Справа № 465/2674/24 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 33/811/1016/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Заремби Ольги Вікторівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 11 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, яке полягає у несплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 04.11.2022 по 01.03.2024, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 51 744,00 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Загальна розмір заборгованості з дати пред`явлення виконавчого документа становить 51 744,00 грн.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову змінити, застосувати до ОСОБА_1 . норми ст. 22 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності, та обмежитись усним зауваженням.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржувана постанова незаконна з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення у справі.

Зауважує, що 07.06.2024 року ОСОБА_1 відправив листа із заявою до Франківської ВДВС у м. Львові про проведення перерахунку суми з метою погашення такої заборгованості, 10.06.2024 року Укрпошта вручила лист представнику Франківського ВДВС у м. Львові, а саме повідомлення про вручення він отримав вже після 11.06.2024 року.

До суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, натомість захисник адвокат Заремба О.В. не заперечувала проти можливості розгляду справи без участі підзахисного, тому, його неявка, відповідно до приписів ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши виступ захисника Заремби О.В. на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Згідно вимог статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, вирішення справи в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, винуватість ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, викладених у постанові судді, підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №5 від 15.03.2024; викликом головного державного виконавця Костів О.І.; актом державного виконавця від 15.03.2024 про те, що 11.03.2024 на адресу боржника ОСОБА_1 було скеровано виклику державного виконавця, в якому було зобов`язано останнього з`явитись 15.03.2024 о 10:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , для відібрання пояснень та складання протоколу про адміністративне правопорушення, на який останній не з`явився; розрахунком заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні від 01.03.2024, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01.03.2024 становить 51 744,00 грн.; постановою про відкриття виконавчого провадження №70658470 від 05.01.2023; заявою ОСОБА_2 від 02.01.2023 про відкриття виконавчого провадження; судовим наказом Галицького районного суду м. Львова від 07.11.2022 у справі №461/5932/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 04.11.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Доводи апелянта про те, що оскаржувана постанова суду є незаконною з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Згідно ч. 1 ст. 183-1 КУпАП встановлено відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Об`єктом правопорушення, передбаченого статтею 183-1 КУпАП, виступають суспільні відносини у сфері забезпечення і дотримання прав дитини та інших передбачених законом суб`єктів на матеріальне утримання з боку осіб, які в силу нормативних приписів зобов`язані таке утримання надавати.

З об`єктивної сторони, адміністративний проступок характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї. При цьому для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Тобто, виходячи з диспозиції статті, не має значення, з яких причин особа не платить аліменти і чи були вони поважними, а достатньо лише факту несплати, який призвів до виникнення заборгованості у загальній сумі платежів понад шість місяців.

Таким чином, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, оскільки останній має заборгованість по аліментам, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною першою статті ст. 183-1 КУпАП, доводиться матеріалами справи.

Відтак, з урахуванням вищенаведеного, висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджуються сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

Як вбачається, ОСОБА_1 28.05.2024 до суду надано квитанцію від 27.05.2024, згідно якої ОСОБА_1 оплатив 10 000 грн. в якості сплати боргу у виконавчому провадженні, однак вказана сума заборгованості по аліментам, теж сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, яка вже на момент складання протоколу становить за останні шість місяців 19 404 грн. (3234,00 х 6 = 19 404).

Безпідставними є і доводи апелянта, що 07.06.2024 ОСОБА_1 відправив листа із заявою до Франківської ВДВС у м. Львові про проведення перерахунку суми з метою погашення такої заборгованості, 10.06.2024 року Укрпошта вручила лист представнику Франківського ВДВС у м. Львові, а саме повідомлення про вручення він отримав вже після 11.06.2024 року, оскільки апелянтом не надано до апеляційного суду перерахунок заборгованості зі сплати аліментів.

За таких обставин, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, не заслуговують на увагу та спростовуються сукупністю даних, що містяться в матеріалах провадження.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.

Інші аргументи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

При накладені адміністративного стягнення судом, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Врахувавши вказані обставини місцевий суд призначив ОСОБА_1 фактично мінімально можливе адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Порушень норм матеріального або процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що могло бути підставою скасування судового рішення, не встановлено.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без зміни. Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 11 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк