Справа № 643/9850/23
Провадження № 3/643/388/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2024 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Харченко А.М., розглянувши матеріали, які надійшли від т.в.о. начальника ВАП Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого: А2444, військовослужбовець, солдат, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 10.09.2023 року о 23 год. 30 хв. керував автомобілем «Pulsar NS200», державний номерний знак НОМЕР_2 , в районі будинку 9-Б, по м-ну Оборонний Вал (колишній м-н Фейербаха) в м. Харкові, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія із застосуванням газоаналізатора «Drager Alcotest 7510», прилад № ARLM-0294, що підтверджується тестом № 390 від 10.09.2023, результат огляду становить 0,88 проміле, проба позитивна, з яким ОСОБА_1 був не згодний. Він погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі КНП ХОР «ОНД», за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18-А, та згідно з висновком лікаря нарколога № 2489 від 11.09.2023 ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 10.09.2023 року о 23 год. 30 хв. керував автомобілем «Pulsar NS200», державний номерний знак НОМЕР_2 , в районі будинку 9-Б, по м-ну Оборонний Вал (колишній м-н Фейербаха) в м. Харкові,, будучи особою стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом згідно з постановою Міжрайонного ВДВС по Дергачівському та Золочівському районах СМУ МЮ (м. Харків) від 01.09.2020.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», за що відповідальність передбачена ч.3 ст. 126 КУпАП.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2024 року об`єднані в єдине провадження адміністративні матеріали № 643/9850/23 та № 643/9852/24 у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 та ч. 3 ст. 126 КУпАП. Об`єднаному провадженню присвоєно єдиний номер 643/9850/24, 3/643/388/24.

Водій ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, направив суду письмові пояснення, в яких просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 та ч.3 ст. 126 КУпАП відносно нього, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, та копію Довідки № 95 від 05.08.2024 про те, що він дійсно перебуває на військовій службі в ЗСУ.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Шкляр І.М. на розгляд справи з`явився, зазначив, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, наразі він виконує бойове завдання. Вину у скоєних адміністративних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 126 КУпАП, ОСОБА_1 не визнає, за кермом транспортного засобу не перебував, просив долучити до матеріалів справи копію витягу з Наказу № 144 від 23.05.2024 та клопотання командира військової частини НОМЕР_3 № 108 від 29.04.2024, в якому він просив не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, оскільки йому для більш якісного виконання бойових завдань потрібно керувати транспортними засобами. Просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 та ч.3 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Шкляра І.М., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За правилами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, тощо.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2 п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів «Drager Alcotest 7510», прилад № ARLM-0294, тест № 390 від 10.09.2023, у ОСОБА_1 виявлено 0,88 проміле, час проведення тесту 10.09.2023 о 23 год. 50 хв., з результатами ОСОБА_1 не згодний. Він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі КНП ХОР «ОНД», за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18-А, та згідно з висновком лікаря нарколога № 2489 від 11.09.2023 ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 7 ч. ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої 09.11.2015 року № 1452/735, встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Квитанція тестування на алкоголь до протоколу засвідчує результат тесту ОСОБА_1 0,88 проміле, час проведення тесту 10.09.2023 о 23 год. 50 хв. Вказана квитанція містить підпис працівника поліції, ОСОБА_1 відмовився від підпису. Висновок лікаря нарколога № 2489 від 11.09.2023, згідно з яким ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, містить печатки та підпис лікаря. Тому суд, вважає вказану квитанцію та висновок лікаря допустимими доказами, жодних сумнівів щодо їхнього змісту не виникає.

Крім того, підтвердженням вини ОСОБА_1 є протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 287336 від 11.09.2024, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 287593 від 11.09.2024, постанова Міжрайонного ВДВС по Дергачівському та Золочівському районах СМУ МЮ (м. Харків) від 01.09.2020, ВП № 44220678, рапорти, відеозаписи з бодікамер, які були долучені до матеріалів справи та досліджені судом в судовому засіданні.

Відповідно до довідок, виданих інспектором ВАП УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Чумак Л., та інспектором ВАП УПП в Харківській області ДПП капітаном поліції Домріною А., ОСОБА_1 , згідно з обліковими даними ІПНП, отримував посвідчення водія НОМЕР_4 , яке видане 14.08.2007, категорія В.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для закриття провадження по справі, не встановлено, а тому суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а також за ч. 3 ст. 126 КУпАП, як керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, та накладає на нього адміністративне стягнення в межах санкцій статей КУпАП.

Керуючись ст. 33 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що обтяжують та пом`якшують відповідальність.

