справа № 361/8253/24
провадження № 3/361/4094/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Анікушин В.М., за участю адвоката Новікової О.О., розглянувши адміністративну справу, що надійшла від інспектора сектору адміністративної практики Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

- за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),-

в с т а н о в и в:

16 серпня 2024 року, о 10 годині, поблизу будинку № 186 по вулиці Київське Шосе в селі Семиполки Броварського району Київської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ЗАЗ Lanos», н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру Drager та у закладі охорони здоров`я відмовився, що зафіксовано на відеозапис бодікамери № 3, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав Факт керування автомобілем за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення не заперечував. Пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці, так і у закладі охорони здоров`я працівник поліції йому не пропонував, направлення для проходження такого огляду не вручав, на питання поліцейського про те чи згоден він пройти огляд на місці зупинки, не дочекавшись його відповіді, почав казати про те, що він має право відмовитися проходити огляд на стан сп`яніння.

Адвокат Новікова О.О. зауважила, що процедура направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння проведена з порушенням вимог, що містяться у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України № 1413/27858 від 11 листопада 2015 року. Матеріали справи не містять жодних доказів, що ОСОБА_1 за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, керував транспортним засобом. Звертала увагу суду, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, не відповідає вимогам безперервності, не містить даних на підтвердження факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , при цьому з нього вбачаються дії зі сторони працівників поліції, які свідчать про провокацію на здійснення правопорушення. Так, поліцейські не роз`яснювали ОСОБА_1 наслідки відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння. Направлення ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я не вручалося. Крім того, захисник зауважила, що жодних доказів наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння на відеозаписі не було, а тому вимога пройти огляд на стан сп`яніння є незаконною. Всі ці обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, просила провадження на цій підставі закрити.

Дослідивши матеріали справи, опитавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вислухавши думку адвоката, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Зі змісту частини першої статті 266 КУпАП, оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння.

Відповідно до пункту 2 Розділу І «Загальні положення» Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. У пункті 3 Розділу І «Загальні положення» Інструкції визначені ознаки алкогольного сп`яніння, які дають підстави поліцейському вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння, ряд з яких виявлені поліцейським у ОСОБА_1 та були підставою для проведення його огляду.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, що утворює склад інкрімінованого йому правопорушення.

Суд зауважує, що оцінка наявності ознак сп`яніння водія є суб`єктивним припущенням поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке базується на ознаках визначених у нормативних документах, яке за своїм змістом може відрізнятись від сприйняття цієї обставини іншими особами. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення вказані ознаки алкогольного сп`яніння виявлені у

ОСОБА_1 , у своїх поясненнях з приводу відсутності вказаних ознак останній заперечень не висловив. Разом з тим, суд критично оцінює пояснення особи, яка притягається до відповідальності, зазначені в протоколі, оскільки згідно з відеозаписом вони надавалися ОСОБА_1 під диктовку працівників правоохоронних органів. Проте, ця обставина не спростовує невиконання ОСОБА_1 обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння у порядку, визначеному чинним законодавством.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 274934 від 16 серпня 2024 року, направленням на огляд на стан алкогольного сп`яніння та актом огляду, згідно з якими ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, відеозаписом обставин фіксації адміністративного правопорушення та складання адміністративного матеріалу.

Суд визнає зазначені докази належними та допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог чинного законодавства України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив факт керування транспортним засобом, пояснив, що віз батьків на дачу, алкоголь вживав напередодні, а саме: пляшку пива. На дослідженому відеозаписі видно, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля.

Разом з тим, суд відхиляє доводи захисника про незаконність зупинки транспортного засобу, оскільки підстави зупинки транспортного засобу не можуть впливати на вирішення питання про винуватість чи невинуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Наявність підстав для зупинки транспортного засобу не підлягає доказуванню у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із тим, що ці обставини не входять до об`єктивної сторони цього адміністративного правопорушення.

Доводи захисника щодо порушення порядку направлення ОСОБА_1 для огляду на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я не ґрунтуються на вимогах нормативних документів, які регламентують порядок направлення водіїв для проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння. Так, підстави, умови та порядок огляду водіїв на стан сп`яніння, у тому числі і алкогольного, виявлення такого стану та фіксування результатів огляду регламентують наступні нормативні документи: п.2.5 ПДР, ст. 266 КУпАП, «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду», затверджений постановою КМ України від 17 грудня 2008 р. N 1103 ( в подальшому - Порядок № 1103) та «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (в подальшому - Інструкція 1452/735). Цими документами передбачена необхідність проходження водієм огляду на стан сп`яніння та можливість проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу або у закладі охорони здоров`я. Жодним із указаних вище нормативних документів не передбачено необхідності надання водієві письмового направлення для проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я у випадку його відмови від проходження такого огляду. За змістом п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння. Відмова водія пройти огляд на стан сп`яніння на усну вимогу поліцейського, у тому числі і у закладі охорони здоров`я утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Із переглянутих у судовому засіданні відеозаписів вбачається те, що ОСОБА_1 поліцейськими пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння, на що він відмовився. Ця відмова є чіткою, зрозумілою і не викликає у суду неоднозначного тлумачення. Відтак, твердження захисника щодо порушення порядку направлення ОСОБА_1 на огляд з метою встановлення стану сп`яніння до закладу охорони здоров`я є необґрунтованими.

Аргументи захисника про те, що працівник поліції провокував ОСОБА_1 не проходити огляд на стан сп`яніння є непереконливими та розцінюється судом як обраний останнім спосіб захисту для уникнення від адміністративної відповідальності, який не знайшов свого підтвердження у ході розгляду справи.

Щодо безперервності наданого відеозапису, суд звертає увагу, що він є безперервним у частині вимоги поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та відмови від проходження такого огляду, тобто у частині, яка має доказове значення для вирішення питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Суд зауважує, що дійсно п.5 розділу ІІ Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 року № 1026 передбачена безперервність здійснення відеозапису під час виконання поліцейськими своїх службових обов`язків. Між тим, нормативними документами, які регламентують порядок виявлення та фіксації адміністративних правопорушень, складання протоколів про адміністративні правопорушення та направлення відповідних матеріалів до суду не передбачено обов`язковості надання усього відеозапису, здійсненого у ході виконання поліцейським своїх службових обов`язків. На думку суду, надані фрагменти відеозапису, на яких зафіксований факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, процесуальні дії, які при цьому вчинили поліцейські об`єктивно доводить вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З наведеного вище, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, яке полягало у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення судом не встановлено.

Враховуючи наведене, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, а тому на нього слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів.

Водночас відповідно до вимог статті 40-1 КУпАП, зі ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп., сплату якого передбачено пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись пунктами 2, 5 статті 24, статтями 27, 30, 221, 283-285 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу в розрахунку на місяць, що становить 605 грн 60 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути звернута до примусового виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання законної сили.

Суддя В.М. Анікушин