Дата документу Справа № 332/5960/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/5960/23 Головуючий в 1 інст. Яцун О.С.
Провадження № 33/807/82/24 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2023 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, водія військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., від сплати судового збору звільнений на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з оскаржуваною постановою, суддя місцевого суду встановив, що 26.09.2023 р. о 21 год. 00 хв. солдат ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу на посаді водія військової частини НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду, всупереч вимогам статей 11, 13, 120, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаходився на території тимчасового розташування військової частини (інформація обмежена для запобігання несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану) з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, млява річ, хитка хода, поведінка, яка не відповідає наявній обстановці. Від проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради відмовився, що підтверджується висновком лікаря від 26.09.2023 р. №8553, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що дана постанова суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

В обґрунтування апеляційних вимог, зазначає про те, що розгляд протоколу про адміністративне правопорушення проводився з порушенням вимог ст. 268 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та взагалі без сповіщення про час та місце розгляду справи.

Крім того, в порушення вимог ст. 245 КУпАП, не було повно, всебічно, об`єктивно досліджено та з`ясовано всі обставини справи.

Апелянт вважає відсутнім в його діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а саме відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що є підставою для закриття провадження, виходячи з наступного.

Так, справа розглянута суддею формально, оскільки при зазначені доказів винуватості, не вказані висновки за результатом дослідження цих доказів та які обставини вони підтверджують. Не надано жодного належного доказу, який би підтвердив факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, а зафіксовані в протоколі порушення є загальними, без жодної конкретизації об`єктивної та суб`єктивної сторони вчиненого.

Свідки, відеозапис вказаної події відсутні.

Матеріали справи не містять відомостей, що долучений до протоколу висновок лікаря КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, складений лікарем закладу охорони здоров`я, якому надано право проведення огляду на стан сп`яніння, за переліком затверджених Міністерством охорони здоров`я України.

Крім того, висновок складений за відсутності свідків, чого вимагає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також відсутнє направлення на огляд особи до медичного закладу, зі змісту якого була б можливість встановити виявлені службовою особою ознаки сп`яніння.

ОСОБА_1 заперечує порушення вимог статей 11, 13, 120, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Ні протокол, ні постанова суду не конкретизують, який саме обов`язок військовослужбовця не дотримано.

Про незгоду зі змістом протоколу зазначив у протоколі, оскільки перебував у стані нервового перенавантаження після обстрілу та вжив лікарські засоби для заспокоєння.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі звертає увагу суду на те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути сам по собі доказом винуватості особи, та має оцінюватись разом з іншими обставинами справи в їх сукупності.

Вищевикладене свідчить про те, що при винесенні постанови судом першої інстанції не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності провини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачаться на її користь.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, суд в постанові врахував майновий стан особи, що є необґрунтованим у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи відповідних відомостей.

Просить постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2023 р. скасувати, закрити провадження у справі, на підставі ст. 22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги, а також відсутність клопотань про перенесення судового засідання, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст.ст. 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді справи щодо ОСОБА_1 дотримані повною мірою не були, оскільки при прийнятті рішення поза увагою та без належної оцінки суду залишились фактичні обставини, які істотно вплинули на правильність прийнятого рішення.

Як вбачається із відомостей, зазначених у протоколі про військове адміністративне правопорушення ДНЗ-2/1218 від 27.09.2023, 26.09.2023 р. о 21 год. 00 хв. солдат ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу на посаді водія певної військової частини, в умовах особливого періоду, всупереч вимогам статей 11, 13, 120, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаходився на території тимчасового розташування військової частини (інформація обмежена для запобігання несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану) з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, млява річ, хитка хода, поведінка, яка не відповідає наявній обстановці. Від проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради відмовився, що підтверджується висновком лікаря від 26.09.2023 р. №8553.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, суд обґрунтував свої висновки відомостями, які зазначені в протоколі про військове адміністративне правопорушення, та у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння.

Вважаю, що висновки суду, викладені у постанові, ґрунтуються на неправильно встановлених фактичних обставинах справи.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП відповідальність наступає за дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, зокрема за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

За оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння.

Суд зауважує, що освідування військовослужбовців проводять у порядку, визначеному ст. 266-1 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ст. 266-1 КУпАП, огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

У разі незгоди військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Під час проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Згідно вимогам Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, в присутності двох свідків.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлена цією Інструкцією.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , та доданих до нього матеріалів, уповноваженою особою під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення вказані вище норми дотримані не були.

Так, дослідженням матеріалів справи встановлено відсутність відповідного направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, що позбавляє можливості встановити обґрунтованість висловленої вимоги щодо проведення освідування особи у медичному закладі.

Крім того, фіксація події у вигляді відеозапису або двох свідків, що могло послугувати на користь викладених у протоколі про військове адміністративне правопорушення обставин, також відсутня.

Акт медичного огляду щодо результатів огляду особи на стан сп`яніння, в якому відображається процедура його проведення, до протоколу не доданий, а суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, з огляду на принцип змагальності та диспозитивності, а також сформовану практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно усталеної позиції,Суд фактично порівнює адміністративне переслідування із кримінальним, відзначає універсалізацію понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), що передбачає необхідність доведення адміністративного обвинувачення державою, в особі уповноважених на те посадових осіб. Відшукуючи докази за власною ініціативою, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення письмові пояснення ОСОБА_1 про невизнання провини, перебування у стані нервового перевантаження після обстрілу та вживання лікарських засобів для заспокоєння не спростовуються матеріалами даної справи.

Посилання суду на протокол про військове адміністративне правопорушення як на доказ, апеляційна інстанція піддає критиці, оскільки він є лише формулюванням адміністративного звинувачення, а викладені в ньому обставини підлягають об`єктивній перевірці.

Одночасно, слід врахувати, що притягнення до адміністративної відповідальності у практиці Європейського суду з прав людини, прирівнюється до кримінального переслідування.

Пунктом 39 рішення ЄСПЛ у справі «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 суд зауважив, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, провадження у таких справах є кримінальними для цілей застосування Конвенції.

Отже, всі надані докази мають отримати оцінку в контексті висунутого адміністративного обвинувачення через призму належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Між тим, наявний у справі доказ у вигляді медичного висновку не відповідає критерію достовірності через відсутність направлення на огляд особи та відеозапису або свідків події, а отже не приймається до уваги. Інші докази у справі відсутні.

Апеляційна інстанція вважає слушними доводи апелянта щодо порушення місцевим судом вимог ст. 268 КУпАП внаслідок розгляду справи без участі ОСОБА_1 та без належного сповіщення останнього про час та місце проведення судового засідання.

Права особи, яка притягується до адміністративної інстанції, фактично поновлені шляхом прийняття апеляційної скарги та призначення до судового розгляду.

Встановлені при апеляційному розгляді справи про адміністративне правопорушення обставини не переконують суд у наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо застосування положень ст. 22 КУпАП, з урахуванням вже встановленого, не впливають на висновки суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, судя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2023 р., якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, скасувати.

Постановити нову, якою провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник