Справа№938/1447/24
Провадження № 3/938/971/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, місце народження: м. Київ, Київська область, місце проживання: АДРЕСА_1 , аналітика Національного українського молодіжного об`єднання (НУМО) (згідно даних протоколу),

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

без участі особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 09.08.2024 серії ЗхРУ №151455, 09.08.2024 о 19.00год прикордонним нарядом "Контрольний пост" на напрямку 434 прикордонного знаку на відстані 20км. від лінії державного кордону на території Зеленської об`єднаної територіальної громади Верховинського району Івано-Франківської області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в межах прикордонного контрольованого району був виявлений гр. ОСОБА_1 , за спробу незаконного перетинання державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст.ст.9,12 ЗУ "Про державний кордон України" від 04.11.1991, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП надійшли до суду 22.10.2024, та відповідно до положень ч.2 ст.277 КУпАП, були призначені до розгляду цього ж дня.

Оскільки особа, яка притягається до відповідальності в судове засідання не з`явилась, з метою належного повідомлення її про дату, час та місце розгляду справи, забезпечення можливості реалізації нею свого права на захист, розгляд справи було відкладено на 01.11.2024.

Постановою судді від 31.10.2024 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеконференції.

Разом з тим, судом задоволено клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків, у зв`язку з чим судове засідання відкладено на 07.11.2024, в яке викликано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

30.10.2024 через систему "Електронний суд" (Вх.№5353/24) та на електронну адресу суду (Вх.№1399/24) від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності надійшло заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно нього, в якому він, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав у повному обсязі та просить суд у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.204-1 ("Незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України") КУпАП, за обставини відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що в даному випадку судовий процес мав би відбуватися у справі про правопорушення, передбачене ст.202 ("Порушення прикордонного режиму") КУпАП, оскільки, всупереч звинуваченню з матеріалів справи № 938/1447/24, він не перетинав та не намагався перетнути державний кордон України, а знаходився на відстані в 20 кілометрів від державного кордону України, та опинився у прикордонній зоні з провини працівників Державної прикордонної служби України. Тобто зміст, складеного прикордонниками протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРу №151455 не відповідає вимогам статті 256 КУпАП - суть правопорушення невірно викладена в протоколі, як невірно визначена в протоколі і стаття КУпАП.

Зазначив, що працівники Державної прикордонної служби України затримали його 9 серпня 2024 року на блокпості біля перетину річок Бистрець і Чорний Черемош. Тобто блокпост цей знаходиться приблизно в 20 км від державного кордону. Затримання відбулося після того, як прикордонник наказав йому вийти з громадського транспорту, що рухався з селища Верховина на південь до села Дземброня Верховинського району по автомобільній дорозі, що пролягає паралельно річці Чорний ОСОБА_4 , як відомо, по цьому маршруту державний кордон України не пролягає. Свідками того, як він 9 серпня 2024 року вийшов у вищезгаданому місці з громадського транспорту після наказу прикордонника були ОСОБА_2 та інші пасажири громадського транспорту, а також водій транспорту і самі прикордонники, які в той день чергували на зазначеному блокпості. Інформація про його затримання саме в 20 кілометрах від державного кордону України підтверджується також описом ситуації в протоколі про адміністративне правопорушення ЗхРу № 151455 та письмовому поясненні інспектора прикордонної служби 1 категорії, старшого сержанта ОСОБА_5 , який складав даний протокол.

Вказав, що не мав наміру перетинати державний кордон. 09 серпня 2024 року він перебував в Верховинському районі разом зі своєю знайомою ОСОБА_2 з метою відпочинку. 7 серпня ОСОБА_6 вмовила його дістатися до орендованої нею кімнати в садибі для туристів в селі Верховинського району Дземброня, та бути там з нею з 9 до 12 серпня. Причому він відмовився йти з ОСОБА_6 саме в гори, оскільки має артроз суглобів ніг І степені. А 12 серпня 2024 року планував вирушити з Дземброні в місто Рівне Рівненської області, де орендує квартиру, та 16 серпня 2024 року планував прибути в Київ для святкування Дня народження колеги і друга. Про це все свідчать його переписка з ОСОБА_2 , її переписка з власницею садиби в Дземброні ОСОБА_3 , придбаний ним 8 серпня 2024 року білет на потяг з Рівного в Київ, а також його діагноз в медичній картці (скріншоти фрагментів цих переписок в чатах Messenger компанії Facebook, копія білету, а також копія витягу з медичної картки, містяться у додатках до заперечення)

Зазначив, що втеча за кордон під час війни з росією кардинально суперечить його світогляду, про що свідчать усі його публікації на його сторінках в соціальних мережах ( ІНФОРМАЦІЯ_4 Тому обвинувачення в намірі незаконно перетнути державний кордон України він сприймає як образу.

Зазначає, що твердження інспектора прикордонної служби ОСОБА_5 в своєму письмовому поясненні долученому до матеріалів справи про те, що він буцімто рухався в

напрямку державного кордону, причому рухався на відстані близько 20 км до державного кордону України з Румунією, не підтверджено жодними належними доказами. Зокрема, в матеріалах справи не зазначено про те, що чому інспектор вважав, що його рух вбачався саме в іншу державу Румунію, а не в українське село Дземброня Верховинського району. Немає пояснення також тому, чому разом з ним не були затримані всі пасажири громадського транспорту разом з водієм, які, згідно з логікою обвинувачення, разом зі ним буцімто рухались в Румунію до моменту зупинки транспорту на блокпості прикордонників біля перетину річок Бистрець і Чорний Черемош 9 серпня 2024 року.

ОСОБА_7 в своєму письмовому поясненні згадує також результати проведення фільтраційно-перевірочних заходів, в якості доказу його буцімто наміру перетнути кордон. Проте, підготовлені відділом прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 матеріали справи № 938/1447/24 не містять жодного опису результатів жодних перевірок.

Зазначив, що поки він рухався громадським транспортом з міста Івано-Франківськ до селища Верховина 9 серпня 2024 року, в нього лише раз запитали документи. Це було на блокпості між селищами ОСОБА_8 та Верховина, де прикордонники оглянули його паспорт та військово-обліковий документ, після чого побажали гарного дня і не затримували його подальший рух в Верховину. Хоча в рамках як це передбачено в п.5 ч.1 ст.19 Закону України Про Державну прикордонну службу України організації саме запобігання адміністративним правопорушенням, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Держприкордонслужби, прикордонники блокпосту між Ворохтою і Верховиною мали б або вимагати в нього копію відповідного наказу начальника 31-ого прикордонного загону з дозволом його перебування в прикордонній зоні, або не пустити його далі, або хоча б попередити, що далі за маршрутом прикордонна зона з особливим правовим режимом. Наступний блокпост прикордонників, який він побачив на своєму шляху, був вищезгаданий

блокпост біля перетину річок Бистрець і Чорний Черемош, де його затримали. Лише там він вперше дізнався, що вже знаходиться в прикордонній зоні.

Звернув увагу на те, що, про те, що село Дземброня знаходиться в межах прикордонної зони, до його затримання ввечері 9 серпня 2024 року не знали, ані власники садиби для туристів в Дземброні, ані відповідно його знайома ОСОБА_9 , ані він (про що свідчить його переписка з ОСОБА_6 ).

В судове засідання 07.11.2024, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не з`явився. Також в судове засідання на виклик суду, не з`явилася, свідок ОСОБА_2 .

Від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 07.11.2024 серез систему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення доказів, в якому він просить долучити до матеріалів справи скріншот фрагменту переписки ОСОБА_2 з ІНФОРМАЦІЯ_6 від ранку 09.08.2024; копію заяви ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_10 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від ранку 09.08.2024; витяг зі стенограми аудіозапису розповіді ОСОБА_2 стосовно справи №938/1447/24, з гіперпосиланням на повний текст стенограми та аудіозапис від 06.11.2024.

В той же час в судове засідання з`явилася свідок ОСОБА_3 .

Так, допитана в судовому засіданні, в якості свідка ОСОБА_3 , суду показала, що з ОСОБА_1 вона, незнайома. Їй відомо від ОСОБА_11 , що він мав разом з нею заїхати в Дземброню, 09.08.2024. Про це остання повідомила її шляхом надсилання sms в додаток «Viber». Вказані особи, тобто ОСОБА_12 та її знайомий мали приїхати на відпочинок та орендували у неї житло. О 16.37 год, ОСОБА_13 повідомила її що вони чекають на автобус, а о 17.00год прислала sms, що хлопця висадили з автобуса на КПП у с. Бистрець. Пізніше вона приїхала сама, піднялася на гору ОСОБА_14 і поїхала назад. ОСОБА_1 , вона особисто не бачила, з ним переписку, не вела та не спілкувалася. Про спробу перетину кордону їй нічого, не відомо.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи зі змісту положень ст.ст.254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та одних із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП. За приписами КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому викладається суть правопорушення, при доведеності складу якого в діях певної особи, вона може бути піддана заходам кримінально-правового впливу, різновидом якого є стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Так відповідно до диспозиції ч.1 ст.204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктивною стороною досліджуваного правопорушення, є перетин або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, групою осіб.

Суб`єктивна сторона незаконного перетинання державного кордону передбачає наявність прямого умислу, тобто виражається в навмисній формі вини, коли особа розуміє, що незаконно перетинає Державний кордон України, та бажає вчинити такі протиправні дії.

Відповідно, досліджуючи докази по даній справі, суд повинен встановити наявність в діях ОСОБА_1 факту спроби перетину ним державного кордону з України поза встановленими пунктами пропуску та наявність прямого умислу на незаконний перетин державного кордону.

Так, охорона державного кордону України є невід`ємною складовою загальнодержавної системи захисту державного кордону і полягає у здійсненні Державною прикордонною службою України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах, а також Збройними Силами України у повітряному та підводному просторі відповідно до наданих їм повноважень заходів з метою забезпечення недоторканності державного кордону України.

Державний кордон України це лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, визначає межі державної території України, просторові рубежі дії державного суверенітету України. Охороною Державного кордону України займається Державна прикордонна служба України.

Згідно статей 1,3 Закону України «Про державний кордон України», державним кордоном України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору. На суші він встановлюється по характерних точках і лініях рельєфу або ясно видимих орієнтирах.

Статтею 9 Закону України «Про державний кордон України» визначено порядок перетинання державного кордону України, який здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положення про пункти пропуску через державний кордон України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, долучено:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №151455 від 09.08.2024, згідно з яким 09.08.2024 о 19.00год прикордонним нарядом "Контрольний пост" на напрямку 434 прикордонного знаку на відстані 20км. від лінії державного кордону на території Зеленської об`єднаної територіальної громади Верховинського району Івано-Франківської області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в межах прикордонного контрольованого району був виявлений гр. ОСОБА_1 , за спробу незаконного перетинання державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст.ст.9,12 ЗУ "Про державний кордон України" від 04.11.1991;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 09.08.2024, в яких він зазначив, що не планував перетнути державний кордон України. Слідував в котедж в Дземброні через Франківськ- Ворохту- Верховину. Не знав що перетинає межу особливого прикордонного режиму, оскільки його про це не попередили, ні на блокпості між Ворохтою і Верховиною, ні його знайома ;

- світлокопію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- письмові пояснення інспектора прикордонної служби 1 категорії - старшого оператора ОСОБА_15 - від 09.08.2024, в яких він зазначив, що з 08.00год 09.08.2024 по 16.00год 10.08.2024 він виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді "Контрольний пост".

Близько 19.00год на напрямку 434 прикордонного знаку на відстані близько 20км. до державного кордону України з Румунією було виявлено 1 громадянина України, які рухалися в напрямку державного кордону.

Під час перевірки документів було встановлено, що виявленою особою, являється гр. України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець м. Київ.

Виходячи із профілю ризику, а саме незаконного перетинання державного кордону України військовослужбовцями та військовозобов`язаними громадянами України - особами чоловічої статі призивного віку (18-60 років), а також, зважаючи на те, що результатами проведених фільтраційно-перевірочних заходів встановлено що в діях вказаного громадянина, наявний намір незаконно перетнути державний кордон поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було запрошено в службове приміщення для складання адміністративно-процесуальних документів за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Однак, вказані докази не можуть вважатись такими, що беззаперечно доводять вчинення ОСОБА_1 умисних дій спрямованих на спробу перетину державного кордону України, поза встановленими пунктами пропуску.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про державний кордон України», з метою забезпечення на державному кордоні України належного порядку Кабінетом Міністрів України встановлюється прикордонна смуга, а також можуть установлюватися контрольовані прикордонні райони.

Згідно із ч.1 ст. 23 Закону України «Про державний кордон України», у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, встановлюється прикордонний режим, який регламентує відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України правила в`їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб, провадження робіт, використання повітряних суден, обліку та тримання на пристанях, причалах, базах для стоянки малих і спортивних суден і в пунктах базування самохідних та несамохідних суден, їх плавання та пересування у внутрішніх водах України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.1998 року № 1199 «Про контрольовані прикордонні райони» Верховинський район Івано-Франківської області включено до переліку міст і прикордонного загону ім.. установлюються контрольовані прикордонні райони.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 року №1147 «Про прикордонний режим», на виконання вимог Закону України «Про державний кордон України», №становлено вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках і вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм прикордонну смугу завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, де встановлюється прикордонний режим, але не менше від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд.

Також вказаною постановою встановлено спеціальний прикордонний режим та заборону вільного в`їзду, перебування, проживання, пересування осіб і провадження робіт, не пов`язаних з обороною чи охороною державного кордону, в межах земельних ділянок шириною 30-50 метрів уздовж лінії державного кордону на суші, по берегу української частини прикордонної річки, озера або іншої водойми, а вздовж лінії державного кордону України з Російською Федерацією і Республікою Білорусь - шириною до 2 кілометрів, які надано в постійне користування військовим частинам Державної прикордонної служби для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій.

Відповідно до пп.7,8 Положення про прикордонний режим, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 року №1147, громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають, перебувають, проживають, проваджують роботи і пропускаються у прикордонну смугу з дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби, який безпосередньо виконує завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону у визначеній зоні відповідальності, за наявності документів, що посвідчують їх особу.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають у контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в його межах на підставі документів, що посвідчують їх особу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було виявлено на відстані 20км від лінії державного кордону, тобто, на місці, яке в силу наведених положень Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 року №1147, не відноситься до прикордонної смуги, яка становить завширшки 5 км від державного кордону, та перебування в якій можливе за наявності спеціального дозволу.

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме дії здійснював ОСОБА_1 , з метою спроби незаконного перетину державного кордону України, та які б відповідали об`єктивній стороні правопорушення, передбаченого ст.204-1 КУпАП.

Працівниками прикордонної служби не долучено до матеріалів справи, ні схеми правопорушення, на якій зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, місця розташування, маршрут руху порушника та лінію державного кордону, а також фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_1 до вчинення правопорушення.

У своїх письмових поясненнях, відібраних інспектором прикордонної служби ОСОБА_16 , ОСОБА_1 зазначив, що не мав наміру перетинати державний кордон.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , які зазначені у запереченні на протокол, останній зазначив, що їхав на відпочинок в с. Дземброня. Не мав наміру перетнути держаний кордон та мав повернутися назад до місця свого проживання.

Будь яких доказів, які б спростовували вказані пояснення та доводили, що ОСОБА_1 знаходився у Верховинському районі саме з метою майбутнього перетину державного кордону, уповноваженою особою, суду, не надано.

Слід також звернути увагу на те, що саме перебування особи у Верховинському районі Івано-Франківської області, який є контрольованим прикордонним районом, на відстані 20км. від державного кордону, що перевищує ширину прикордонної смуги, не є свідченням того, що особа мала на меті, будь-яким способом, незаконно перетнути державний кордон України.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 суду надала покази, в яких вказала, що їй відомо від ОСОБА_2 , що ОСОБА_1 спільно зі своєю знайомою ОСОБА_2 мав приїхати на відпочинок в Дземброня, у зв`язку з чим орендували у неї житло. Також, відомо, що на КПП в с. Бистрець його висадили з автобуса.

Суддя не приймає до уваги, в якості доказу долучені ОСОБА_1 скріншоти переписок, оскільки із таких неможливо встановити між ким велися такі переписки.

Також, суддя не приймає до уваги витяг зі стенограми аудіозапису розповіді ОСОБА_2 , стосовно справи №938/1447/24, так, як така подана не особисто ОСОБА_2 а особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто із вказаного витягу із стенограми неможливо встановити, що розповідь (усна мова) належить ОСОБА_2 . При цьому ОСОБА_2 , яка викликалася в судове засідання в якості свідка, в судове засідання не з`явилася причини неявки суду, не повідомила.

Окрім того, суд також не приймає до уваги заяву ОСОБА_2 від 09.08.2024, адресовану на на ім`я ОСОБА_10 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 про надання дозволу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на сходження за туристичним маршрутом « ІНФОРМАЦІЯ_7 , оскільки така не містить доказів, що вона дійсно була надіслана та отримана адресатом.

Суд критично оцінює долучене до матеріалів справи, особою, що склала протокол, клопотання ОСОБА_1 , яким він просить суд розглянути справу без його участі та свою вину у вчиненні правопорушення визнає, оскільки таке клопотання не містить жодних пояснень ОСОБА_1 , щодо суті правопорушення у вчиненні якого він визнає вину.

Більше того, сам по собі факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення, не може бути достатнім доказом та не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а згідно ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що матеріали справи не містять об`єктивних доказів того, що ОСОБА_1 була вчинена спроба перетину державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи викладене та беручи до уваги ту обставину, що особами уповноваженими на складання протоколів про адміністративне правопорушення не надано достатніх, допустимих доказів, які б «поза розумним сумнівом» доводили, що ОСОБА_1 здійснив спробу незаконного перетину Державного кордону України та доводили його винуватість у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.9, 204-1, 245,247,251,252,280,283,284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-1 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Роман ДЖУС