони здоров`я. Також поліцейський роз`яснив, що у випадку відмови від проходження огляду, водій порушить п. 2.5. ПДР за що відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, оскільки відмова від проходження огляду утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Після роз`яснення поліцейським процедури проходження огляду ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду у встановленому законом порядку.

При цьому, зазначені вище протокол серії ААД №438359 від 29.10.2023, направлення та відеозапис є доказами у розумінні ст. 251 КУпАП і такі докази зібрано уповноваженою особою у відповідності до положення статті 255 КУпАП.

Отже, доводи скаржника про те, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 визнала факт керування автомобілем «Mercedes-Benz GLA200 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , і такі докази у сукупності кореспондуються з обставинами, викладеними у протоколі серії ААД №438359 від 29.10.2023 та поясненнями ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції в яких остання визнала факт керування транспортним засобом до місця його зупинки. Таким чином судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Mercedes-Benz GLA200 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 . Крім того, за обставин зафіксованих відеозаписом, а саме, що ОСОБА_1 повідомила поліцейському про те, що її чоловік заставив везти його в Київ, а також те, що вона випила трохи вермуту вимога поліцейського щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , як водієм транспортного засобу, була законною.

За вказаних обставин, суд першої інстанції також дійшов вірного висновку про встановлений факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я, і як наслідок наявності в діях останнього порушення п. 2.5 ПДР України.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимог цих правил, а також бути взаємно ввічливими.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , яка реалізувала своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодилася нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху. І для такої реалізації її права, остання отримувала посвідчення водія та здавала відповідні тести. Відтак п. 2.5 ПДР відомий ОСОБА_1 , як і відомий установлений законом порядок проходження огляду на стан сп`яніння, та наслідки відмови від виконання обов`язку щодо проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Більше того, порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку та наслідки відмови від проходження такого огляду детально були роз`ясненні ОСОБА_1 поліцейським.

Оскільки водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки з використанням приладу «Drager» та в закладі охорони здоров`я, що підтверджено доказами в матеріалах справи у їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_4 у порушенні п. 2.5 ПДР.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вина ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5 ПДР України доведена наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №438359 від 29.10.2023; направленням на огляд ОСОБА_1 та відеозаписом з бодікамери поліцейського

В цілому доводи апеляційної скарги зводяться до недоведеності факту керування ОСОБА_1 автомобілем, однак суд першої інстанції, дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, надав їм належну оцінку та, розглянувши справу з додержанням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про доведеність такого факту.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що протокол серії ААД №438359 від 29.10.2023 відносно ОСОБА_1 складено за порушення п. 2.5 ПДР, тобто відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У даній справі не підлягають встановленню та перевірці обставини перебування у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такі обставини перевіряються судом у випадку порушення водієм п. 2.9.а ПДР України, в той час як у даній справі протокол складено за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, і перевірці підлягає саме обставина відмови від проходження огляду на законну вимогу поліцейського, що є порушенням п. 2.5 ПДР, за що і складено протокол відносно ОСОБА_1 .

Посилання скаржника на те, що судом не взято до уваги практику Верховного Суду є необґрунтованим, оскільки правовідносини у справах, що переглядалися Верховним Судом та у даній справі не є тотожними. Так, у справах, що переглядалися Верховним Судом правовідносини стосуються оскарження дій працівників поліції, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, як суб`єктів владних повноважень, за якими саме працівники поліції уповноважені виносити постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, в той час як у даній справі працівники поліції уповноважені на складання протоколу, який розглядається судом.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі щодо відсутності документів, що підтверджують наявність спеціальних звань у поліцейських є не обґрунтованими. З огляду на положення ст. 255 КУпАП та ст. 80 Закону України «Про Національну поліцію» такі доводи не свідчать про неможливість проводити огляд Губи І. І. інспектором взводу 1 роти 1 батальйону 2 із УПП в м. Києві ДПП рядовим поліції Олешенком М. В., адже він є уповноважено на складання протоколу за ст. 130 КУпАП особою. Як вбачається з матеріалів справи, письмові пояснення ОСОБА_1 відбирав старший лейтенант ОСОБА_6 .

З тих же підстав, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника, щодо оформлення протоколу та формування матеріалу відбувалося різними інспекторами, що свідчить про порушення прав ОСОБА_1 , оскільки положенням закону та інструкції, у справах, де поліцейські уповноважені складати протокол про адміністративне правопорушення, який розглядається судом, не заборонено формування адміністративного матеріалу поліцейськими які перебувають у складі екіпажу.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не роз`яснювалися її права, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, в якому міститься підпис останньої про те, що їй роз`яснено права та обов`язки. Більше того, ОСОБА_1 реалізувала своє право надання пояснень як у протоколі безпосередньо так і шляхом надання письмових пояснень, де міститься її підпис про те, що вона ознайомлена з положеннями ст. 63 Конституції України.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правомірним.

Отже, суд першої інстанції при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог ст. 245, 251, 252, 266, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного та керуючись ст. 289, 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Гуртової Тетяни Іванівни - залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. Ф. Мазурик