Справа № 304/2380/24 Провадження № 3/304/1464/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2024 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Гевці В.М.,

за участі секретаря судового засідання Гарайдич Р.А.,

розглянувши матеріали, які надійшли з НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,

за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И Л А:

19 вересня 2024 року до Перечинського районного суду Закарпатської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 144513 від 16 серпня 2024 року за частиною другою статті 204-1 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній 15 серпня 2024 року о 22.20 год був виявлений та затриманий на околиці населеного пункту Дубриничі Ужгородського району Закарпатської області на відстані 8 000 м до державного кордону на напрямку 198 прикордонного знаку під час спроби незаконного перетинання державного кордону з України у Словацьку Республіку у пішому порядку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон в умовах воєнного стану у складі групи осіб спільно з ОСОБА_2 , чим порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про Державний кордон України» від 04 листопада 1991 року, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак подав письмове заперечення щодо протоколу, в якому зазначив, що наміру незаконно перетинати кордон він не мав, а лише разом з друзями він їхав відпочивати у населений пункт Вишка, де розташований відпочивальник комплекс «Садиба Ерташ», в якому є чани, бані басейни. Вказав, що перебуває на військовому обліку, дані оновив вчасно, при цьому зазначив, що на той час у нього вже було заплановано весілля на 03 жовтня 2024 року. Показав, що їхав автомобілем дорогою загального користування та був затриманий на блокпосту, а не як зазначено у протоколі, що у пішому порядку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон. Більше того, він не намагався обійти блокпост чи уникати зустрічі з ДПС. Також указав, що в нього як на момент складання протоколу, так і на теперішній час є певні цілі в Україні, а не за кордоном, відтак покидати територію Укрїни не хотів. Крім цього зазначив, що у межах прикордонного району прикордонна смуга становить завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, де встановлюється прикордонний режим, але не менше від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд. Натомість він перебував на відстані 8 000 метрів до лінії державного кордону.

На підтвердження вини ОСОБА_1 в якості доказів до протоколу про адміністративне правопорушення додано протоколи про адміністративне затримання та протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів, а також письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Оцінюючи зазначені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя враховує таке.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, який слід застосовувати при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з ч. 1 ст. 204-1 КУпАП передбачено відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Частина 2 вказаної статті передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Виходячи з положень частини 2 статті 204-1 КУпАП вбачається, що об`єктивну сторону даного правопорушення складає перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України; перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів; перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом в пунктах пропуску через державний кордон України з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади вчинене групою осіб.

Суб`єктивна сторона характеризується наявністю прямого умислу.

Так, ОСОБА_1 був затриманий інспектором прикордонної служби на околиці населеного пункту Дубриничі за намір незаконно перетнути державний кордон з України в Словацьку Республіку на напрямку 198 прикордонного знаку на відстані 8 000 м до лінії Державного кордону України.

У той же час з наданого ОСОБА_1 письмового заперечення встановлено, що він наміру перетинати державний кордон поза встановленим пунктом пропуску не мав, а лише у день події такий разом з друзями їхав відпочивати у населений пункт Вишка, де розташований відпочивальник комплекс «Садиба Ерташ», відтак, на думку судді, підстав уважати, що ОСОБА_1 мав намір перетинати державний кордон поза встановленим пунктом пропуску немає.

Крім цього, у межах прикордонного району прикордонна смуга становить завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, де встановлюється прикордонний режим, але не менше від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд (п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 року №1147). І саме в цих межах діє спеціальний прикордонний режим щодо заборони вільного в`їзду, перебування, проживання, пересування осіб і провадження робіт, не пов`язаних з обороною чи охороною державного кордону України (ст. 22 Закону України «Про державний кордон»).

Так, суддя приймає до уваги, що тільки перебування особи на певній відстані біля державного кордону саме по собі, без інших доказів, не може свідчити про намір особи незаконно перетнути Державний кордон. У цьому випадку ОСОБА_1 був затриманий на відстані 8 000 м від лінії державного кордону, що у зв`язку з відсутністю інших доказів, викликає обґрунтовані сумніви в його намірі незаконно перетнути Державний кордон України.

З огляду на викладене суддя вважає, що доказів того, що дії ОСОБА_1 яким-небудь чином були спрямовані на спробу незаконного перетину Державного кордону України матеріали справи не містять.

Будь-яких інших доказів (у розумінні до положень ст. 251 КУпАП), наприклад, пояснень свідків, із яких суддя могла би встановити факт спроби незаконного перетину ОСОБА_1 державного кордону України, до матеріалів справи також не додано.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Наведені факти відповідно до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги судді однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 204-1 КУпАП.

Згідно з положеннями статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суддя дійшла висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З цих підстав, керуючись статтями 1, 9, 23, 33, 123, 276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення № 304/2380/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова в справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Гевці В. М.