ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/431/23 Номер провадження 33/814/224/24Головуючий у 1-й інстанції ХІНЕВИЧ В. І. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Августової Марини Владиславівни на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 13 червня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 13 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 17.01.2023 року о 21 год. 01 хв. в м. Кременчук, по вул. Переяслівська, 55А, він керував ТЗ HYUNDAI SONATA, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога. ОСОБА_1 порушив вимоги 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржила захисник ОСОБА_1 - адвокат Августова Марина Владиславівна, подавши апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 13 червня 2023 року, та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 було неправомірно зупинено, відтак наступні дії працівників поліції не є законними. Крім того, посилається на те, що під час процедури огляду на стан сп`яніння та під час складання протоколу ОСОБА_1 не було роз`яснено його права. В цілому, апелянт вважає, що справу було розглянуто судом першої інстанції без достатньо ґрунтовного дослідження доказів у справі.

До початку судового засідання від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю в іншій судовій справі.

Розглянувши клопотання, оцінивши зазначені доводи, врахувавши, що сам ОСОБА_1 , із заявою до суду не звертався, має двох адвокатів, які представляють його інтереси, мав можливість взяти участь у попередніх судових засіданнях, проте не скористався своїм правом, судом забезпечено процесуальні права останнього щодо розгляду справи в режимі відеоконференції та щодо подачі доказів, прийшов до висновку щодо відхилення вказаного клопотання, як не обґрунтованого та проведення судового засідання у відсутність ОСОБА_2 та його адвокатів. При цьому судом взято до уваги, той факт, що відповідно до постанови суду розгляд справи проводився в режимі відеоконференції, на яку ОСОБА_1 та його адвокат не вийшли у визначений судом час.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.01.2023 року о 21 год. 01 хв. в м. Кременчук, по вул. Переяслівська, 55А, ОСОБА_1 керував ТЗ HYUNDAI SONATA, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога. ОСОБА_1 порушив вимоги 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично це адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 17.01.2023 року, серії ААД №385637, висновком щодо результатів медичного огляду від 17.01.2023 року згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, копією постанови серії ЕАР №6422910 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, рапортом інспектора взводу 2 роти 2 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Вакуленко М., відеозаписом з бодікамери 476810, 476537.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.9а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.9а ПДР України.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 було неправомірно зупинено, відтак наступні дії працівників поліції не є законними, суд не бере до уваги, зважаючи на наступне.

Згідно із п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, а також в інших, встановлених законом, випадках.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівники поліції після зупинки ОСОБА_1 під час керування ним вказаним вище транспортним засобом, запитали його, чому він на проспекті Свободи проїхав на червоний сигнал світлофора, на що ОСОБА_1 відповів, що він поїхав на жовтий. Працівник поліції повідомив, що він одне перехрестя проїхав на червоне, на іншому на жовтий зупинився, що ОСОБА_1 не заперечував. В ході перевірки його документів було встановлено, що він має прострочений страховий поліс (хронологічний відрізок - 21:02:24).

Твердження апелянта про те, що справу було розглянуто судом першої інстанції без достатньо ґрунтовного дослідження доказів у справі суд не бере до уваги, зважаючи на наступне.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, посилався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення від 17.01.2023 року, серії ААД №385637, висновком щодо результатів медичного огляду від 17.01.2023 року згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, копією постанови серії ЕАР №6422910 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, рапортом інспектора взводу 2 роти 2 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Вакуленко М., відеозаписом з бодікамери 476810, 476537.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівники поліції, в ході спілкування із ОСОБА_1 , цілком обґрунтовано повідомили його, що у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 відповів, що бажає пройти огляд в закладі охорони здоров`я (хронологічний відрізок - починаючи з 21:06:27).

Із висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.01.2023 року №32 вбачається, що ОСОБА_1 станом на 17.01.2023 року 21 год. 20 хв. перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.2). Із долученого до матеріалів справи відеозапису також вбачається, що при проведенні огляду результатів на газоаналізатору показав більш 1,0 проміле.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП необхідна наявність одночасно двох умов: 1) зафіксований належним чином факт керування транспортним засобом; 2) зафіксований належним чином факт перебування водія цього транспортного засобу в стані сп`яніння або його відмови від проходження відповідного огляду.

Із наведених вище доказів у даній справі про адміністративне правопорушення вбачається, що наявні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Інші доводи апелянта не спростовують встановлені в ході розгляду даної справи судом першої інстанції та апеляційного перегляду обставини, а тому не беруться судом до уваги.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Августової Марини Владиславівни не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Августової Марини Владиславівни - залишити без задоволення.

Постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 13 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин