Провадження №3/932/5061/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2024 року суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Клепка Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонер, місце проживання і реєстрації:

АДРЕСА_1 , за ст.173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 018613 від 01.11.2024, 01 листопада 2024 року близько 20.00 год. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 почав сварку, лаявся нецензурно, висловлювався та словесно виганяв з квартири ОСОБА_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого вона рознервувалася. Своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду суду не надав. З огляду на це та приймаючи до уваги положення ст.268 КУпАП, обов`язок особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, самій з розумним інтервалом цікавився розглядом порушеної щодо не справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Надавши оцінку протоколу та доданим до нього матеріалам, суд дійшов висновку про закриття провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, виходячи з такого.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАп полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п.3 ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство, як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 вказаного вище Закону).

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а й інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення за ч. 1ст. 173-2 КУпАП є умисні дії або бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема завдання шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Виходячи зі змісту ст.7, 245, 279, 280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, а його суть повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачено відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Разом з тим, ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-1 КУпАП, у змісті протоколу в порушення ст.256 КУпАП не викладено, тоді як протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Втім, незважаючи на те, що правова норма ст.173-2 є банкетною, протокол містить лише констатацію абстрактного факту, що є неприпустимим і порушує право особи на захист.

Отже, складений стосовно ОСОБА_1 протокол не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Інших доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Приймаючи до уваги наведене та відсутність належних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, провадження у справі щодо нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.283-285, п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 173-2 КпАП України закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська і набирає законної сили після закінчення строку оскарження в разі, якщо скарга не подана.

Суддя Л.І.Клепка