Провадження № 3/727/2961/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Смотрицький В.Г. розглянувши адміністративну справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції Українипро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 28 вересня 2024 року ОСОБА_1 27.09.2024 року о 22.08 годині керував транспортним засобом марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Пилипа Орлика, 2 м. Чернівці в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.9.а) Правил дорожнього руху України. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога у медичному закладі. Результат огляду позитивний. Висновок ЧОНД №872 від 27.09.2024 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Кусмарцев М.О. просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки під час тестування зразка біологічного середовища ОСОБА_1 було застосовано первинний скринінг сечі, встановлений діагноз є попереднім та не може вважатись заключним медичним діагнозом.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Кусмарцева М.О., дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вбачається з початку відео, знятого на відеореєстратор працівників поліції: попереду патрульного автомобіля рухається автомобіль, однак не вбачається, хто саме ним керує та не можливо побачити і встановити номерний знак автомобіля, оскільки фари автомобіля працівників патрульної поліції світять безпосередньо на номерний знак. Крім того, неможливо ідентифікувати і сам автомобіль.

В подальшому, на відео з бодікамер працівників поліції видно, що розмова ОСОБА_1 з патрульними поліцейськими починається з того, що ОСОБА_1 сидить в автомобілі, а автомобіль знаходиться на узбіччі.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), тобто доказова база має бути спрямована на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Для виявлення правопорушення транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, тобто, до зупинки транспортний засіб має знаходитися в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли транспортний засіб рухається. Саме по собі знаходження особи у транспортному засобі навіть і за кермом у стані сп`яніння не має наслідком складу правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, так як така особа не керує транспортним засобом.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

В рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Разом з тим, з переглянутого судом в судовому засіданні відеозапису, долученого до матеріалів справи, суд не може встановити, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом та під час керування ним був зупинений працівниками поліції, оскільки на цьому записі не зафіксовано керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом.

Крім того, згідно з відеозаписом з бодікамери, о 22.18 год. працівники поліції запитують в ОСОБА_1 «чи вживає він щось», після цього працівник поліції пропонує «поїхати на освідування», на що ОСОБА_1 не заперечує.

Однак працівниками поліції не повідомлено про наявність у водія ознак ні алкогольного, ні наркотичного сп`яніння.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння передбачені статтею 266 КУпАП, постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до п. 2-3 вищевказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Так, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже, передумовою для проходження водієм огляду на стан сп`яніння має бути виявлення (встановлення) поліцейським ознак сп`яніння, які передбачені пунктом 3 розділу І Інструкції. Вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності вважається необґрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння.

Поліцейським до матеріалів справи не додано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження виконання вимог Інструкції щодо виявлення ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що лише чітке дотримання вказаної вище процедури, зокрема проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан наркотичного сп`яніння, свідчить про законні вимоги працівників поліції та обґрунтовані підстави проведення вказаного огляду.

З долученого відеозапису із нагрудних відеокамер встановлено, що працівниками патрульної поліції, не було повідомлено про наявність у ОСОБА_1 ознак ні алкогольного, ні наркотичного сп`яніння. Крім того, не було здійснено самого огляду на наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, не було взагалі роз`яснено, які саме в нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння, та у зв`язку з якими у працівників поліції виникли підозри, що останній перебуває в стані наркотичного сп`яніння.

Крім того, відповідно до приписів Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Таким чином, нормами законодавства передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, поліцейський зобов`язаний запропонувати провести на місці зупинки огляд на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (ч. 2 ст.266 КУпАП), а у разі незгоди водія на проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами поліцейський повинен направити водія в найближчий заклад охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння за встановленою законом формою направлення (ч. 3 ст.266 КУпАП).

Зі змісту направлення на огляд водія транспортного засобу від 27.09.2024 року, вбачається, що працівниками поліції виялена така ознака сп`яніння, як «завужені зіниці, що не реагують на світло», проте, переглядом відеозапису з бодікамер поліцейських судом встановлено, що ця ознака працівниками не була перевірена і не встановлена, а також і не озвучена ОСОБА_1 .

Отже, матеріали справи не містять доказів використання поліцейським спеціальних технічних засобів, як те передбачено ч. 2 ст. 266 КУпАП, для виявлення вказаних ознак.

Працівниками поліції, як на підставу проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння було зазначено притягнення ОСОБА_1 в минулому до адміністративної відповідальності у зв`язку з керуванням транспортним засобом у стані сп`яніння. Даний факт не є підставою для проходження огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що працівниками поліції був порушений порядок огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначений статтею 266 КУпАП та підзаконними нормативними актами.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння…, проведений із порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Оскільки наданими суду доказами не доведена наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`ягніння, як підстав для проведення огляду, такий огляд є недійсним.

Таким чином, приєднані до протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції докази, не містять відомостей щодо суті вчиненого водієм правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема відносно того, з якими саме ознаками сп`яніння перебувала особа, яка притягається до адміністративної відповідальності. З доказів, що наявні в матеріалах справи неможливо встановити чи були підстави вважати, що водій перебував в стані наркотичного сп`яніння, та таким чином перевірити обґрунтованість вимог співробітників поліції для проходження водієм відповідного огляду на стан сп`яніння.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви щодо доведеності винуватості необхідно тлумачити на користь особи, яка притягається до відповідальності (ст.62 Конституції України).

У справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї" від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою".

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому справу необхідно закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.247 ч.1 п.1, 130 ч.1, 221, 266, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

Постановив:

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексом України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: