Справа №463/4538/24
Провадження №3/463/1431/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року Суддя Личаківського районного суду м. Львова Нор Н.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Західного Міжрегіонального Управління ДПС по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби Українипро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, керівника Корпорації «Енергоресурс-Інвест», проживаючого: АДРЕСА_1 , -

за ч.1 ст.163-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №125001788/33-00-04-01-01 від 09.05.2024 року громадянин ОСОБА_1 , працюючи на посаді керівника Корпорації «Енергоресурс-Інвест», несвоєчасно подав платіжне доручення на перерахування належних до сплати податків, що призвело до несвоєчасної сплати узгоджених сум податку на додану вартість, чим порушив п.57.1 ст.57, п.124-1 ст.124 Податкового кодексу.

При розгляді справи захисник ОСОБА_1 адвокат Р.І., вину у вчиненні адміністративного правопорушення свого підзахисного заперечила та пояснили, що в протоколі про адміністративне правопорушення датою вчинення такого є липень 2021 року та липень 2022 року. З акту перевірки №348/33-00-04-01-01/30336890 від 09 травня 2024 року встановлено порушення граничних строків сплати узгоджених сум податкового зобов`язання з податку на додану вартість за липень 2021 року в сумі 30000,00 грн., за липень 2021 року в сумі 795552, 15грн., за липень 2022 року в сумі 6995000,00 грн. Проте, ч.1 ст.163-2 КУпАП передбачено відповідальність службової особи не за порушення граничних строків сплати узгоджених сум податкового зобов`язання, а за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів). Тобто, якщо платник податків своєчасно подав банківській установі платіжне доручення на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), однак банк своєчасно такий платіж не провів внаслідок відсутності достатніх коштів на рахунку підприємства, таке порушення не охоплюється об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП. Тому, просять закрити провадження у справі за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП.

Оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у ній докази, вважаю, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-2 КУпАП слід закрити, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.163-2 КУпАП передбачено відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №125001788/33-00-04-01-01 від 09.05.2024 року, датою вчинення такого є липень 2021 року та липень 2022 року.

Даний протокол про адміністративне правопорушення складено на підставі акту перевірки №348/33-00-04-01-01/30336890 від 09 травня 2024 року, згідно з яким встановлено порушення ОСОБА_1 граничних строків сплати узгоджених сум податкового зобов`язання з податку на додану вартість за липень 2021 року в сумі 30000,00 грн., за липень 2021 року в сумі 795552, 15грн., за липень 2022 року в сумі 6995000,00 грн.

Проте, ч.1 ст.163-2 КУпАП передбачено відповідальність службової особи не за порушення граничних строків сплати узгоджених сум податкового зобов`язання, а за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів). Тобто, якщо платник податків своєчасно подав банківській установі платіжне доручення на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), однак банк своєчасно такий платіж не провів внаслідок відсутності достатніх коштів на рахунку підприємства, таке порушення не охоплюється об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП.

Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

У вищевказаному акті перевірки не встановлено порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за липень 2021р. та липень 2022р. Корпорацією «Енергоресурс-Інвест» факту несвоєчасного подання ОСОБА_1 платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків.

Інших доказів, які б підтверджували факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 платіжного доручення на перерахування належних до сплати податків матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Відповідно до ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

За змістом ч.3ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних не законним шляхом, також на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи, які притягують до адміністративної відповідальності , і якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь даної особи. При цьому, ЄСПЛ у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відтак, вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки такі відомості не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що у справі немає належних та допустимих доказів про те, що ОСОБА_1 несвоєчасно подав платіжне доручення на перерахування належних до сплати податків, тобто вина останнього в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП є недоказаною, тобто наведене свідчить про відсутність складу зазначеного правопорушення, а тому провадження у справі за ч.1 ст.163-2 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ч.1 ст.163-2, 247, 276, 283, 284 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-2 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через місцевий суд.

Суддя Нор Н.В.