Провадження по справі № 3/522/5500/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Іванов В.В., при секретарі Урум Т.В., за участю адвоката Марущак С.В., діючого в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

10.06.2024 о 22 год. 28 хв., громадянин ОСОБА_2 керував електросамокатом «Xiomi» н.з. НОМЕР_1 в м. Одесі по вул. Європейській, 12 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова водія на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні адвокат Марущак С.В., діючий в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 просив провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Свої доводи мотивував тим, що відеозапис, напрацьований ІПП в Одеській області не містить доказів керування ОСОБА_2 електросамокатом «Xiomi» н.з. НОМЕР_1 в нетверезому стані. ОСОБА_2 неодноразово стверджував, що спочатку тверезим керував електросамокатом, потім поклав його у багажник транспортного засобу, після чого вживав алкогольні напої.

На думку адвоката, з відеозапису чітко вбачається, що у ОСОБА_2 не вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, а саме порушення координації рухів, порушення мови, немає тремтіння рук, шкіра обличчя нормального кольору, зіниці нормального розміру, а агресивна поведінка відповідає обстановці та діям працівників поліції. Тобто жодна з ознак, перелічених в Інструкції, не була наявна у особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , працівники поліції не вказали жодної з перелічених ознак алкогольного сп`яніння, а лише посилались, що вони наявні.

Крім того, адвокат зазначив, що у вказаних відеоматеріалах, долучених до матеріалів адміністративної справи, вбачається, що ІПП в Одеській області пропонує ОСОБА_2 пройти огляд на місці сп`яніння, після відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, працівник поліції пропонував ОСОБА_2 пройти огляд в медичному закладі охорони здоров`я. ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я, зазначив, що хотів сам проїхати в медичний заклад охорони здоров`я. Однак, ІПП в Одеській області проігнорували це та трактували як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я, хоча ОСОБА_2 неодноразово стверджував, що не відмовляється від проходження такого огляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши надані в судовому засіданні пояснення адвоката Марущака С.В., діючого в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , переглянувши відеозапис події, напрацьований ІПП в Одеській області на боді-камери, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за текстом - Інструкція).

Відповідно до п.2,3 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

В свою чергу, на виконання вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність за даною статтею настає, в тому числі, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5) Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під час дослідження адміністративного матеріалу встановлено, що ОСОБА_2 дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що свідчать додані до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 814753 від 10.06.2024 матеріали адміністративної справи, а саме:

-довідка про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення;

-довідка про отримання особою посвідчення водія;

-письмові пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , в яких зазначено, що ОСОБА_2 керував електросамокатом «Xiomi» н.з. НОМЕР_1 в тверезому стані, після того, як приїхав тверезий водій, ОСОБА_2 взяв алкогольний напій «вишневу настоянку», поклав електросамокат в багажник та сів на переднє пасажирське сидіння. Згодом їх зупинили ІПП в Одеській області та склали відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП. Зазначив, що не керував електросамокатом в стані алкогольного сп`яніння;

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння;

-відеозапис, напрацьований працівниками УПП.

Доводи адвоката Марущак С.В., діючого в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , що ОСОБА_2 не керував електросамокатом «Xiomi» н.з. НОМЕР_1 в нетверезому стані спростовуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, напрацьованим ІПП в Одеській області.

Із відеозапису з нагрудних камер патрульних поліцейських вбачається, що ІПП в Одеській області підійшли до транспортного засобу «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 та попросили надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу у водія автомобіля «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 та документи у ОСОБА_2 , що сидів на передньому пасажирському сидінні автомобіля. Під час спілкування поліцейський пояснив, що причиною перевірки документів є керування ОСОБА_2 електросамокатом «Xiomi» н.з. НОМЕР_1 . Поліцейський зазначив, що під час спілкування у ОСОБА_2 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку із чим пропонує пройти огляд на місці за допомогою алкотестеру Драгер або проїхати до лікаря нарколога. Спочатку ОСОБА_4 стверджував, що не керував електросамокатом, потмі ОСОБА_2 наголошував на тому, що спочатку тверезим керував електросамокатом, потім поклав його у багажник транспортного засобу, після чого вживав алкогольні напої. ІПП в Одеській області ознайомив ОСОБА_2 із доказами керування електросамокатом «Xiomi» н.з. НОМЕР_1 . ІПП в Одеській області, роз`яснив ОСОБА_2 , що водій у випадку виявлення у нього ознак сп`яніння зобов`язаний пройти медичний огляд, на що ОСОБА_2 неодноразово відмовлявся. Працівниками УПП в Одеській області йому роз`яснено права та наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте він відмовився проходити освідування на стан алкогольного сп`яніння. Після складення протоколу ОСОБА_2 відмовлявся від підпису та отримання копії протоколу. До протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 814753 від 10.06.2024 лише надав письмові пояснення, в яких зазначив, що ІПП в Одеській області зупинили його, коли він знаходився в автомобілі та поліцейські зазначили, що він керував електросамокатом.

Слід відмітити, що ОСОБА_2 на відеозаписі має явні ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, його поведінка не відповідає обстановці, під час спілкування з ІПП в Одеській області поводив себе агресивно. ОСОБА_2 хоча і стверджував, що не відмовляється від проходження огляду, уся його поведінка зафіксована на відеозаписі протягом більше двох годин, направлена як раз на ухилення від проходження медичного огляду.

Спочатку ОСОБА_2 зазначав, що взагалі не керував електросамокатом, потім зазначив, що керував тверезим, сів в автомобіль та почав вживати алкогольні напої.

Під час спілкування з ІПП в Одеській області ОСОБА_2 поводив себе неадекватно, виражався нецензурною лайкою на адресу поліцейських, ображав їх, поводив себе агресивно, що також свідчить про те, що ОСОБА_2 знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

Незважаючи на наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до ООМ ЦПЗ ООР, самостійно медичний огляд ОСОБА_2 не пройшов.

Суд вважає, що вказана версія особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 створена з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як його суперечливі та сумнівні пояснення спростовуються дослідженими в судовому засіданні відеозаписами, наданими ІПП в Одеській області.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103, та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що поліцейськими було дотримано норми вказаної Інструкції, у нього були наявні підстави вважати, що водій ОСОБА_2 , як водій транспортного засобу перебуває за кермом з ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі, однак останній відмовився, та повідомив, що хотів проїхати сам, що підтверджується відеозаписами.

Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам статті 266 КУпАП і Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції №1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та вважає за необхідне застосувати до останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі одної тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування на один рік.

Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розміру 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 40-1, 130, 268, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, ЗУ «Про судовий збір», суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за редакцією від 01.01.2024 року, стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 гривень на користь держави.

У разі несплати правопорушником штрафу не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, постанова про накладання штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси Віктор ІВАНОВ