ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м.Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,за частиною 3 статті 184 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії АА 089993 від 17.10.2024 року зазначено, що 17.10.2024 року о 15-50 годині в м.Запоріжжя, бул. Шевченко,28 ОСОБА_1 неналежним чином виконує батьківські обов`язки по вихованню свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який керуючи транспортним засобом Skoda Octavia д.н. НОМЕР_1 при виїзді з дворової території здійснив зіткнення з транспортним засобом MG3 Cross НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , при цьому не мав права керування транспортними засобами, місце ДТП залишив, чим порушив ч.2 ст. 126 , ст. 124, ст. 122-4 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 будучи батьком порушив вимоги ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» ст. 150 Сімейного кодексу України, допустив до керування транспортного засобу свою дитину, яка не має відповідних навичок, що могло призвести до її травмування та нанесення шкоди життю та здоров`ю.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції, як правопорушення, за що передбачена відповідальність ч.3 ст.184 КУпАП .

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення не визнав. Зазначив, що не розуміє у зв`язку із чим на нього складено протокол, оскільки він належним чином виконує батьківські обов`язки. Під час цієї події його вдома не було, ключі від автомобіля син взяв самостійно. Перед потерпілою вони з сином вибачилися, потерпіла претензій немає.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 245КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із положенням статті280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Згідно з положенням пункту 1 статті 247КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 7КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 9КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статті 3Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави

Стаття 28 Конституції декларує право кожного на повагу до його гідності. В цій нормі також зазначено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно з ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

На переконання суду, протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б не викликали сумнівів у суду.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 184 КУпАП настає за невиконання батьками або особами, що їх замінюють обов`язків щодо виховання дітей через вчинення неповнолітніми діянь, що містять ознаки адміністративного правопорушення, відповідальність за які передбачена КУпАП, якщо вони не досягли віку, з якого настає адміністративна відповідальність.

Отже, як випливає зі змісту ч.3 ст.184 КУпАП обов`язковою передумовою застосування ч.3 ст.184 КУпАП є вчинення неповнолітнім діяння, що містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Тобто,для притягненнябатьків довідповідальності зач.3ст.184КУпАП необхідно, щоб їхня неповнолітня дитина вчинила адміністративне правопорушення, що містить всі ознаки об`єктивної і суб`єктивної сторони, окрім суб`єкта.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Положеннями ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно правових актів, що наповнює норму більш конкретним, змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації.

Згідно із зазначеним, під час проведення правової кваліфікації діяння необхідно обов`язково встановити, який саме нормативно-правовий акт та у якій редакції був чинним на момент вчинення конкретного правопорушення та встановлював порядок здійснення діяльності, який особа, що притягається до відповідальності, порушила, в чому полягає невідповідність її дій закону.

Водночас, у переданому на розгляд суду протоколі не зазначено, які саме обов`язки, про які йдеться у ст. ст. 150, 180 СК України та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» не виконував ОСОБА_1 .

Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито таку ознаку об`єктивної сторони адміністративного правопорушення як «ухилення від виконання батьківських обов`язків», а лише в загальному описується факт ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків без зазначення, які саме неправомірні діяння з боку ОСОБА_1 вказують на його ухилення від батьківських обов`язків.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. В той же час, відповідальність у батьків чи осіб, які їх замінюють за ч.3 ст.184 КУпАП, настає у разі вчинення правопорушення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, а саме по собі зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що неповнолітня особа вчинила ДТП, без зазначення час, місця скоєння нею адміністративного правопорушення і якого саме пункту Правил дорожнього руху, не утворює об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП. При цьому суд враховує, що свідків правопорушення не встановлено, а ОСОБА_2 у протоколі про адміністративне правопорушення зазначений як свідок.

Таким чином, суд констатує, що суть адміністративного правопорушення, яка викладена в протоколі про адміністративне правопорушення, не містить у собі ознак правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП.

З огляду на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено від виконання яких саме обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання дитини ухилився ОСОБА_1 , яким нормативно-правовим актом вони передбачені, суд не може вважати протокол про адміністративне правопорушення достатнім доказом винуватості особи.

Більш того, в протоколі поліцейським, який його склав, зазначено, що правопорушення вчинив син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , 2009 р.н., але матеріали справи не містять копії свідоцтва про народження неповнолітнього з якого можливо було би встановити хто є його батьком. В даній справі посадові особи Національної поліції не були обмежені в праві та можливості витребувати копію свідоцтва чи актового запису про народження неповнолітнього в органах РАЦС, проте з невідомих причин цього не зробили, а до матеріалів справи не надано жодного документа, з якого можливо було би встановити особу неповнолітнього, родинні відносини між ОСОБА_1 та неповнолітнім ОСОБА_2 , вік ОСОБА_2 не підтверджено, не вказано нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Суд не вправі вийти за межі визначені протоколом про адміністративне правопорушення та самостійно змінити, як виклад фактичних обставин правопорушення, так і його юридичну кваліфікацію.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту скоєння притягуваною адміністративного правопорушення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)». Таким чином, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження підлягає закриттю на підставі п.1ч.1ст.247КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 221, 247, 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Орджонікідзевського

районного суду м. Запоріжжя Ю.В. Апаллонова