Справа № 141/268/24
Провадження № 33/801/736/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Климчук С. В.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оратівського районного суду Вінницької області від 30 липня 2024 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Оратівського районного суду Вінницької області від 30 липня 2024 року ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 605,60 грн в дохід Державного бюджету України.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

У скарзі зазначає, що згідно даних, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, правопорушення вчинила ОСОБА_3 , тоді як згідно паспорту громадянина України прізвище даної особи з 2012 року ОСОБА_4 . Про вказану обставину вона одразу повідомила працівників поліції, а відтак протокол складено з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735. Матеріали справи не містять жодних доказів, перевірки відомостей про притягнення або не притягнення до відповідальності ОСОБА_1 протягом останнього року за ст. 130 КУпАП, як і не містять відомостей про отримання або не отримання ОСОБА_1 посвідчення водія.

У судове засідання, призначене на 21 серпня 2024 року, ОСОБА_1 та її захисник не з`явилися.

20 серпня 2024 року від захисника ОСОБА_1 адвоката Каленяка Е.А. надійшла заява, в якій він просить справу розглянути без участі ОСОБА_1 та її захисника за наявними у справі матеріалами. Зазначив, що апеляційну скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку розгляд справи відсутність ОСОБА_1 та її захисника.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №053207, інспектором з РПП СПД №1 ВП №1 старшим лейтенантом поліції Грабовським В.А., 11 травня 2024 року о 19 год 50 хв на а/д НОМЕР_1 водій ОСОБА_3 керувала транспортним засобом «Kia Venga», д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився на місці за допомогою спецприладу «Drager 6810», результат огляду позитивний 1,81 ‰. Вказаними діями ОСОБА_3 порушила вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).

Цифровий показник приладу «Drager Alcotest 6810» становить 1,81 ‰, що відображено у роздрукованих на папері показниках спеціального технічного засобу та зафіксовано в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3-4).

У підпункті а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність, в тому числі, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.280 КУПАП з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не оскаржує висновок суду першої інстанції про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про недопустимість, як доказу, протоколу про адміністративне правопорушення, через неправильне зазначення в ньому анкетних даних особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У ст. 254 КУпАП зазначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

За змістом статі 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №053207 від 11 травня 2024 року складено відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У протоколі зазначено, що особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, поліцейським встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_3 .

Під час розгляду прави в суді першої інстанції адвокатом Каленяком Е.А. було надано наступні документи (в копіях):

- паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 20 серпня 2012 року Броварським РВ Управління ДМС України в Київській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У паспорті міститься відмітка про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_5 18 травня 2012 року за №184 (а.с.35-36);

- свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 , відповідно до якого 18 травня 2012 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_4 (а.с.37).

Із вказаних документів слідує, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення прізвище особи, відносно якої складався протокол було « ОСОБА_4 ».

Вказане прізвище особа, яка притягається до відповідальності, отримала після державної реєстрації шлюбу. Її прізвище до державно реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 ».

Тобто ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є однією і тією ж особою.

Суд першої інстанції, відхиляючи вказану позицію захисту виходив з того, що відповідно до даних, які зафіксовані на відеозаписі, після зупинки працівниками поліції водій ОСОБА_2 надала своє водійське посвідчення (де було зазначено прізвище « ОСОБА_6 »), на підставі якого було встановлено її особу. При цьому, ОСОБА_2 дійсно повідомила працівників поліції, що її прізвище на даний час « ОСОБА_4 », однак інших документів, які посвідчують її особу та/або зміну прізвища (свідоцтво про одруження) не надавала.

У наданому захисником паспорті громадянина України серії НОМЕР_4 та згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 від 18.05.2012 прізвище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зазначено « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », а у водійському посвідченні (згідно відеозапису) « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Згідно п. 25 Постанови КМУ №340 від 08.05.1993 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» обмін посвідчення водія здійснюється, у тому числі, у разі зміни персональних даних власника (прізвище, ім`я, по батькові, стать). Під час обміну посвідчення водія, отриманого вперше, до закінчення строку його дії особі видається нове посвідчення, яке вважається таким, що видане вперше, із зазначенням строку дії посвідчення, що підлягає обміну.

У разі зміни персональних даних (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), стать) власник посвідчення водія зобов`язаний здійснити його обмін не пізніше десяти днів з дня отримання нового документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України чи спеціальний статус особи (п. 252 Постанови КМУ №340 від 08.05.1993 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами»).

Відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 511) посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Разом з тим, згідно із пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус.

Тобто, після зміни прізвища, у зв`язку з одруженням, ОСОБА_2 зобов`язана була змінити посвідчення водія у визначеному законом порядку, що нею не було здійснено починаючи з 19 травня 2012 року.

Окрім того, як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 053207 від 11.05.2024, ОСОБА_2 ознайомилась зі змістом протоколу, отримала його копію, від надання письмових пояснень відмовилась, при цьому, зауважень та заперечень від неї не надійшло. Разом з тим, будь-яких застережень щодо правильності її прізвища ОСОБА_2 працівникам поліції не висловлювала, та підписом у вказаному протоколі підтвердила, що внесені дані про неї правильні.

Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку, що жодних інших доводів та доказів, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 це різні особи захисником суду не надано та у клопотанні не наведено, а доводи захисника лише щодо зазначення дівочого прізвища особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в протоколі про адміністративне правопорушення не спростовує факт керування нею транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та, відповідно, вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки зміна прізвища особи може відбуватися навіть й в процесі розгляду справи щодо неї до моменту винесення судом кінцевого рішення.

Вказані висновки суду першої інстанції ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не спростовані і ця обставина, на думку апеляційного суду, не може слугувати підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення недопустимим доказом з подальшим виправдання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд першої інстанції, встановивши вказані обставини, притягнув до адміністративної відповідальності саме ОСОБА_1 ..

Зазначаючи проте, що протокол складено з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, ОСОБА_1 не вказує, які саме положення (норми) вказаного підзаконного акту було порушено, що позбавляє апеляційний суд надати оцінку доводам апеляційної скарги в цій частині.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі також вказує про те, що матеріали справи не містять жодних доказів, перевірки відомостей про притягнення або не притягнення до відповідальності ОСОБА_1 протягом останнього року за ст. 130 КУпАП, як і не містять відомостей про отримання або не отримання ОСОБА_1 посвідчення водія.

Вказані доводи відхиляються апеляційним судом, оскільки ідповідно до довідок СПД №1 ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП України у Вінницькій області №1034/233/1/04-2024 та №1035/233/1/04-2024 від від 20 травня 2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 видавалось посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 24 березня 2006 року, центр НОМЕР_6 . Протягом календарного року ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не притягувалась.

Доказів здійснення обміну посвідчення водія внаслідок зміни прізвища ОСОБА_1 надано не було.

Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а відтак, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Оратівського районного суду Вінницької області від 30 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало