Справа №932/571/24
Провадження №3/932/241/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Овчиннікова О.С., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Відділу адміністративної практики Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовий ВЧ НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

04.01.2024 року о 18 год. 10 хв. в м. Дніпро, Шевченківський район, проспект Б. Хмельницького, буд. 67, водій ОСОБА_1 керував авто ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного пристрою Алкотест «Драгер» 6820 № приладу 0262, результат 2,17 % проміле вміст алкоголю № тесту 3105, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України скоєно повторно протягом року та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засідання підтвердив обставини викладені у протоколі, свою вину визнав.

Судом досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, що охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства ( OHalloran and Francis v. The United Kingdom ) [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 555975 від 04.01.2024 року, рапортом, результатом алкотесту Драгер № 6820 вміст 2,17 % проміле, відеозаписом з бодікамер поліцейських, матеріалами справи в їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 має місце адміністративне правопорушення, яке передбачено ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а Правил дорожнього руху України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виконуючи завдання провадження у справах про адміністративні правопорушення (ст. 245 КУпАП), обираючи вид і міру стягнення, враховуючи нехтування обов`язками водія, яке свідчить про явно зневажливе ставлення порушника до них, характеризуючи проступок грубим порушенням правил користування спеціальним правом, що є підставою для призначення визначеного ст. 27 КУпАП виду стягнення, та всі інші зазначені ст. 33 КУпАП обставини, накладаю відповідно до ст.ст. 27, ч. 3 ст. 130 КУпАП стягнення, яке відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, будучи достатнім і необхідним для виховання особи.

Згідно положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 24 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення: попередження; штраф; оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; конфіскація: предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення; позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; громадські роботи; виправні роботи; суспільно корисні роботи; адміністративний арешт; арешт з утриманням на гауптвахті.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При призначенні адміністративного покарання, враховуючи, що правопорушник ОСОБА_1 повторно скоїв аналогічне адміністративне правопорушення, та враховуючи характер скоєного правопорушення, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують вину правопорушника, вважаю за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років, оскільки застосування саме такого стягнення буде достатнім для його виправлення і попередить нові правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави.

В зв`язку з вищенаведеним і керуючись ст.ст. 23, 33, ч. 1 ст. 130, 221, 283-288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень (призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, номер рахунку (IBAN) UA0004001, отримувач: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області/21081300, ЄДРПОУ 37988155, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 21081300), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років.

Строк позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами рахувати з часу вилучення посвідчення водія.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на розрахунковий рахунок №UA0026001, отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача , банк отримувача Казначейство України (ЕАП).

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.С. Овчиннікова