Відповідно до ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З приводу застосування додаткового стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами щодо ОСОБА_1 суд прийшов до такого.

Чинний КУпАП не передбачає призначення більш м`якого стягнення чи звільнення від стягнення, яке визначене в санкції статті як обов`язкове основне чи додаткове.

Згідно з ст. 151-2 Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

В п. 2.2 Рішення від 15.06.2022 р. № 4-р(II)/2022, Конституційний Суд України, розглядаючи питання притягнення осіб до адмінвідповідальності, зазначив, що: - «адмінвідповідальність в Україні та процедура притягнення до адмінвідповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні» (перше речення абз. 1 п.п. 4.1 п. 4 мотивувальної частини Рішення від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010);

- «суспільна користь адмінстягнень за адмінправопорушення полягає не в поповненні державного бюджету, а в забезпеченні конституційного правопорядку, безпеки суспільства та прав і свобод кожної особи» (перше речення абз. 1 п. п. 2.5 п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 21.07.2021 р. № 3-р(II)/2021).

В п. 3 цього Рішення, Конституційний Суд України вказав, що за ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2.11.2004 р. № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності в контексті вирішення питання конституційності ст. 69 КК України у справі про призначення судом більш м`якого покарання, зазначив таке:

- «Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим. Про це свідчить п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, відповідно до якого суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину » (абз. 7 та 8 п. п. 4.2 п. 4 мотивувальної частини);

- « встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності» (абз. 6 п. 5 мотивувальної частини).

В ч. 2 п. 3.2. Рішення Конституційний Суд України зазначив, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності у процедурі притягнення особи до адмінвідповідальності на підставі ст. 485 Митного кодексу України має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

В ч. 4 п. 4.2 Рішення Конституційний Суд України дійшов висновку, що посутній аналіз наведених норм МК України і КУпАП, що регулюють відносини з притягнення особи до адмінвідповідальності за порушення митних правил, свідчить про те, що загалом ці норми мають розвивати, конкретизувати та деталізувати принципи Основного Закону України, зокрема принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, визначений ч. 2 ст. 61 Конституції України.

В ч. 2 та 3 п. 4.3 Рішення Конституційний Суд України вкотре наголосив, що в законодавчому внормуванні відносин із притягнення особи до адміністративної або кримінальної відповідальності обов`язково має бути дотриманий конституційний принцип індивідуалізації юридичної відповідальності.

Таким чином, установлення в актах публічного законодавства абсолютно визначених та (або) безальтернативних санкцій має збалансовано поєднуватись із наданням суб`єкту накладення адмінстягнення або кримінального покарання дискреції в питанні визначення виду та розміру стягнення або покарання з урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики особи, винної у вчиненні правопорушення, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

В п. 4.5 Рішення Конституційний Суд України визначив, що позбавлення оспорюваним приписом ст. 485 МК України суб`єкта накладення адмінстягнення (митного органу) можливості індивідуалізації адмінстягнення з урахуванням усієї сукупності обставин справи, на думку Конституційного Суду України, унеможливлює реалізацію принципу індивідуалізації юридичної відповідальності під час притягнення особи до адмінвідповідальності на підставі ст. 485 МК України та не створює належного законодавчого підґрунтя для застосування домірних заходів до порушника митних правил.

Ураховуючи наведене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що абз. 2 ст. 485 МК України суперечить ч. 2 ст. 61 Конституції України.

За таких обставин, з урахуванням висновків, зазначених Конституційним Судом України, також враховуючи позитивну характеристику на ОСОБА_1 з місця несення служби, клопотання командира військової частини НОМЕР_3 № 108 від 29.04.2024, тощо, суд вважає за можливе застосувати аналогії закону ст.69 КК України щодо не накладення додаткового стягнення на ОСОБА_1 у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Наведені обставини переконують суд, що автомобіль та право керування ним потрібні ОСОБА_1 для проходження служби в Збройних силах України, а тому суд вважає за можливе не застосовувати такий вид додаткового стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Накладаючи адміністративне стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу винного, та вважає, що на нього слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп., які підлягають стягненню з правопорушника.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33, 40-1, 126 ч.3, 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. без позбавленням права керування транспортними засобами. (Отримувач коштів ГУК Харківськ обл/Харківобл/ 21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача 899998; Рахунок отримувача UA0020001, код класифікації доходів бюджету 21081300, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху»).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. (Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача 899998, рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106; призначення платежу: "судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).

Роз`яснити, що у разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання постанови про накладення штрафу, зазначена постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. В порядку примусового виконання з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до апеляційного суду через місцевий суд протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя Харченко А.М.