ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 597/277/24Головуючий у 1-й інстанції Торська І.В.
Провадження № 33/817/610/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальність ОСОБА_1 , адвоката Данильчук Н.Б.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Данильчука Н.Б., на постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 25 липня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 25 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 21.02.2024 року о 13 год. 52 хв. на автодорозі АДТ-20-15 (Борщів-Заліщики) 36 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Опель Віваро, д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку за допомогою Alcotest drager 6510. Тест № 865, результат: 1,34 проміле, з результатом не згідний. Погодився пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Результат 0,81 проміле, дата та час проходження огляду 21.02.2024 о 14 год. 37 хв. за допомогою Alcotest drager 6510 з результатом згідний, водій від керування ТЗ відсторонений, автомобіль переданий тверезому водію, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокат Данильчук Н.Б., вважає, що оскаржувана постанова є такою, що не відповідає повноті судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не здійснював рух на механічному транспортному засобі, так як автомобіль був припаркований, що підтверджується відеозаписами з нагрудної камери працівника поліції, який міститься в матеріалах справи.

Звертає увагу суду, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані (алкогольного чи наркотичного) сп`яніння, а одже доказова база має бути спрямована на одночасне доведення двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння.

Зазначає, що знаходження за кермом транспортного засобу, який не є в стані руху, особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом.

Сторона захисту стверджує, що відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції, не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Просить скасувати постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 25 липня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши апелянта - адвоката Данильчука Н.Б., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 25 липня 2024 р. та закрити провадження у справі; особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , який підтримав позицію свого захисника щодо скасування рішення суду першої інстанції; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до вимог п. 2.9 "а" ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №004506 від 21 лютого 2024 року, 21.02.2024 року о 13 год. 52 хв. на автодорозі АДТ-20-15 (Борщів-Заліщики) 36 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Опель Віваро, д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку за допомогою Alcotest drager 6510. Тест № 865, результат: 1,34 проміле, з результатом не згідний. Погодився пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Результат 0,81 проміле, дата та час проходження огляду 21.02.2024 о 14 год. 37 хв. за допомогою Alcotest drager 6510 з результатом згідний, водій від керування ТЗ відсторонений, автомобіль переданий тверезому водію, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції встановлено, що працівниками поліції було виявлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом OPEL VIVARO, д.н.з. НОМЕР_1 , у якого не було увімкнено ближнє світло фар.

Дане правопорушення було підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції.

Також в матеріалах справи міститься копія постанови серії ББА №574970 від 21.02.2024 року про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.5 ст.121, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Окрім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що підстава для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 в даному випадку жодним чином не впливає на факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Твердження апелянта про те, що він не керував траспортним засобом т/з OPEL VIVARO, д.н.з. НОМЕР_1 , спростовуються переглянутими відеозаписами із нагрудних камер поліцейських. Так, як вбачається із відеозаписів, саме ОСОБА_1 був водієм вказано автомобіля, оскільки останній при спілкуванні з працівником поліції жодного разу не заперечував факту керування і зазначав, що не виконував функції водія.

Таким чином, заперечення стороною захисту факту керування транспортним засобом розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.

Також, відеозаписом зафіксовано як працівниками патрульної поліції було повідомлено про причину зупинки транспортного засобу та повідомлено водієві наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах з порожнини рота, нечітка мова.

А тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що поліцейські чітко не повідомили ОСОБА_2 , які ознаки сп`яніння в нього виявлені, є також безпідставними, оскільки як вже було зазначено вище, згідно з вищевказаним відеозаписом, поліцейські повідомили ОСОБА_2 про наявність в нього таких ознак сп`яніння.

Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського засвідчено, що за результатом проведеного огляду з використанням технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест» 6810 виявлено вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 1,34 проміле, з чим останній не погодився та бажав проходити такий огляд в медичному закладі. За результатом проведеного огляду в закладі охорони здоров`я в ОСОБА_1 Було встановлено стан алкогольного сп`яніння в розмірі 0,81 проміле.

Відеозаписи з нагрудних камер поліцейського суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи про те, що відеозаписи не можна вважати належними доказами є необґрунтованими.

З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Заліщицького районного суду Тернопільської області від 25 липня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Данильчука Н.Б. залишити без задоволення, а постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 25 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя