Справа № 496/4700/24
Провадження № 3/496/2779/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.

за участю секретаря - Черних Т.О.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), громадянина України, який зареєстрований АДРЕСА_1 , працюючого в ПП «Клімат» комірником,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

29.06.2024 року о 09:47 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Дачне, траса М-05 452 км. водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Toyota Yaris, д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога та підтверджується висновком КНП «ООМЦПЗ» ООР №002076 від 29.06.2024 року. Від керування відсторонений шляхом передачі тверезому водієві. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 вину не визнав, підтримав доводи, викладені у клопотанні про закриття провадження у справі.

18.10.2024 року ОСОБА_2 надіслав на адресу суду клопотання, в якому просив суд провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно нього закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання зазначено, що після прибуття ОСОБА_1 із поліцією до медичного закладу, що знаходиться в м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 3, з метою лікарського медогляду на стан сп`яніння, ОСОБА_2 виконуючи вимоги поліцейського, медичної сестри, лікаря (чоловічої статі), який проводив медичний огляд, здавав сечу (біоматеріал) 8 разів, а саме у спеціальному туалеті, у різні прозорі банки (ємності, в народі їх називають «майонезна банка»), об`ємом 250 грам кожна. При цьому, перші 3 рази ОСОБА_2 здав біоматеріалу близько 265 грам. За інші 5 останніх разів, зміг здати його близько 85 грам.Всі вказані 8 разів ОСОБА_2 здавав сечу в туалеті, що фактично знаходиться в кабінеті лікаря. В даному туалеті наявний лише чоловічий пісуар, який не змивається, навіть не має крану чи кнопки для цього. В даному туалеті не було будь-яких засобів чи ємностей, звідки можливо взяти води чи набрати іншої рідини. При цьому, всі 8 разів здачі ОСОБА_2 біоматеріалу відбувались при відкритих дверях туалету, фактично під наглядом медичної сестри, лікаря та поліцейського. Так, перший раз ОСОБА_2 здав сечу по прибуттю до лікарні, ближче до обіду, наповнив за настановою лікаря десь 125 грамами сечі відповідну банку. Далі її дослідив лікар, лаборант, в присутності поліцейського. Після чого, лікар повідомив ОСОБА_1 , що дана сеча їм не підходить. О 09:40 год. на блокпосту «с. Дачне» по дорозі в напрямку м. Одеси, ОСОБА_1 на вказаному в протоколі автомобілі, безпричинно зупинив поліцейський, якому ОСОБА_2 надав для огляду свій паспорт громадянина України. Однак,

поліцейський вказав про необхідність подальшої зупинки та припаркування авто на узбіччі. На питання ОСОБА_1 про причину зупинки поліцейський не відповів, лише зазначив, що ОСОБА_2 має виконувати його вимогу. О 09:40 год., а саме з 45 секунди, поліцейський звернувся до напарника за планшетом, а останній наголосив на необхідності перевірки ОСОБА_1 на «призовника», на що перший радісно позитивно відповів. О 09:43 год. ОСОБА_2 на вимогу поліції вийшов з авто та на відео добре проглядається його зовнішній стан, чути голос, видно, що він перебуває у тверезому, адекватному стані, без будь-яких ознак сп`яніння. ОСОБА_2 повідомив, що знятий з обліку. О 09:44 год. ОСОБА_2 повідомив, що у 2016 році був позбавлений водійських прав за керування автомобілем у стані сп`яніння.

Після чого, поліцейські поспілкувавшись між собою, повідомили, що ОСОБА_1 потрібно проїхати на медичний огляд та запитали про надання згоди на проходження огляду. При цьому, не повідомили причини такої вимоги. В подальшому один із поліцейських повідомив, що у ОСОБА_1 покрасніло лице, очі, що відбувається о 09:46 год., на що останній повідомив, що згоден їхати на медичний огляд. Пройти будь-який тест на місці поліцейські не пропонували. О 09:51 год. відео подій на блокпосту закінчується та розпочинається з 12:13 год. інший відеозапис, а саме процедури знаходження ОСОБА_1 на території медичного закладу. Так, о 12:56 год. на відеозапису зафіксовано те, що ОСОБА_2 вказує лікарю, що вже здав пів банки сечі та поки більше не може. З цим лікар фактичного

погодився, отже і визнав те, що бажає, щоб ОСОБА_2 здав вдруге, повторно сечу, так як перший результат проведеного із нею дослідження саме йому та поліції не підходить. На 12:57 год. лікар вказав ОСОБА_1 , що у нього є 40 хвилин на повторне наповнення сечею ємності. На 13:33 год. ОСОБА_2 вдруге, в іншу надану лікарем ємність здаю сечу, якої зміг

набрати близько 70 грамів, після чого, залишив її під контроль лікаря в його кабінеті. При цьому, факт здачі ОСОБА_2 сечі фіксується бодікамерою, що принижує щонайменше його гідність та порушує вимоги статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вказує, що «нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню). На 13:34 год. працівник поліції говорить, що ОСОБА_2 не хоче здавати біоматеріал (фактично намагається спровокувати, вигідну для себе, відмову від проходження медичного огляду), хоча ОСОБА_2 його вже здав двічі та повідомив, що згоден здати втретє. Далі, в 13:34 год. - початок 35 хв. лікар вказує ОСОБА_1 про необхідність вийти на вулицю і походити десь 30 хв., що останній і зробив. Таким чином, вказана ємність із наданим вдруге біоматеріалом залишилася в розпорядженні лікаря і що із нею відбувалося на бодікамеру поліцією не зафіксовано. 0 13:55 год. лікар надав ОСОБА_1 в кабінеті вже іншу, порожню ємність. Після чого, о 13:56 год. знову, втретє, останній здав сечу, якої виявилось близько 70 грам. І вже після цього, в цілому зданої вдруге і в третє сечі, для лікаря вже було достатньо, щоб провести відповідний аналіз (тест) на наявність чи відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння. Проведення цього аналізу на бодікамеру поліцією не зафіксовано, як воно проходить не видно, лише на слух зрозуміло, що спочатку із однієї ємності рідину злили до тієї, що була в іншій (змішали між собою відібрану вдруге і втретє сечу), а потім лікар відкрив тест та провів аналіз вказаної рідини. ОСОБА_2 , щоб не провокувати конфлікт, не підходив і не дивився, що робить лікар та медична сестра, так як крім вказаного був впевнений, що аналіз покаже, що він знаходиться в тверезому стані, без будь-яких ознак сп`яніння. Під час проведення лікарем та медичною сестрою аналізу, о 13год.56 хв.55сек. поліцейський повідомив: «ось бачите, оце жовта», також на цьому відео чути як і лікар, і присутня медсестра визнають факт того, що ОСОБА_2 здав сечу вже втретє. На 13:57 год. ОСОБА_2 вказав на те, що коли сечу здавав перший раз, то перед цим його оглянув поліцейський і він не мав ніяких при собі ємностей, у яких би знаходилась речовина, яку би ОСОБА_2 зміг налити в надану йому вперше ємність. І з цим фактично погодився як поліцейський, так і лікар та медична сестра, що присутні. При цьому, медична сестра пояснила, що перша сеча має бути темнішою, тобто вказала на факт того, що вони в даному медичному закладі «на глаз», по кольору рідини, проводять аналізи на стан сп`яніння, а не за допомогою спеціальних засобів, пристроїв. О 13:59 год., коли безпосередньо тривало дослідження біоматеріалу, що лікар видав за ОСОБА_1 , медична сестра-лаборант знову заборонила йому здійснювати відеофіксацію даного факту на телефон. О 14:04 год. лікар, вже після того, як провів аналіз рідини, що начебто здана ОСОБА_2 вдруге і втретє, вказав йому на необхідності вчетверте здати сечу. При цьому, лікар наголосив на тому, що тест за допомогою якого він проводив дослідження вказаного біоматеріалу має похибки, та потрібен додатковий біоматеріал для проведення ще одного тесту. Після чого, о 14:05 год. ОСОБА_2 знову, в присутності лікаря та поліцейського, намагався вчетверте наповнити надану ними нову ємність, однак із-за фізіологічних властивостей організму не зміг цього зробити. При цьому зрозумів, що той результат, який лікар отримав при другому дослідження сечі, виявився для них знову не задовільним. Який конкретно результат показав другий тест, ніхто не повідомив. На 14:06 год. по 14:07 год. ОСОБА_2 вп`яте за настановами лікаря намагався здати сечу, що поліцейський фіксував на відеокамеру. В цей раз зданої сечі було близько 20 грам. При цьому, на 14:07 год. поліцейський вказав, що вже

немає часу чекати, а лікар в свою чергу наголосив на тому, що прийме рішення по результату попереднього дослідження, яке він проводив починаючи з 13:59 год. та яке з його слів, має похибки і не зрозуміло які результати. З 14:08 год. - початок 14:09 год. ОСОБА_2 намагався вшосте здати сечу та повідомив лікарю і поліцейському, що згоден здати ще і кров. В цей час медична сестра повідомила, що вони приймуть рішення за попереднім дослідженням, які самі визнали таким, що має похибки. В цей раз біоматеріалу ОСОБА_2 здав близько 35 грам. П.13. розділу III «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» прямо вказує, що для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. В даному випадку лікар порушив вказану вимогу Інструкції та не відібрав у ОСОБА_1 кров для дослідження. На 14:09 год. лікар примушував ОСОБА_1 всьоме здати сечу, однак біометаріал не виходив. О 14:13 год. за вимогою лікаря ОСОБА_2 здав сечу ввосьме, при цьому наповнив ємність близько 30 грамами сечі. При цьому, здану останні рази сечу лікар не перевірив та о 14:16 год. оголосив, що ОСОБА_2 перебуває в стані наркотичного сп`яніння, про що складено відповідний документ та надалі закінчилася процедура. За вказаних вище обставин, що насамперед підтверджуються доказами, що надані поліцією та того, що висновок про стан сп`яніння складено лікарем за результатами тесту, який він сам назвав таким «що має похибки», ОСОБА_2 вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому справа за даним фактом підлягає закриттю відповідно до ч.1 ст. 247 КУпАП. ОСОБА_2 будь-яких алкогольних напоїв, психотропних речовин, наркотичних чи лікарських засобів, які могли б знижувати увагу в день та час зупинки та складання відносно нього адміністративного протоколу та до цього часу взагалі не вживав і не вживає, в момент зупинки керував транспортним засобом в тверезому стані.

Так, 29.06.2024 року об 09:40 год. ОСОБА_2 був зупинений в с. Дачне Одеського району Одеської області працівником поліції. Підстав для зупинки транспортного засобу не було та поліцейський після зупинки транспортного засобу не назвав жодної з підстав для зупинки, передбаченої ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Після необхідності проведення медичного огляду ОСОБА_1 , поліцейський розмито, неконкретно назвав причини, що є порушенням вимог п.3 Розділу 1 наказу МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року. Сам факт пропонування працівниками поліції проходження огляду на стан сп`яніння на місці відеореєстраторами не зафіксований, двох свідків в цей час та взагалі не було, що є грубим порушенням п.6 Розділу 2 наказу МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року. В порушення вимог п.8 Розділу 2 наказу МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року направлення на вказаний медичний огляд поліцейськими не надавалося, в матеріалах справи воно також відсутнє. При проведенні медичного огляду ОСОБА_1 , черговий лікар оглянув його тіло, перевірив координацію рухів та не виявивши будь-яких ознак, що свідчили про наявність у будь-якого сп`яніння, запропонував здати сечу, на що ОСОБА_2 всі рази погоджувався добровільно та здавав сечу у відповідні медичні ємності. Ці ємності (скляна банка) були всі рази різні. Перший раз, коли ОСОБА_2 здав близько 125 грамів сечі, вона не була поділена у 2 ємності, що є порушенням п.10 розділу III «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», натомість лікар зажадав від ОСОБА_1 повторної, додаткової здачі сечі. Лікар, перевіривши сечу, будь-яких ознак сп`яніння не виявив, що дуже занепокоїло поліцейського, ось чому він зажадав повторної здачі сечі, для отримання можливості подальшої фабрикації медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Крім того, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_2 таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під його керуванням. З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та з наданих поліцейським відеозаписів не вбачається, що ОСОБА_2 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було б зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції ОСОБА_2 , як водій, не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. У графі «до протоколу додаються» самого протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №113731 відсутні назва та номер пристрою, на який здійснювався відеозапис правопорушення, що є грубим порушенням вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 року та Наказу МВС України від 18.12.2018 року №1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису». В графі протоколу «свідки чи потерпілі» - відсутні записи про двох свідків, так як відеозапис є неповним та неодноразово переривався, не фіксував всіх подій що відбувались відносно ОСОБА_1 , в багатьох випадках камера наводилась на підлоту, тощо. Тому, свідки обов`язково мали бути присутніми при огляді на стан сп`яніння та складанні відповідного протоколу, що є грубим порушенням вимог п.6 Розділу 2 спільного наказу МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Закон дозволяє відсутність свідків лише за однієї умови - наявності повної відеофіксації. При отриманні ОСОБА_2 від суду матеріалів про адміністративне правопорушення, встановлено факт відсутності безперервного відеозапису, що мав здійснюватися працівниками поліції. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутнє направлення на огляд водія ОСОБА_1 до лікарського закладу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. В матеріалах справи та доданих неповних відеозаписах поліцейським не встановлено конкретні ознаки наркотичного сп`яніння. На всіх відео ОСОБА_2 поводив себе адекватно, без будь-яких ознак сп`яніння. Освідування ОСОБА_1 лікарем проводилось тричі, шляхом аналізу сечі, перше з яких не показало позитивних результатів, інше зі слів самого лікаря є хибним, при третьому будь-яких тестів лікарем взагалі не використовувалось. За таким принципом, не зрозуміло чому поліцією та лікарем не запропоновано було здати цей аналіз втретє та чому не відібрано кров. Діями лікаря та поліцейського при проведенні медичного огляду ОСОБА_1 фактично здійснювалось відносно нього катування (8 разів вимагали здати сечу) та нелюдське поводження, що принижує гідність. Прим цьому, для проведення дослідження, лікарям потрібно близько 5 грам сечі, що вказано у відкритих джерелах.

Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона знайома зі ОСОБА_2 близько 7 років, підтримують дружні стосунки. Свідок була присутня в автомобілі ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу останнього. Транспортний засіб зупинився на знак «стоп», підійшли працівники поліції та почали чіплятися до ОСОБА_1 . Працівник поліції повідомив, що у ОСОБА_1 бліде лице, після чого, запропонував проїхати до медичного закладу для здачі аналізу. ОСОБА_2 разом з працівниками поліції поїхали до медичного закладу. Пізніше ОСОБА_2 телефонував свідку та розповідав про те, що здавав аналіз. Пізніше повернулися на місце зупинки транспортного засобу, де було складено протокол про адміністративне правопорушення. Свідок повідомила, що ОСОБА_2 керував автомобілем у тверезому стані.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події і складу правопорушення, зазначеного у ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася у стані сп`яніння або у неї були явні ознаки сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У Постанові Верховного суду у складі Колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.06.2019 року по справі № 560/751/17 зазначено, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП, уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема, за ст. 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

За змістом п.п.1.3., 1.9 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У пункті 1.10 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пунктом 2.9а. Правил дорожнього руху України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, працівниками поліції надано до суду:

- протокол про адміністративне правопорушення серії АБА №113731 від 29.06.2024 року;

- довідку старшого інспектора ВАП УПП в Одеській області М. Бойко, в якій зазначено, що відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика», станом на 29.06.2024 року, ОСОБА_2 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 , термін дії з 09.10.2021 року по 09.10.2051 року;

- довідку старшого інспектора ВАП УПП в Одеській області М. Бойко, в якій зазначено, що відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика», станом на 29.06.2024 року, ОСОБА_2 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП;

- висновок КНП №ООМЦПЗ» ООР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002076 від 29.06.2024 року, в якому зазначено, що 29.06.2024 року о 10:55 год. лікарем-наркологом ОСОБА_4 проведено огляд ОСОБА_1 та встановлено, що останній перебуває у стані наркотичного сп`яніння, викликане вживанням наркотичної речовини (марихуани);

- 3 диски з відеозаписами.

Диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного, алкогольного, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції), тобто доказова база має бути спрямована на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного, алкогольного, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції) чи відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Чинне законодавство, зокрема, Правила дорожнього руху, не містять визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення наведено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20.02.2019 року по справі №404/4467/16-а зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 19.02.2020 року по справі № 496/4315/16-а зазначив, що обов`язковому доказуванню під час розгляду справ про адміністративні правопорушення підлягають лише факти вчинення або невчинення певною особою адміністративного правопорушення, які в свою чергу, підтверджуються відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що долучені до матеріалів справи відеозаписи відображають повну подію правопорушення, оскільки на них зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях ОСОБА_1 наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі досліджених відеозаписів, судом встановлено наявність одночасно двох обов`язкових умов задля можливості притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП: керування транспортним засобом та перебування у стані наркотичного сп`яніння.

Відеозаписи є допустимими доказами, адже здійснені на підставі п.1 ч.1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення та, виходячи із положень ст.251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення, не містять ознак монтажу чи інших недоліків.

Відеозаписи є одними із сукупності доказів у справі, які суд, у відповідності до 252 КУпАП, оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проаналізувавши вищевказані документи, відеозаписи, суд дійшов висновку, що такі є доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, підтверджують існування обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, отримані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності ці докази є достатніми.

ОСОБА_2 у поданому клопотанні зазначив, що при його огляді на стан сп`яніння та складанні відповідного протоколу обов`язково мали бути присутні свідки.

Проте, суд зауважує, що ч.2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення

Враховуючи те, що працівниками поліції велася відеозйомка події, залучати двох свідків не було обов`язковим, відтак доводи ОСОБА_1 про обов`язкову присутність двох свідків суд не приймає до уваги.

Крім того, ОСОБА_2 у клопотанні зазначив, що лікар порушив вимоги п.13 Розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі-Інструкції), оскільки не відібрав у нього кров для дослідження.

Так, п.13 Розділу ІІІ Інструкції передбачено, що для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

При цьому, у п.12 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Отже, враховуючи вищевикладені положення Інструкції, кров використовується для дослідження лише у разі, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу, тобто слину, сечу та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

При цьому, судом встановлено, що не заперечує також ОСОБА_2 , для проведення дослідження ним було здано сечу, що узгоджується з вимогами п.12 Розділу ІІІ Інструкції, тому відбирати кров для дослідження біологічного середовища не було необхідності.

Отже, за наслідками розгляду справи, суд не встановив жодних порушень під час проходження ОСОБА_2 огляду у медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №113731 від 29.06.2024 року.

Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_2 , будучи незгодним із результатом медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, самостійно не пройшов медичний огляд для спростування результатів огляду у КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, не здав зразків сечі, крові чи слини для спростування висновку лікаря-нарколога щодо перебування у стані наркотичного сп`яніння.

Разом з тим, ОСОБА_2 у клопотанні стверджував, що лікар, перевіривши сечу, будь-яких ознак сп`яніння не виявив, що дуже занепокоїло поліцейського, ось чому він зажадав повторної здачі сечі, для отримання можливості подальшої фабрикації медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Натомість, судом не встановлено яких-небудь даних, які б давали підстави вважати, що інспектор, який оформлював протокол, мав упереджене ставлення щодо ОСОБА_1 при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, або що в нього були підстави для фальсифікації протоколу, або що він зацікавлений у результатах розгляду справи.

Окрім іншого, у поданому клопотанні ОСОБА_2 зазначив, що діями лікаря та поліцейського при проведенні медичного огляду ОСОБА_1 фактично здійснювалось відносно нього катування та нелюдське поводження, що принижує гідність.

Однак, ОСОБА_2 не надав доказів звернення до органів Національної поліції з заявою щодо протиправних дій працівника поліції та лікаря під час проведення огляду на стан сп`яніння, тому його доводи не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду.

Категоричну невизнавальну позицію ОСОБА_1 суд оцінює як обраний спосіб самозахисту, який є виключно голослівним, оскільки жодним доказом не спростовано встановлених обставин, та свідчить про намагання у такий спосіб уникнути відповідальності.

До того ж, відеозапис, долучений ОСОБА_2 до клопотання про закриття провадження у справі, жодним чином не спростовує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

З-поміж іншого, суд акцентує увагу на тому, що у судовому засіданні 18.11.2024 року ОСОБА_2 відмовився від заявленого клопотання про допит двох свідків: лікаря, який проводив його огляд - ОСОБА_4 та поліцейського, яким складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_5 .

У відповідності до роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden №36985/97).

Також, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

Отже, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду за допомогою належних та допустимих доказів, які є послідовними, взаємоузгодженими та у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч.1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом особою у стані наркотичного сп`яніння.

У рішенні по справі «О?Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення зі ОСОБА_1 суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи, особу порушника, і вважає, що адміністративне стягнення повинно бути накладене на нього у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а тому зі ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. ст. 13, 23, 24, 30, 33, 40-1, 130, 221, 245, 251, 252, 266, 280, 283, 284, 287, 288, 289, 291 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови виготовлено 22.11.2024 року.

Суддя М.Л. Пасечник