Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2024 року м. Рівне

Справа № 556/2271/24

Провадження № 33/4815/818/24

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та до неї застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп. (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.) без конфіскації предметів торгівлі.

З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_1 протягом 01.06.2024-15.07.2024 року, будучи фізичною особою підприємцем, в АДРЕСА_1 здійснювала господарську діяльність без одержання документа дозвільного характеру, наявність якого передбачена чинним законодавством, а саме здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами та алкогольними напоями без одержання рішення про передачу у власність, надання у постійне користування чи оренду, продаж земельної ділянки, одержання якого передбачено ЗУ «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності", пунктами 113-115 Переліку, а також нормами Земельного кодексу України.

За даним фактом 16 липня 2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №939494 за ознаками ч.1 ст.164 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП. Зазначає, що в матеріалах справи немає жодного документу, який би вказував на правовий статус земельної ділянки під магазином, який знаходиться по АДРЕСА_1 , який вона орендує та здійснює господарську діяльність. Вказує, що вона є лише орендарем будівлі магазину, власником будівлі є інша особа і питання, пов`язані з землею, слід вирішувати саме з власником, а не орендарем, який не може ніяким чином бути відповідальним за будь-що, пов`язане з землею.

26 листопада 2024 року до апеляційного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі.

Відповідно до вимог ч.4 ст.294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Частиною 2 ст.268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП, не є обов`язковою.

За наведених обставин, а також з метою недопустимості порушення строків розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 ..

Перевіривши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, що не заборонена законом. Статтею 42 ГК України передбачено, що підприємницькою є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Фізичні особи вправі здійснювати підприємницьку діяльність, як зі створенням так і без створення юридичної особи. Фізична особа, яка на законних підставах займається підприємництвом без створення юридичної особи, набуває статусу фізичної особи-підприємця.

Як випливає зі ст.50 ЦК України, дієздатність фізичної особи як підприємця пов`язана з двома умовами: а) набуття (надання) повної цивільної дієздатності фізичною особою, що бажає займатися підприємництвом; б) державна реєстрація фізичної особи як підприємця.

Відповідальність за ст.164 КУпАП настає у разі провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. У свою чергу, під визначенням господарської діяльності, розуміється будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальних формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Таким чином, виходячи із диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає у разі здійснення господарської (підприємницької) діяльності:

- без державної реєстрації як суб`єкта господарювання;

- без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону,

- здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування,

- без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), тобто вчинення однієї із вказаних дій. Такий висновок суду ґрунтується на вживанні у тексті статті сполучників "або", "чи", "так само".

Законом України "Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності", затверджено такий перелік, у відповідності до пунктів 113-114 якого, для здійснення господарської діяльності необхідною є наявність одного із таких документів:

рішення про виділення у встановленому порядку лісових ділянок для довгострокового тимчасового користування лісами;

або рішення про передачу у власність, надання у постійне користування та оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності;

або рішення про продаж земельних ділянок державної та комунальної власності.

Вказані рішення не підпадають під принцип мовчазної згоди, таким чином, виходячи із змісту названих норм чинного законодавства, апеляційний суд приходить до висновку, що наявність одного з вказаних рішень є необхідною для здійснення підприємницької діяльності.

При розгляді даної справи суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, справу розглянув повно та всебічно, дослідивши безпосередньо всі докази у судовому засіданні.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення ґрунтується на зібраних у справі доказах, а саме: даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ939494 від 16 липня 2024 року (а.с.1), поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с.а.с.1-8), відповіддю на звернення Вараського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області, з якої вбачається, що станом на 22.07.2024 Вараською міською радою та Більськовільською сільською радою (до дати утворення Вараської міської територіальної громади) не приймалися рішення про передачу у власність, надання в оренду чи постійне користування, продаж земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_1 (а.с.10).

З матеріалів справи вбачається, що у ході розгляду в місцевому суді ОСОБА_1 вказала, що вона офіційно зареєстрована як приватний підприємець, має відповідні ліцензії та дозволи на продаж алкоголю та тютюнових виробів, здійснює діяльність відкрито, без порушення вимог закону, сплачує податки. Магазин в АДРЕСА_1 розташований у приміщенні, яке вона орендує на підставі договору оренди, і це приміщення не перебуває на землях лісового фонду. Про будь-які інші дозволи, в т.ч. про рішення з приводу земельних ділянок, їй не було відомо і таких дозволів від неї ніколи не вимагали.

Таким чином, вказані обставини підтверджують той факт, що ОСОБА_1 , будучи фізичною особою підприємцем, в АДРЕСА_1 здійснювала господарську діяльність без одержання документа дозвільного характеру, наявність якого передбачена чинним законодавством, а саме здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами та алкогольними напоями без одержання рішення про передачу у власність, надання у постійне користування чи оренду, продаж земельної ділянки, одержання якого передбачено ЗУ «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності", пунктами 113-115 Переліку, а також нормами Земельного кодексу України.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.33, ст.38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.164 КУпАП.

На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення нею нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а її апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович