Справа № 194/1238/23
Номер провадження 3/194/3/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року Суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області Корягін В.О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, за участі захисника Мерцалова М.Ю., відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , 10.08.2023 року о 11-52 год. в м. Тернівка по вул. Харківська, 1, керував транспортним засобом ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, та пояснив, що 10.08.2023 року о 11-52 год. він рухався в м. Тернівка по вул. Харківська, 1, на транспортному засобі ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 . Потім його зупинили працівники поліції, однак не зазначили йому причину такої зупинки та повідомили йому про наявні у нього ознаки наркотичного сп`яніння. Причину зупинки спочатку зазначили через наявний у нього відео реєстратор, потім повідомили про невідповідність резини на автомобілі. Зазначає, що закон він не порушував, тому працівники поліції його незаконно зупинили та незаконно провели обшук. На огляд на стан сп`яніння з працівниками поліції їхати боявся без оформлення офіційного затримання, тому без такого затримання не погоджувався пройти огляд. Направлення для медичного огляду не надавалось, добровільно огляд не проходив. В руки працівникам поліції посвідчення водія не надавав, однак надавав можливість поруч з автомобілем ознайомитись з ним. Водійське посвідчення у нього не відбирали. Також зазначає, що свідки при складанні протоколу не були присутні, права йому не роз`яснювались. Також працівники поліції запропонували викликати тверезого водія.

Захисник Мерцалов М.Ю. в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду. Працівники поліції не роз`яснили йому наслідки, права та обов`язки. Свідок був присутній лише кілька хвилин, та при роз`ясненні прав та обов`язків його не було. Крім того ОСОБА_1 не було відсторонено від керування. Відеозапис є недопустимим, оскільки здійснювався не на бодікамеру. У зв?язку з чим просить закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Також захисником Мерцаловим М.Ю. було подано письмові пояснення, в яких він звертає увагу на відеозапис, де зафіксовано, що ОСОБА_1 неодноразово надавав свою згоду на проходження медичного огляду, наполягав на складанні відносно нього протоколу затримання та направлення на медичний огляд та відсторонення від керування транспортним засобом, однак працівники поліції цього не зробили. Також, працівник поліції маючи впевненість про наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп?яніння, не вилучив у нього посвідчення водія. Крім того, працівниками поліції не було забезпечено доставку ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан сп?яніння. Також, дослідивши відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, їх поведінку та обстановку, вважає, що в їх діях була провокація відносно ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, захисник Мерцалов М.Ю. подав клопотання про визнання відеодоказу наданого працівниками поліції недопустимим, з огляду на те, що він наданий з особистого мобільного пристрою працівниками поліції та датований «10.07.2023 року», тобто раніше вчинення самого правопорушення.

Суд, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, допитавши свідка, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративна відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У ст. 251 КУпАП, перелічені докази, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає, що адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, необхідною умовою для застосування до порушника відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею, є, зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

На виконання цього працівники поліції під відеозапис та в присутності двох свідків пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно п. 2 розділу І Інструкції №1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Також, п. 7 розділу І Інструкції, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

На підставі пункту 4 розділу Х наказу МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Пункт 6 розділу Х наказу МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, передбачає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно норм, встановлених законами держави Україна.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

З оглянутого у судовому засіданні відеозапису, вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції. Останні повідомили йому, що мають право перевіряти документи у зв`язку з військовим станом, також було зазначено, що транспортний засіб має різний протектор шин. На вимогу працівників поліції надати посвідчення водія ОСОБА_1 в руки його працівникам поліції не надав, особисті дані називав усно. В подальшому працівниками поліції було зазначено, що у ОСОБА_1 наявні ознаки наркотичного сп`яніння, та останньому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. ОСОБА_1 зазначив про те, що згоден проходити огляд на стан сп`яніння, однак без оформлення протоколу затримання проходити огляд не буде, оскільки зазначив, що боїться їхати з працівниками поліції. Так, ОСОБА_1 неодноразово наголошував, що без протоколу затримання проходити огляд не буде, в той же час зазначаючи, щодо проходження огляду не відмовляється. Працівниками поліції повідомлено про те, що в даному випадку протокол затримання не складається та неодноразово запитувалось щодо проходження ОСОБА_1 огляду в медичному закладі, на що останній зазначав категорично необхідністю складання протоколу затримання. В подальшому працівниками поліції зазначено, що це свідчить про відмову від проходження огляду та йому було оголошено складені протокол та постанова. Щодо проставлення підписів у вказаних документах ОСОБА_1 зазначив, що підпис ставити не буде, поки не отримає їх копії особисто. Працівники поліції повідомили йому, що підпис проставиться на оригіналі та відкопіюється на його екземплярі, тому вони не можуть надати йому копію без підпису. Також ОСОБА_1 зазначив, що буде надавати пояснення, однак коли почав їх надавати усно під відеофіксацію, в подальшому відмовився від їх надання. Також в присутності двох свідків, ОСОБА_1 неодноразово наполягав на складенні протоколу затримання, без складення якого проходити огляд не буде, та заперечував щодо наявних у нього ознак наркотичного сп`яніння. В присутності свідків було повідомлено про виявлені ознаки наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 . За весь час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 перебував в транспортному засобі.

Згідно оглянутого в судовому засіданні відеозапису, який був долучений стороною захисту, вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції, зазначив, що надати їм посвідчення водія не відмовляється, однак в руки його не надає. Зазначив свої анкеті відомості. На проходження огляду на стан сп`яніння погодився.

Згідно направлення, яке було виписано ОСОБА_1 для проходження огляду в КП ПЛІЛ ЦМЛ м. Павлоград з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, останній відмовився від проходження огляду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що він їхав в обід та перед ш. Тернівська його зупинили працівники поліції, які запропонували бути свідком. Так, в іншому автомобілі сидів водій, який розмовляв на підвищених тонах та відмовлявся вийти зі свого автомобіля. Водій схожий на ОСОБА_1 . Водію пропонували пройти огляд на стан наркотичного сп?яніння, однак він категорично відмовився пройти такий огляд та просив скласти протокол затримання. Працівники поліції права та обов?язки роз?яснювали. Був присутній ще один свідок.

Щодо допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 слід зазначити, що судом неодноразово (шість разів) викликався в судові засіданні вказаний свідок, вживались заходи щодо забезпечення його участі, втім, суд з метою доцільності розгляду справи в розумні строки вирішив розглянути справу без допиту сказаного свідка в судовому засіданні.

Стосовно позиції сторони захисту щодо недопустимості долученого відеозапису, суд вважає хибними, з урахуванням наступного.

Вказані доводи до уваги суддею не приймаються, оскільки вказаний відеозапис є чітким, змістовним та таким, що повністю відтворює хронологію подій, що відбувалися за участю правопорушника, та які мають значення для розгляду справи про адміністративне правопорушення. Процесуальний закон не передбачає ані необхідності фіксування відеозаписом тих обставин, які виходять за межі предмету доказування у справі, ані необхідності додання такого відеозапису до протоколу про адміністративне правопорушення.

Факт датування конверту з відеозаписом зафіксованої події «10.07.2023 року» не є безумовним доказом того, що вказаний доказ виник раніше самого правопорушення, оскільки зазначення вказаної дати не спростовує обставин того, що події інкриміновані ОСОБА_1 відбувались саме «10.08.2023 року», що також не спростовується стороною захисту, оскільки в судовому засіданні та в своїх письмових поясненнях, на обґрунтування своєї невинуватості неодноразово посилаються саме на вказаний відеозапис, що створює протиріччя з приводу оцінки допустимості вказаного доказу стороною захисту.

Отже, суд не ставить під сумнів допустимість долученого до матеріалів справи відеозапису, оскільки відеозапис є чітким, змістовним та таким, що повністю відтворює хронологію подій, що відбувалися за участю правопорушника.

З приводу позиції сторони захисту щодо необхідності складання протоколу затримання, зважаючи на надання згоди ОСОБА_1 на проходження медичного огляду, та незабезпечення доставки ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан сп?яніння, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про Національну поліцію», поліція уповноважена затримувати особу на підставах, у порядку та на строки, визначені Конституцією України, Кримінальним процесуальним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, а також іншими законами України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 260 КУпАП, у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Порядок адміністративного затримання, особистого огляду, огляду речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з метою, передбаченою цією статтею, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Отже, серед підстав застосування адміністративного затримання особи, відсутня така мета як доставлення до медичного закладу з метою проходження медичного огляду для встановлення стану сп?яніння.

Крім того, адміністративне затримання є одним з обмежувальних заходів адміністративного примусу, який застосовується всупереч волі та бажанню порушника і полягає у тимчасовому обмеженні свободи пересування і місцезнаходження.

Як вбачається з обставин справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , зазначаючи про необхідність складення відносно нього протоколу про адміністративне затримання, фактично висловлював особистий намір щодо його застосування відносно себе, тобто виявляв бажання застосувати відносно нього адміністративне затримання, що в цілому суперечить цілі такого обмежувального заходу адміністративного примусу.

В свою чергу, це не може свідчити про згоду ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп?яніння, оскільки він не був позбавлений можливості за наявності виписаного направлення на огляд на стан сп?яніння звернутися до медичного закладу та пройти огляд за участі поліцейського, втім дії ОСОБА_1 навпаки свідчили про намагання явно ухилитись від проходження такого огляду.

Також суд звертає увагу, що згідно дослідженого в судовому засіданні відеозапису, ОСОБА_1 на запитання працівника поліції щодо своїх анкетних даних необхідних для заповнення саме направлення на огляд, безперешкодно їх не оголосив, акцентуючи на тому, що в подальшому працівники поліції їх використають для оформлення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо позиції сторони захисту, що в діях працівників поліції була провокація відносно ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України", ухваленого 6 вересня 2005 року).

Так, КУпАП не містить визначення поняття провокація, як і в цілому національне законодавство, натомість Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зробив дефініцію такого поняття та критерії для розмежування законних дій співробітників поліції від провокації до вчинення злочину.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів є ряд критеріїв.

Під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним критерієм - наявність у суду можливостей перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням вимог рівності та змагальності сторін.

Підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений (рішення у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Під пасивною поведінкою ЄСПЛ розуміє відсутність будь-яких активних дій, які б спонукали потенційного підозрюваного вчинити злочин.

Таким чином, у разі виявлення за матеріалами кримінального провадження ознак, притаманних провокації злочину правоохоронними органами, суд у судовому засіданні має це перевірити шляхом дослідження відповідних обставин і лише після цього зробити висновок щодо наявності (відсутності) такого факту і, як наслідок, щодо належності, допустимості й достатності доказів у справі для прийняття відповідного процесуального рішення.

При визначенні того, чи обмежилися співробітники правоохоронних органів переважно пасивним встановленням обставин можливого скоєння злочину, ЄСПЛ розглядає два фактори: - наявність підстав для проведення відповідних заходів; - роль співробітників правоохоронних органів в скоєнні злочину.

Таким чином, потрібно взяти до уваги наступні обставини: підставу для зупинки; поведінка працівника поліції; ознаки сп`яніння водія; дії водія щодо пропозиції працівника поліції пройти огляд на встановлення стану сп`яніння.

Отже при вирішенні питання про наявність в діях працівників поліції провокації відносно ОСОБА_1 судом не встановлено того, що поліцейські своїми активними діями спонукали водія прийняти рішення про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Отже, немає підстав вважати, що поліцейські спровокували водія до вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Рішення за фактом проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння було прийнято свідомо водієм ОСОБА_1 без будь-якого тиску. Останній, будучи водієм та маючи відповідне посвідчення водія, обізнаний з Правилами дорожнього руху, зокрема, п. 2.5, який зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому, вчиняючи дії, спрямовані на ухилення від проходження такого огляду, має нести юридичну відповідальність.

У зв?язку з чим, суд також критично розцінює зазначення ОСОБА_1 (згідно відеозапису) про доцільність оформлення протоколу про його затримання з огляду на те, що він боїться їхати з працівниками поліції, оскільки доказів неупередженості працівників поліції по відношенню до ОСОБА_1 матеріалами справи не встановлено, а його позиція та оцінка дій працівників поліції ґрунтується на власному сприйнятті ситуації.

Щодо позиції сторони захисту з приводу того, що ОСОБА_1 не роз`яснювались права та обов`язки, суд вважає хибними, з урахуванням наступного.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до приписів статей 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється, як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» зазначено про відмову від надання пояснень, в графі «особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» зазначено відмовився від підпису.

Вказане не спростовується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, відповідно до якого ОСОБА_1 хоча і висловлював згоду, щодо проставлення свого підпису в протоколі, втім не ставив його, поки йому не дадуть копію вказаного документа.

Також вказаним відеозаписом не спростовується, що працівниками поліції роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у Тернівському міському суді Дніпропетровської області, оскільки відповідні графи протоколу були зачитані в голос ОСОБА_1 .

Крім того, свідком ОСОБА_2 , який був допитаний в судовому засіданні, було зазначено про те, що працівниками поліції роз?яснювались права та обов?язки.

Абзац 3 пункту 2 розділу ІІ наказу МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, передбачає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Суддя, звертає увагу, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення про свою незгоду з викладеними у ньому фактичними обставинами. Однак, зауважень чи заперечень щодо процедури складення протоколу у відповідній графі протоколу або наданні письмових пояснень, не висловлював.

Також, суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 безпідставно зупинили, з огляду на таке.

Вищевказані дії водія транспортного засобу ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.2.5 ПДР України, відповідно до якого водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Обов`язок водія транспортного засобу пройти медичний огляд на визначення стану сп`яніння не залежить від правомірності дій працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу або об`єктивної наявності у водія транспортного засобу ознак сп`яніння.

Так, правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, а наявність у водія ознак сп`яніння самостійно визначається працівником поліції.

Обставини незаконності зупинки транспортного засобу не підлягають встановленню у даній справі. Обов`язок водія пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського виникає не на підставі зупинки транспортного засобу, а лише до тих водіїв щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Також не заслуговує увагу, доводи сторони захисту, щодо не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та не вилучення у нього посвідчення водія, оскільки це не є предметом доказування у вказаній справі.

Будь - яких обґрунтованих відомостей, які б ставили під сумнів достовірність та належність зібраних у справі доказів, вказували про порушення вимог ст. 266 КУпАП під час їх отримання, а також об`єктивність поліцейських у справі, суду не надано, їх зацікавленість під час провадження у справі стосовно особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не встановлена.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

З дослідженої сукупності доданих доказів, суд розцінює поведінку ОСОБА_1 , як навмисне ухилення від проходження огляду на стан наркотичного сп?яніння, оскільки його дії в своїй сукупності (вимога щодо оформлення протоколу затримання, та не проходження огляду без його складання, ненадання посвідчення водія в установлений законом спосіб тощо), свідчить про затягування з його боку процедури огляду та як наслідок намаганні відвернути негативні наслідки, які можуть у зв?язку з цим настати.

Невизнання вини ОСОБА_1 та його позицію, суд розцінює, як лінію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, передбаченої за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність у суду відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №343271 від 10.08.2023 року; рапортом працівника поліції від 10.08.2023 року; направленням на огляд; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 10.08.2023 року та його усними поясненнями; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 10.08.2023 року; відео фіксацією технічних засобів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 35 КУпАП, судом не встановлені.

З урахуванням характеру правопорушення, яке є грубим порушенням вимог ПДР України, особи притягаємого, нехтування обов`язками водія та зневажливе ставлення до правил користування спеціальним правом, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який посягає на безпеку дорожнього руху, суд дійшов висновку, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Крім того, згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 221, 268, 276, 283-284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. (р/р UA0004001, в Казначействі України (ЕАП), отримувач ГУК у Дніпропетровській області, код з , код класифікації доходів бюджету 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави на р/р UA0026001 в Казначействі України (ЕАП), , отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу: судовий збір.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.О. Корягін