Справа №591/5858/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О. В.
Номер провадження 33/816/937/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 212-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Краснобрижої М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Краснобрижої М.В. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 12 серпня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , командира управління НОМЕР_1 окремої бригади територіальної оборони регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Збройних сил України (військова частина НОМЕР_2 ),

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 12 серпня 2024 року, встановлено, що допуск до державної таємниці за формою 1 командиру ВЧ НОМЕР_2 , полковнику ОСОБА_1 , призначеного на посаду наказом Командувача Сил територіальної оброни від 29 листопада 2023 року № 460, наданий розпорядженням УСБУ в Сумській області від 17 січня 2024 року № 3Д, відповідно до вимог п. 68 Порядку 939, доступ до секретної інформації, як керівнику установи, наданий за посадою 01 лютого 2024 року.

Ст. 28 Закону та п. 116 Порядку-939 передбачено, що особа, якій надано допуск і доступ до державної таємниці, зобов`язана: не допускати витоку секретної інформації, яка йому довірена або стала відомою у зв`язку з виконанням службових обов`язків; виконувати вимоги режиму секретності; додержуватися інших вимог законодавства про державну таємницю.

Однак при проведенні перевірки комісією, встановлено грубі порушення вимог Закону України «Про державну таємницю» та «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого Постановою КМ України від 18 листопада 2013 року № 939 дск, що є загрозою витоку секретної інформації та втрати матеріальних носіїв такої інформації, а саме:

1) в порушення вимог п. 746-1 Порядку-939, «Порядок дій посадових осіб щодо здійснення заходів із забезпечення режиму секретності у разі виникнення загрози захоплення матеріальних носіїв секретної інформації» з установою вищого рівня не погоджений, особи, відповідальні за здійснення заходів, із алгоритмом своїх дій не ознайомлені;

2) в порушення вимог п. 117 Порядку-939, доступ до державної таємниці військовослужбовцям бригади ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 надано без проведення перевірки їх знань вимог законодавства про державну таємницю;

3) в порушення вимог п. 290 Порядку-939, на секретному документі від 28.12.2023 № 113/окп/бн, відсутня інформація про виготовлення з нього секретних витягів підг.№2148т, 2149т та 2150т;

4) в порушення вимог пп. 161,162 Порядку-939, гриф секретності «таємно» першому та другому тому номенклатурної справи 2023 року № 7т, знижено без розгляду експертної комісії установи. Відповідний протокол засідання експертної комісії та акт з перегляду грифу секретності вказаних матеріальних носіїв секретної інформації у військовій частині НОМЕР_2 відсутні.

Також за результатами перевірки комісією встановлені інші порушення вимог Порядку-939, а саме:

5) в порушення вимог п. 22 Порядку-939, повідомлення про зміну місця фактичної дислокації бригади на адресу регіонального органу СБ України не надсилалось;

6) в порушення вимог пунктів 4, 5 та 42-3 Порядку-939, у плані роботи РСО відсутні відмітки про хід виконання запланованих заходів;

7) в порушення вимог п. 42-12 Порядку-939, працівники режимно-секретного органу та інші військовослужбовці та працівники військової частини НОМЕР_2 не у повному обсязі забезпечені особовими номерними металевими печатками для запечатування сховищ з МНСІ та режимних приміщень;

8) в порушення вимог п. 107 Порядку-939, в журналі обліку довідок про наявність допуску до державної таємниці, відсутні підписи осіб, яким вони були видані, а саме: від 13.02.2024 № 11 (вик. ОСОБА_1 ), від 20.02.2024 № 12 (вик. ОСОБА_6 ), від 22.02.2024 № 14 (вик. ОСОБА_7 ), від 26.02.2024 № 18 (вик. ОСОБА_8 ), тощо;

9) в порушення вимог п. 92 та п.349 Порядку-939, в графі 4 номенклатур секретних справ, уповноваженим надавати доступ до секретних справ зазначений не керівник установи, а керівник режимно-секретного органу;

10) в порушення вимог п. 253 Порядку-939, журнал обліку завершених провадженням справ безпідставно облікований в номенклатурі секретних справ під № 2 дск;

11) в порушення вимог п. 303 Порядку-939, на супровідних листах до вхідних секретних документів від 09.01.2024 № 35т/окп, від 15.01.2024 № 60т/окп, від 10.02.2024 № 184т/окп, від 02.04.2024 № 442т/окп, від 05.04.2024 № 460т/окп, відсутня інформація щодо місцезнаходження додатків, що надійшли разом з вказаними супровідними листами;

12) в порушення вимог п. 255 Порядку-939, у пакетно-контрольному журналі Інв.№ 9 (2023) відсутній підсумковий запис про кількість взятих на облік секретних документів (пакетів) та використаних у журналі аркушів;

13) в порушення вимог п. 255 Порядку-939, у підсумкових записах журналів обліку вхідних та підготовлених документів відсутня інформація про кількість взятих на облік секретних документів у 2023 році;

14) в порушення вимог п. 429 Порядку-939, справа для долучення актів на знищення секретних документів з терміном зберігання «10 років», в номенклатурі секретних справ не передбачена;

15) в порушення вимог п. 435 Порядку-939, акт загальної наявності секретних документів, справ та інших матеріальних носіїв секретної інформації за 2023 рік у військовій частині НОМЕР_2 не складався. В наявності два окремих акти перевірки структурних підрозділів РСО за 2023 рік, що в єдиний акт загальної перевірки наявності МНСІ не об`єднані.

Основною причиною такого стану є не здійснення, в порушення вимог ст.ст. 5, 37, 39 Закону України «Про державну таємницю» та п. 3 Порядку-939, командиром 117 окремої бригади територіальної бригади регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Збройних Сил України полковником ОСОБА_1 , як керівником установи, якою проваджується діяльність, пов`язана з державною таємницею, постійного контролю за забезпеченням охорони державної таємниці в установі, не вжиття ним заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці, чим створені передумови до розголошення інформації, яка становить державну таємницю, чи втрати матеріальних носіїв секретної інформації.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Краснобрижа М.В. звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, відповідно якої просить скасувати постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 12 серпня 2024 року та закрити провадження по справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що інкриміновані ОСОБА_1 правопорушення мали місце ще в 2023 році, коли останній не займав відповідної посади, не був керівником вказаної установи, не мав доступу до державної таємниці, а тому не міг об`єктивно жодним чином вчинити адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Окрім цього, як вбачається з акту спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, помічник командира ОСОБА_9 заступник командира-начальника СОДТ (керівник РСО), відповідно до ст. 21 Закону України «Про державну таємницю» та Порядку 939 відповідає за здійсненням контролю за станом охорони державної таємниці установи. Таким чином, порушення допустила саме начальник РСО ОСОБА_9 , а тому ОСОБА_1 , командир військової частини не є суб`єктом правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, а саме не вжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці.

Проведеною перевіркою охоплено весь період роботи режимно-секретного органу, а отже виявлені порушення вимог закону у сфері охорони державної таємниці допущені також іншими працівниками в 2023 році.

Також апелянт зауважує про те, що перевірка тривала з 14 травня 2024 року по 23 травня 2024 року, тобто завершено 22 травня 2024 року, проте протокол складено 24 травня 2024 року, що є порушенням норм КУпАП. Окрім цього, дане правопорушення не є триваючим, так як КУпАП не містить визначення такого поняття.

Зазначена юридична адреса самої військової частини не є місце вчинення адміністративного правопорушення, адже підрозділи частини знаходяться в різних територіальних частинах області. Сама перевірка здійснювалася в окремих структурних підрозділах режимно-секретного органу, а тому протокол про адміністративне правопорушення містить не вірну інформацію про місце вчинення правопорушення.

У постанові судді жодним чином не викладено, які саме дії чи бездіяльність командира військової частини ОСОБА_1 є суб`єктивною стороною вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апелянт вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів.

Заслухавши доводи апеляційної скарги, пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Краснобрижої М.В. на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вимоги вказаних норм чинного законодавства, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КпАП України. Висновок судді ґрунтується на об`єктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.

Закон України «Про державну таємницю» є спеціальним законом, який регулює суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України.

Згідно ст. 5 Закону України «Про державну таємницю», забезпечення охорони державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, діяльність яких пов`язана з державною таємницею, покладається на керівників зазначених органів, підприємств, установ і організацій.

Статтею 20 вказаного нормативно-правового акту, визначено, державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації мають право провадити діяльність, пов`язану з державною таємницею, після надання їм Службою безпеки України спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею. Керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, мають бути обізнані з чинним законодавством про державну таємницю.

Окрім цього, статтею 37 даного Закону України, встановлено, що керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій зобов`язані здійснювати постійний контроль за забезпеченням охорони державної таємниці. Служба безпеки України має право контролювати стан охорони державної таємниці в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, а також у зв`язку з виконанням цих повноважень одержувати безоплатно від них інформацію з питань забезпечення охорони державної таємниці. Висновки Служби безпеки України, викладені в актах офіційних перевірок за результатами контролю стану охорони державної таємниці, є обов`язковими для виконання посадовими особами підприємств, установ та організацій незалежно від їх форм власності.

Також, пунктом 3 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 939, встановлено, що забезпечення охорони державної таємниці на підприємстві, в установі, організації покладається на їх керівників. Керівник підприємства, установи, організації зобов`язаний бути обізнаним з вимогами законодавства у сфері охорони державної таємниці, із станом справ у структурних підрозділах підприємства, установи, організації, своєчасно вживати заходів для забезпечення режиму секретності, здійснювати постійний контроль за охороною державної таємниці на підприємстві, в установі, організації.

Згідно ст. 39 Закону України «Про державну таємницю» посадові особи та громадяни, винні у порушенні встановленого законодавством порядку надання допуску та доступу до державної таємниці, невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпеченні контролю за охороною державної таємниці, несуть дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідальність за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП настає за порушення законодавства про державну таємницю, а саме - невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці (п. 6).

Об`єктом правопорушення за ст. 212-2 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони державної таємниці.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про державну таємницю, а саме, у вчиненні діянь, зазначених у п. 1-9 ч. 1 цієї статті (склад - формальний).

Суб`єкт адміністративного проступку - спеціальний (громадяни і посадові особи, які мають доступ до державної таємниці) (ч. 1 цієї статті); особливий (громадяни і посадові особи, які мають доступ до державної таємниці, і які вже піддавалися адміністративному стягненню за аналогічне правопорушення) (ч. 2 цієї статті).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язаний бути обізнаним з вимогами законодавства у сфері охорони державної таємниці, своєчасно вживати заходів для забезпечення режиму секретності, здійснювати постійний контроль за охороною державної таємниці в установі, однак всупереч взятих на себе обов`язків щодо збереження режиму секретності громадянина України з доступом до державної таємниці та внаслідок порушення «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року №939, ОСОБА_1 не вживав заходів щодо забезпечення та належного контролю за охороною державної таємниці у військовій частині НОМЕР_2 , як командир військової частини.

Вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме:

- даними з протоколу № 7 про адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП від 24 травня 2024 року, яким зафіксовано дату, місце та обставини вчинення правопорушення, який складений уповноваженою особою;

- витягом № 2 з акту спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею від 24 травня 2024 року;

- витягом Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою КМ України від 18 грудня 2013 року № 939;

- витягом Закону України «Про державну таємницю»;

- витягом із положення про 117 окрему бригаду територіальної оборони регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

- витягом з Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по строковій частині) від 05 грудня 2023 року № 355;

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 ( з адміністративно-господарської діяльності) № 40 від 01 лютого 2024 року про надання доступу до державної таємниці;

- зобов`язанням громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці, з яким ознайомлений ОСОБА_1 .

Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки ці докази отримані у передбачений законом спосіб, уповноваженими особами, є об`єктивними, відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, узгоджуються між собою і нічим не спростовані.

За наведених обставин, встановивши, що надані докази є належними, допустимими та достатніми, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП, оскільки останній, перебуваючи на посаді командира військової частини НОМЕР_2 , допустив порушення законодавства України про державну таємницю (ст. 5, 37 Закону України «Про державну таємницю»), внаслідок невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та відсутності контролю з його боку, як керівника відповідного державного органу, за забезпеченням охорони державної таємниці.

Доводи апелянта про те, що інкриміновані ОСОБА_1 правопорушення мали місце що в 2023 році, коли останній не займав посаду командира військової частини, апеляційний суд відхиляє, враховуючи наступне.

Так, відповідно до долучених доказів, проведеною спеціальною експертною комісією Управління СБ України в Сумській області перевіркою охоплено значно більший період, ніж перебування ОСОБА_1 на посаді командира військової частини. Проте, період охоплений роботою останнім є також значним, а виявлені порушення системними.

Окрім цього, слід зазначити, що у відповідності до норм ст. 5 Закону України «Про державну таємницю», забезпечення охорони державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, діяльність яких пов`язана з державною таємницею, покладається саме на керівників зазначених органів, підприємств, установ і організацій. Про що останній був ознайомлений.

Тобто, до функціональних обов`язків командира військової частини, зокрема, відноситься обов`язок знати про дійсний стан справ у підрозділах військової частини і здійснювати контроль за забезпеченням охорони державної таємниці.

Таким чином, за невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та не забезпеченні контролю за охороною державної таємниці у військовій частині несе саме командир військової частини, не зважаючи на дату порушення вимог чинного законодавства, що регулює суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України. Окрім цього, останній не був позбавлений можливості усунути порушення, виявлені ним з дати отримання допуску до державної таємниці.

Отже, допущенні ОСОБА_1 , як керівником установи, порушення вимог законодавства у сфері охорони державної таємниці у своєї сукупності, підтверджують факт неналежного виконання ним посадових обов`язків, щодо здійснення постійного контролю за забезпечення охорони державної таємниці в установі, та не вжиття протягом тривалого терміну заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці, чим створено передумови для розголошення інформація, яка становить державну таємницю.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, оскільки порушення допущено начальником СОДТ (керівником РСО), відхиляються апеляційним судом, оскільки зводяться до особистої помилкової інтерпретації апелянтом у зручному для себе контексті норм матеріального права та фактичних обставин справи та не спростовують фактів, встановлених у акті перевірки стану охорони державної таємниці, а також тих обставин, що на ОСОБА_1 , як керівника відповідного державного органу, покладено обов`язок своєчасного вжиття заходів для забезпечення режиму секретності, здійснення постійного контролю за охороною державної таємниці в установі.

Твердження апелянта про те, що перевірка була завершена 22 травня 2024 року, спростовується долученими доказами, зокрема витягом № 2 з акту спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, в управлінні НОМЕР_1 окремої бригади територіальної оборони регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_2 ).

Так, відповідно до вказаного документу, спеціальна експерта комісія Управління СБ України в Сумській області у складі голови комісії ОСОБА_10 , членів комісії: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , на підставі заявки на надання дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею управління 117 окремої бригади територіальної оборони регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_2 ) від 30 квітня 2024 року № 8/43 дск (вх.. № 1476 дск від 14 травня 2024 року), провела спеціальну експертизу в період з 14 по 23 травня 2024 року.

Та у відповідності до вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-КУпАП був складний не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, а саме 24 травня 2024 року.

Окрім цього, проаналізувавши зміст долученого витягу з акту спеціальної експертизи, апеляційний суд зауважує про те, що ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за допущенну бездіяльність, що має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП та є триваючою, а не у вчиненні дій у певний час.

Щодо місця вчинення адміністративного правопорушення, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до витягу № 2 з акту спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, спеціальна експертиза була проведена за місцем знаходження РСО, за адресою АДРЕСА_2 , що є юридичною адресою військової частини НОМЕР_2 .

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд не вбачає жодних порушень уповноваженою особою під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, вимог передбачених КУпАП.

Таким чином, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 12 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 510 грн. - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Краснобрижої М.В. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.