Справа №: 465/7592/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2024 м. Львів

суддя Франківського районного суду м. Львова Баран О.І., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , 21.09.2024, о 03 год. 40 хв. за адресою АДРЕСА_2 , без спеціальної перепустки перебував на вулиці в час дії комендантської години, чим порушив наказ начальника Львівської обласної військової адміністрації №1/22 від 25.02.2022 ОСОБА_2 . При цьому громадянин ОСОБА_1 агресивно висловлювався до поліцейських, вживаючи нецензурну лексику, погрожував фізичною розправою, демонстрував непристойні жести. На законну вимогу, повторену кілька разів, припинити протиправну поведінку останній не реагував і продовжував погрожувати поліцейським, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Судові засідання із розгляду справи призначалися неодноразово.

При цьому, про час і місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлявся належним чином, засобами поштового зв`язку рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулися на адресу суду із відміткою установи поштового зв`язку на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою» (штрихкодові ідентифікатори ПАТ «Укрпошта» 195, 209, 567, 060, 386).

При цьому, судом зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 додатково перевірено та підтверджено за даними Єдиного державного демографічного реєстру (довідка №951179).

Велика Палата Верховного Суду у своїй правовій позиції сформульованій у постанові від 11.02.2021 у справі №11-1219сап19 (реєстраційний номер рішення 95509416) зазначила, що норми КУпАП, які встановлюють процедуру адміністративного розслідування і стадію розгляду справи уповноваженим органом (судом), не містять законодавчих положень, які б за окресленої правової ситуації передбачали можливість повертати справу про адміністративне правопорушення для дооформлення протоколу й належного виконання вимог статті 256 КУпАП у частині забезпечення присутності порушника в суді. Водночас немає й процесуальних норм, які б забороняли, зокрема, судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вимагати від уповноваженого органу виконати належним чином вимоги процесуального закону щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і його реалізації таким чином, щоб можна було вирішити питання про винність особи у вчиненні адміністративного проступку з дотриманням строків розгляду і без порушення прав особи порушника чи осіб, які потерпіли від дій останнього. Принаймні чітких й однозначних положень, які б дозволяли чи забороняли повертати протоколи для забезпечення присутності порушника під час розгляду справи, процесуальне адміністративно-деліктне законодавство не містить.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 09.10.2024 матеріали справи №465/7592/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП повернуто до УПП у Львівській області ДПП для доопрацювання та належного оформлення, зокрема для виконання вимог мотивувальної частини постанови.

Адміністративні матеріали після дооформлення повернулися на адресу суду 04.11.2024 (Вх.№32049/24).

В судове засідання призначене на 06.12.2024 ОСОБА_1 повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Також матеріали справи свідчать про обізнаність ОСОБА_1 щодо наявності протоколу на розгляді в суді.

Оскільки ОСОБА_1 знав, що стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, був повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, однак у судове засідання не з`явився, до участі у справі захисника не залучив, пояснень по суті вчиненого правопорушення до суду не скерував, також відмовився від надання пояснень під час складання протоколу, а тому, суд розцінює таку форму поведінки як небажання скористатись правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а також свідомим затягуванням розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, та уникнення адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП, є обов`язковою.

Відповідно до ч. 2 ст. 277 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 185 КУпАП розглядаються протягом доби.

Оскільки ОСОБА_1 до суду не прибув, своїм правом взяти участь у судовому розгляді не скористався, суддя дійшов висновку про можливість проведення розгляду справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідності.

Така позиція суду узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України» (заява № 36665/02), яке набуло статусу остаточного та відповідно до якого у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. ЄСПЛ неодноразово наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення «Пономарьов проти України» ЄСПЛ від 03.04.2008 Заява N 3236/03).

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, суддя дійшов такого висновку.

Так, диспозицією ст.185 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, суспільні відносини у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність законного розпорядження або вимоги поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, яке випливає з прав працівника поліції, визначених у Законі України «Про Національну поліцію». Злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Особливість застосування ст.185 КУпАП полягає у тому, що злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського має бути при виконання ним службових обов`язків з охорони громадського порядку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 26.06.1992 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів, і працівників правоохоронних органів», згідно ст.185 КУпАП злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників міліції при виконанні ними службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (Абзац другий пункту 7 із змінами, внесеними згідно Постанови Пленуму Верховного Суду №12 від 03.12.1977).

Відповідно до рапорта інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Юрія Бевзи, відповідно до якого 21.09.2024 він перебував на патрулюванні в складі екіпажу Омега-252. Під час виконання службових обов`язків о 03 год. 41 хв. отримано виклик від екіпажу Омега-251 про те, що потрібне підкріплення на перехресті вулиць Городоцька Горської у м. Львові. Після прибуття за указаною адресою виявлено зупинений транспортний засіб «Ауді», водій якого перебував з ознаками алкогольного сп`яніння. В ході підготовки екіпажем Омега-251 до розгляду справи з автомобіля вийшов пасажир, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який почав агресивно висловлюватися до поліцейських, вживаючи нецензурну лексику, погрожував фізичною розправою, демонстрував непристойні жести, на численні зауваження припинити протиправну поведінку, не реагував. Був затриманий та доставлений в ВП №1 ЛРУП №2 для складання адмінматеріалів, продовжував протиправну поведінку, розмахував ногами, погрожував нанести тілесні ушкодження.

Відповідно до рапорта заступника командира роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Олександром Савицьким від 24.10.2024, ОСОБА_1 , 21.09.2024, о 03 год. 40 хв. за адресою АДРЕСА_2 , без спеціальної перепустки перебував на вулиці в час дії комендантської години, чим порушив наказ начальника Львівської обласної військової адміністрації №1/22 від 25.02.2022 ОСОБА_2 . При цьому громадянин ОСОБА_1 агресивно висловлювався до поліцейських, вживаючи нецензурну лексику, погрожував фізичною розправою, демонстрував непристойні жести. На законну вимогу, повторену кілька разів, припинити протиправну поведінку останній не реагував і продовжував погрожувати поліцейським.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з ст. 252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Надаючи оцінку такому рапорту, суддя бере до уваги підходи до оцінки таких документів, які надавалися судами апеляційних інстанцій.

Так, Тернопільським апеляційним судом у постанові від 31.10.2024 у справі № 607/17658/24 (провадження № 33/817/773/24) зазначено про те, що рапорт поліцейських за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності зі всіма наявними доказами, а тому доводи в частині того, що рапорт працівника поліції не може вважатися належним та допустимим доказом суд вважає необґрунтованими.

Крім того рапорти, які містяться в матеріалах справи, суд приймає до уваги, оскільки вони не викликають сумнівів чи протиріч, підтверджують послідовність та хронологію подій, які відбувались 21 вересня 2024 року за участі ОСОБА_1 , доводять обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді указаної справи та підтверджуються матеріалами відеозапису із нагрудних камер поліцейських.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, підтверджується даними, які містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 319914 від 21.09.2024;

- протоколі від 21.09.2024 серії АА № 073377 про адміністративне затримання 21.09.2024 о 03 год. 58 хв., у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП;

- рапорті працівника поліції від 21.09.2024;

- рапорті працівника поліції від 24.10.2024, яким доопрацьовано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 319914 від 21.09.2024;

- матеріалами відеозапису із нагрудних камер поліцейських.

Проаналізувавши зазначені документи, суддя дійшов висновку про їх відповідність критеріям належності і допустимості. Доказів, які б спростовували наведені в протоколах обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, судді не надано.

Суддя вважає, що під час складення протоколу інспектором повністю дотримано вимоги ст. 256 КУпАП, такий протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Стягнення слід визначити з врахуванням особи винного, в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення у виді штрафу.

Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети його застосування.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП, з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму працездатних осіб.

Із врахуванням наведеного, з правопорушника слід стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись статтями 23, 33 35, 40-1, 124, 251, 252, 283, 284 КУпАП, статтею 4 Закону України «Про судовий збір»,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 136 (сто тридцять шість) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Роз`яснити, що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд міста Львова

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Cуддя: Баран О. І.