Провадження №: 3/752/938/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Бондаренко Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код невідомий, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 13.12.2023 року о 01 год. 05 хв. в м. Києві по вул. Володимирській, буд. 94А, керував транспортним засобом «Volvo» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, вказав, що поліція діяла неправовомірно, він був тверезий, але дуже втомлений.

Захисник ОСОБА_2 в судовому засіданні просив закрити провадження відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Свою позицію обгрунтував тим, що працівники поліції не роз"яснили порядок проходження огляду в закладі охорони здоров"я. Вказав, що ОСОБА_1 після зупинення транспортного засобу повідомив, що не буде проходити обстеженні приладом "Драгер", але готовий пройти обстеження в лікувальному закладі, однак працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 проїхати для проходження медичного обстеження. Також вказав, що відеозапис не є безперервним і на ньому не зафіксовано факт можливості покинути місце перебування і самостійно або з отриманим направленням пройти обстеження на стан сп"яніння. Захисник вказує, що у ОСОБА_1 була відсутня можливість пройти обстеження у двохгодинний проміжок, оскільки з 01 год. 05 хв. він перебував разом з працівниками поліції, а потім з 03 год. 00 хв. по 03 год. 37 хв. був оголошений сигнал "Повітряна тривога", а тому захисник вважає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а самостійно не мав об"єктивної можливості у двох годинний проміжок звернутись до медичного закладу для проходження огляду. Крім того, захисник вказує, що у направленні не вказано заклад, де особа могла би пройти огляд самостійно. Також ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_1 в той же день звернувся до "КМНКЛ "Соціотерапія" та за результатми огляду в стані сп"яніння не перебував, а тому, на його думку є всі підстави для закриття провадження у справі.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Так, за результатами дослідження матеріалів справи, в тому числі перегляду в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, встановлено, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився. З відео вбачається, що працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 про виявлені у нього ознаки алкогольного сп"яніння, роз"яснюють ОСОБА_1 процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп"янніння на місці та у лікаря-нарколога та наслідки відмови від проходження огляду, передбачені п. 2.5 ПДР України, неодноразово пропонують останньому пройти огляд як на місці, так і в медичному закладі охорони здоров"я, проте ОСОБА_1 спочатку двічі відмовився від проходження огляду на "Драгер", навіть після того, як прилад привіз на місце інший патруль, а потім двічі відмовився від проходження огляду у лікаря-нарколога, а тому вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вина підтверджується зібраними у справі доказами.

Крім того, суд зазначає, що та обставина, що відеозапис не є безперервним, не впливає на встановлений факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду і не може бути визнано безумовною підставою для закриття провадження у справі.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду і об"єктивно не мав можливості пройти його протягом двох годин, оскільки перебував з працівниками поліції, суд до уваги не приймає, оскільки вказане твердження повністю спростовується відеозаписом. Крім того, як зазначає сам захисник повітряна тривога 13.12.2023 року тривала з 03 год. 00 хв. по 03 год. 37 хв., однак ОСОБА_1 мав змогу звернутись до медичного закладу протягом двох годин, тобто після сигналу "Відбій повітряної тривоги", разом з цим ОСОБА_1 пройшов огляд лише 13.12.2023 року об 11 год. 30 хв., а тому суд такий висновок також до уваги не приймає.

Доводи захисника про те, що працівники поліції фактично в направленні не вказали заклад, в якому особа може пройти огляд самостійно, суд відхиляє, оскільки ОСОБА_1 зрозумів до якого закладу необхідно звернутись, а саме до "КМНКЛ "Соціотерапія", проте звернувся туди з запізненням.

Враховуючи, що за відмову від проходження огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне накласти наОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Отже, судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 605,60 грн., підлягає стягненню із ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 283-285 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Г.В. Бондаренко