КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/934/2024 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2024 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2023 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17 000 грн з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн в дохід держави

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом не були вжито заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, належним чином не досліджено докази, що має своїм наслідком ухвалення необґрунтованого судового рішення, просить постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2023 року скасувати, провадження у даній справі закрити, у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що сам пособі факт відмови апелянта пройти медичний огляд не є підставою для притягнення його до відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Крім того, проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У письмовому направлені має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія якого направляють, точний час видачі направлення тощо.

В апеляційній скарзі звернуто увагу на те, що найменування юридичної особи (медичного закладу) зазначеного поліцейським у направлені на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння долученому до протоколу «Сквирська міська лікарня», при цьому чинна редакція Переліку закладів охорони здоров`я Київської області, яким надається право проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затверджено наказом Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації від 08.07.2020 №667-адм (в редакції наказу Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації від 12.07.2023 №875-адм) не містить такого медичного закладу.

ОСОБА_1 зазначає, що він не відмовлявся проходити медичний огляд, проте вказані обставини не зафіксовані належним чином на відеозаписі.

Вказує на те, що відеозапис інспектора поліції не може бути використаний як беззаперечний доказ у даному провадженні, оскільки працівниками поліції в протоколі не вказано ні назву, ні модель, ні серійний номер пристрою, який застосовувався для відео зйомки, не зазначено номер та серію диску, а також обставин складання та вручення апелянту, як направлення, так і самого протоколу про адміністративне правопорушення, що є явно недостатнім для повного і об`єктивного встановлення винуватості апелянта у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що наявні в матеріалах справи відеозаписи не було підписано ЕЦП, тому вони є неналежними доказами для встановлення вини.

ОСОБА_1 вказав також на те, що йому не було роз`яснено його права, зокрема на право надання правової допомоги.

На думку апелянта, судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам, які свідчать про істотне порушення працівником поліції проведення огляду водія -апелянта на стан наркотичного сп`яніння, порядок якого передбачено ст. 266 КУпАП, п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також п. 7 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не у автоматичному режимі.

В судовому засідання ОСОБА_1 та його захисник Зінченко П.Л. підтримали доводи апеляційної скарги та просили задовольнити її.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Зінченка П.Л., перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду не повно дослідив наявні у ній матеріали та дійшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок не ґрунтується на наявних у справі доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, абз. 2 п. 27 роз`яснено, що якщо водій ухиляється від огляду, це є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Крім того, п.2.9А Правил дорожнього руху України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Разом із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 р. I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного чи наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Згідно Інструкції огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до (далі - заклад охорони здоров`я).

Водночас у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Окрім цього, відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху України (див. постанову КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15 листопада 2018 року).

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17 вказав, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні, що і є дійсним, в цій справі, так як показання свідків у повній мірі кореспондуються і іншими доказами в їх сукупності, у тому числі відеозаписом.

В рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол відносно ОСОБА_1 , є зокрема відмова водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Отже, при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом ознак наркотичного сп`яніння, відмова водія від проходження огляду є підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Наведене дає підстави стверджувати те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідної службової особи виникають після вчинення адміністративного правопорушення, а також наявності даних, які вказують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення в цілому та його об`єктивної сторони зокрема.

При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, яке ставиться їй в вину, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» ( п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282).

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1452/735), щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після:

- встановлення факту керування певною особою транспортним засобом,

- виявлення у неї ознак наркотичного сп`яніння,

- висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я,

- відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, що не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності.

Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

У даній справі судом першої інстанції в повному обсязі не перевірено обставин дотримання поліцейськими зазначеної процесуальної процедури.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 017332 від 26 серпня 2023 року, зазначено, що 26 серпня 2023 року о 18 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 , рухаючись в Київській області, Білоцерківському районі, с. Матюші по вул. Івана Франка, керував транспортним засобом марки «KIA OPTIMA», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучений оптичний диск, на якому знаходиться відеозапис з нагрудних камер поліцейських, на якому зафіксовано, що працівники патрульної поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що він відмовляється, зазначаючи про те, що транспортним засобом не керував.

З відеозапису вбачається, що під час зупинки транспортного засобу марки «KIA OPTIMA», державний номерний знак НОМЕР_1 , патрульними поліцейськими за кермом перебував не ОСОБА_1 , а його цивільна дружина ОСОБА_2 . Підставою зупинки поліцейські назвали непристебнутий ремінь безпеки у водія транспортного засобу. Під час оформлення правопорушення, у період, коли водій ОСОБА_2 вийшла з автомобіля та спілкувалась із патрульними поліцейськими, ОСОБА_1 сів за кермо «KIA OPTIMA», маючи намір з`їхати з проїжджої частини на обочину, та в цей час був зупинений патрульним поліцейським, який назвав йому причину зупинки - непристебнутий ремінь безпеки у водія транспортного засобу.

З відеозапису також вбачається, що працівники поліції, спілкуючись з ОСОБА_1 неодноразово пропонують йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що ОСОБА_1 повідомляв, що не керував транспортним засобом, у зв`язку з чим, поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що вказана позиція останнього буде розцінена як відмова на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Поряд із цим, матеріали відеозапису не містять даних про те, що зупинивши ОСОБА_1 патрульними поліцейськими при спілкуванні із ним було встановлено ознаки наркотичного сп`яніння, про які зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці.

Так, з матеріалів відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 весь час спілкування з патрульними поліцейськими перебував у непрозорих сонцезахисних окулярах, які жодного разу не знімав. Обставин, які свідчать про встановлення поліцейськими ознак наркотичного сп`яніння та повідомлення про це ОСОБА_1 матеріали відеозапису не містять.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеному 26 серпня 2023 року (а.с. 2), зазначена єдина ознака наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло. Поряд із цим, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 017332 від 26 серпня 2023 року зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці.

Окремо слід зауважити, що згідно даних долученого до матеріалів справи відеозапису, пропозиція щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння від патрульних поліцейських надійшла не після встановлення ними ознак у останнього наркотичного сп`яніння, а після того, як поліцейськими із бази даних було встановлено про притягнення ОСОБА_1 раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності за правопорушення, пов`язані із наркотичними речовинами.

За дослідженим слід визнати, що будь-які належні та допустимі докази дотримання працівниками поліції порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння у відповідності до положень КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» під час керування транспортним засобом, матеріали справи не містять.

Враховуючи зазначене, місцевий суд дійшов необґрунтованого висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі "Аллене де Рібемон проти Франції" від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі "Коробов проти України" ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що наявною сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2023 року, що прийнята за результатами розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Д.О. Таргоній