ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/104/24 Справа № 704/608/23 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Дьяченко Д. О. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю захисника Чимириса О.В. та особи яка притягається до адмінвідповідальності ОСОБА_1 (в режимі відеокон-ференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Чимириса О.В. на постанову Тальнівського райсуду Черкаської обл. від 27.12.2023

р., якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Гайворон Кірово-

градської обл., громадянина

України, який має середню

освіту, одружений, не працює,

проживає

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 536,8 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 23.06.2023 р. в 00:29 год. в м. Тальне Черкаської обл. по вул. Соборній водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ- 21061 р/номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810» ARFA 0621, результат позитивний та склав 0,48 ‰, чим порушив п. 2.9 а ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Чимирис О.В. подав до суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження, яке обґрунтував тим, що в судовому засіданні ні він, ні ОСОБА_1 присутніми не були. Оскаржувану постанову суду отримав лише 16.01.2024 р. поштою, тобто копія постанови була направлена судом лише в січні 2024 р.

В апеляційній скарзі захисник Чимирис О.В. просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 не винним у вчиненні адмінправопорушення та закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адмінправопорушення у його діях. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд не звернув уваги на те, що протокол про адмінправопорушення не може бути визнаний належним доказом, оскільки, за своєю правовою природою, він не є самостійним, беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи яка притягається до адмінвідповідальності і не викликає сумніву, що в даному випадку відсутнє. Відеозаписом встановлено, що інспектор поліції не роз`яснила ОСОБА_1 того, що в разі його незгоди з результатами огляду, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я, тому захисник вважає що огляд проведено з порушенням встановленої процедури. В матеріалах справи відсутні законні підстави для зупинки транспортного засобу, при чому поліцейський повинен роз`яснити водію конкретну причину зупинки транспортного засобу з детальним описом підстав зупинки, проте матеріали справи не містять передбачених законом підстав зупинки. Огляд водія з метою виявлення чи перебуває останній в стані сп`яніння не може бути підставою для зупинки транспортного засобу, так як не може бути візуально встановлено поліцейським під час руху транспортним засобом. Обов`язковість законних підстав для зупинки транспортного засобу перед проведенням огляду на стан сп`яніння (пропонування) огляду на місці зупинки транспортного засобу підтверджується практикою судів апеляційної інстанції. Стосовно застосування поліцейськими приладу Драгер 6810 зазначає, що огляд проведено за допомогою зазначеного приладу, температура при проведенні дослідження була + 30 ?, а останнє калібрування приладу 9.08.2022 р., у роздруківці результату тесту № 1749 від 23.06.2023 р. відсутні відомості про строк служби приладу «Драгер», його технічне використання та градуювання протягом 6 місяців. Наголошує, що прилад «Драгер» на момент проведення огляду ОСОБА_1 не пройшов перевірку калібруванням відповідно до технічних умов, а тому результат тесту є неналежним та допустимим доказом. Більше ніяких доказів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не має, недоведеність цієї обставини виключає в діях особи склад адмінправопорушення. Зазначені факти свідчать про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адмінправопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Матеріали справи не містять даних про направлення ОСОБА_1 поштою копії судового рішення. 29.12.2023 р. ОСОБА_1 було направлено повідомлення про те, що постановою суду від 27.12.2023 р. на нього накладено штраф у сумі 17 000 грн. (а. пр. 28). Матеріали справи не містять відомості про отримання ОСОБА_1 копії зазначеної постанови, тому апеляційний суд вважає за необхідне визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Чимириса О.В. та Бачинського О.П., які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 23.06.2023 р. в 00:29 год. в м. Тальне Черкаської обл. по вул. Соборній водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-21061 р/номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», результат позитивний та склав 0,48 ‰, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції дослідив матеріали справи, які надійшли від поліції та дійшов до висновку, що під час складання протоколу та проведення відео-запису скоєного ОСОБА_1 правопорушення, не було допущено порушень вимог нормативних актів. З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудних відео-камер, який був доданий до протоколу про адмінправопорушення працівниками поліції, апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом. На відеозапису також зафіксовані дії, які передували складанню протоколу про адмінправопорушення та складання протоколу про адмінправопорушення. На відеозапису видно, що ОСОБА_1 перебуває поруч з автомобілем, не заперечує, що він є водієм цього автомобіля, керував ним безпосередньо перед тим, як почався відеозапис. Крім того, на відеозапису чути пояснення ОСОБА_1 про те, що 22.06.2023 р. приблизно о 13:00 год. він випив три-чотири ковтка пива, у кількості приблизно 0,5 л та 23.06.2023 р. в 00:29 год. на автомобілі поїхав до тітки, цитата «на помини брата, якому завтра буде 9 днів». З результатами огляду за допомогою приладу «Драгер Alcotest 6810» згоден, про що свідчить його особистий підпис на протоколі, поясненні, яке додане до матеріалів (а. пр. 2).

Вина в скоєнні ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 348528 від 23.06.2023 р., підтверджується і роздруківкою результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 23.06.2023 р., виконаного із застосуванням приладу Drager Alcotest 6810, який є позитивним та склав 0,48 ‰ , який підписаний ОСОБА_1 , що вказує на ознайомлення останнього із його змістом (а. пр. 3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено що огляд проведено у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота, мляве, нечітке мовлення (а. пр. 4); актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу ( а. пр. 8).

Апеляційний суд вважає, що в діях водія ОСОБА_1 встановлені порушення п. 2.9 а) ПДР України, за що передбачена адмінвідповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду вказані документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють такі правові відносини та які є предметом судового розгляду.

Категоричне невизнання ОСОБА_1 своєї вини суд апеляційної інстанції розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки обставини, які викладені в апеляційній скарзі, не спростовують факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та не звільнять його від відповідальності за скоєне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим по-годились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи скарги про те, що в діях працівника поліції є порушення порядку та інструкцій направлення водіїв транспортних засобів на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову у зв`язку з порушеннями норм матеріального і процесуального права є необґрунтованими та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами.

З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та встановлення у нього ознак алкогольного сп`яніння запропонували останньому два варіанти огляду: на місці зупинки за допомогою спеціального приладу «Drager Alcotest 6810» або у лікарні, останній погодився на огляд на місці зупинки за допомогою спеціального приладу, результат огляду позитивний та склав 0,48 ‰. Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог ст. 254 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги про те, що в разі його незгоди особи з результатами огляду на місці, то огляд проводиться в закладі охорони здоров`я, є непереконливими.

Доводи апеляційної скарги про допущені порушення в процесі провадження у цій справі, а саме, що спеціальний прилад «Драгер Alcotest 6810» на момент проведення огляду ОСОБА_1 не пройшов перевірку калібруванням відповідно до технічних умов, а тому результат тесту є неналежним та допустимим доказом, що на думку апелянта свідчить про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що порушень закону, які б тягли скасування чи зміну постанови допущено не було.

Доводи апеляційної скарги щодо визнання неналежними доказами результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів алкотестеру «Драгер 6810» через відсутність даних відносно чинних сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку та калібрування є неспроможними з наступних підстав.

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірники вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 і становить 1 рік. Максимальний інтервал між «Сервісним технічним обслуговуванням», «градуювання» та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest®6510 та Drager Alcotest®6810, становить 1 рік.

Для використання приладів у професійній діяльності в підрозділах Департаменту патрульної служби та Управління національної поліції, Міністерства охорони здоров`я, службах охорони праці та безпеки підприємств необхідно своєчасне проведення операцій «Сервісне обслуговування», «Калібрування» та «Повірка» принаймні 1 раз на 12 місяців.

Відповідно до наданих матеріалів у чеку драгера із результатом тестування на алкоголь є посилання на останнє калібрування 09.08.2022 р. Отже, на час проходження огляду на стан сп`яніння 23.06.2023 року 1 рік ще не минув, тож у даному випадку огляд водія працівниками поліції проводився газоаналізатором, який відповідав вимогам чинного законодавства.

До того ж, матеріалами провадження підтверджується той факт, що з результатом огляду водій погодився, підписав чек з драгера, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого будь-яких заперечень щодо результату огляду не мав, в матеріалах провадження також відсутні й відомості про те, що під час складання протоколу пред`являв вимогу про надання сертифікату відповідності чи свідоцтва про повірку та калібрування вищезазначеного газоаналізатора.

На момент зупинки працівники поліції виявили у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, ці обставини останній не спростовував та підтвердив вживання пива.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю доказів, які є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження.

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Крім того апеляційний суд наголошує, що через воєнний стан та вторгнення російських окупаційних військ, майже в усіх регіонах України з 25.02.2022 р. діє комендантська година. На дату складання протоколу про адмінправопорушення комендантська година діяла і в Черкаській області з 00:00 до 4:00, під час якої заборонено пересування всіх цивільних осіб без спеціальної перепустки чи дозволу.

Під комендантською годиною слід розуміти заборону перебувати на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень особи. Варто залишатися вдома, а якщо пролунають сирени спуститися в укриття. Для пересування по населеним пунктам громадянам необхідно завжди мати при собі документ, що посвідчує особу. ОСОБА_1 порушив ці вимоги, не повідомив суд про поважні причини такого порушення, а тому вбачає в діях підвищену суспільну небезпеку.

Будь-які докази відсутності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником або його захисником суду апеляційної інстанції не надані.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Чимирису О.В. строк на оскарження постанови Тальнівського райсуду Черкаської обл. від 27.12.2023 р. відносно ОСОБА_1 .

Постанову Тальнівського райсуду Черкаської обл. від 27.12.2023 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Чимириса О.В. - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.