Провадження №: 3/752/6321/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2024 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли

відУправління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП
відносно ОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 адреса тимчасового проживання - АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер - відсутній
за участі захисника Смирнової Е.Г.,

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 966701 від 10.07.2024.

Відповідно до складеного протоколу 10.07.2024 о 13:20 у м. Києві по вул. Антоновича та по вул. Загородній громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 не маючи права керування таким транспортним засобом. Як зазначено у протоколі, правопорушення вчинено повторно протягом року; постанова ЕНА 1501792 від 22.02.2024.

В якості доказів події та складу адміністративного правопорушення до протоколу приєднано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1501792 від 22.02.2024 за ч. 2 ст. 126 КУпАП ("водій, керуючи ТЗ, не мав при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії"), лазерний компакт диск з записами нагрудних камер працівників поліції з місця зупинки .

У судове засідання, яке відкладалося, ОСОБА_1 не з`явився, про причини своєї неявки суд не сповістив, хоча про дату, час і місце розгляд справи повідомлявся завчасно і викликався до суду повісткою.

Захисник Смирнова Е.Г. 30.09.2024 клопотала про закриття провадження у справі через допущення істотних порушень прав її підзахисного при документуванні події адміністративного правопорушення через відсутність перекладача та, з метою уточнення даних про свого підзахисного, можливості його прибуття до суду, просила про відкладення розгляду справи.

За клопотанням захисника 30.09.2024 судове засідання було відкладено.

09.10.2024 захисник подала письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до яких просила провадження у справі закрити в порядку п. 1 ст. 247 КУпАП, пояснила, що ОСОБА_1 у власних і сімейних справах відбув до Туреччини і в судове засідання з`явитися не зможе, клопотала про розгляд справи за його відсутності, зазначила, що на батьківщині ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, яке надає йому право керувати легковими транспортними засобами, його посвідчення водія турецького зразка відповідає міжнародним стандартам, її підзахисний статус іноземця, який постійно мешкає в Україні, не отримував, мав лише посвідку на тимчасове проживання, а тому не повинен був отримувати посвідчення водія українського зразка, подія і склад адміністративного правопорушення у його діях за п. 5 ст. 126 КУпАП відсутні, просила врахувати неналежність і недопустимість доказів (відеозаписи є не безперервними).

Виходячи з положень ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 126 цього Кодексу при розгляді справи про адміністративне правопорушення не є обов`язковою. У зв`язку з цим, зважаючи на представлення інтересів іноземного громадянина в суді професійним захисником, розгляд справи відбувся за його відсутності.

Дослідивши наявні у справі докази, у тому числі переглянувши в залі судового засідання на робочому комп`ютері відеозаписи з нагрудних камер співробітників поліції, проаналізувавши наявні і подані документи, керуючись завданням КУпАП за ст. 1, засадами забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення за ст. 7, визначення адміністративного правопорушення (проступку) за ч. 1 ст. 9, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення за ст. 247 цього Кодексу, суд (суддя) не вбачає події та складу адміністративного правопорушення та констатує наявність порушення права особи на захист, виходячи з наступного.

Відеозаписами стверджується, що при зупинці транспортного засобу від керуванням громадянина ОСОБА_1 його особу було установлено та з`ясовано, що він є громадянином Турецької Республіки, який не володіє українською мовою. На місці зупинки та складення матеріалів справи про адміністративне правопорушення перекладача для ОСОБА_1 не було залучено.

За змістом п. 1 розділу ХІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (надалі по тексту - Інструкція № 1395) іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Згідно із п. 7 розділу ХІ Інструкції № 1395 оформлення матеріалів про порушення Правил дорожнього руху іноземцями та особами без громадянства, які не мають дипломатичного імунітету, здійснюється відповідно до чинного законодавства. Під час оформлення матеріалів про вчинене іноземцем або особою без громадянства правопорушення йому рекомендується вирішити всі питання щодо провадження в адміністративній справі за місцем учинення цього порушення. Поліцейські використовують всі передбачені законодавством можливості щодо розгляду та виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення в найкоротші строки.

Таким чином, зазначені положення Інструкції № 1395 дають підстави для висновку про те, що при складанні протоколів про адміністративне правопорушення щодо іноземців, патрульні поліцейські зобов`язані керуватись положеннями КУпАП, а також вищевказаної Інструкції.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Отже, в разі складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, щодо громадянина іноземної держави, який не володіє українською мовою - обов`язковим є залучення перекладача, адже в цьому разі це становитиме порушення фундаментальне право знати та розуміти, в чому його обвинувачують та які права він має.

Порушення процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення позбавляє суд (суддю) можливості на законних підставах вирішувати питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та становитиме порушення права особами, яка притягається до адміністративної відповідальності на захист.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 53 рішення у справі "Гурепка проти України").

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Також ст. 6 Конвенції визнає за обвинуваченим право бути негайно і детально поінформованим не лише про "причину" обвинувачення, тобто про висунені проти нього матеріальні факти, на яких ґрунтується обвинувачення, а й про "характер" обвинувачення, тобто про юридичну кваліфікацію цих фактів (рішення у справах "Маточча проти Італії", § 59; "Пенєв проти Болгаріі", §§ 33 і 42). Обов`язок повідомити обвинуваченого про зміст пред`явленого обвинувачення повністю покладається на сторону обвинувачення, і він не може бути дотриманий у пасивний спосіб, шляхом створення інформації без повідомлення про неї стороні захисту (рішення у справі "Маточча проти Італії", § 65).

Крім того ст. 6 Конвенції передбачає право обвинуваченого захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

На переконання суду (судді) складення протоколу за ч. 5 ст. 126 КУпАП за умови неусвідомлення особою того, що відбувається довкола, без можливості висловлюватися рідною мовою та користуватися допомогою перекладача та/або захисника на підставі протоколу, який не може вважатися належним доказом у справі, порушуватиме право на захист, а також і право на справедливий суд.

З огляду на наведене, протокол про адміністративне правопорушення від 10.07.2024 не може бути визнаний належним доказом у справі, адже він був складений з порушенням законодавства.

Поряд з викладеним, слід також звернути увагу на наступне.

Відповідно до п. 30 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту.

Посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає обміну. Обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів (за винятком випадків, визначених пунктом 32 цього Положення).

Як вбачається з представлених суду (судді) документів та як вказувалося вище ОСОБА_1 є громадянином Турецької Республіки та має посвідчення водія, видане йому у Турецькій Республіці, де написання всіх реквізитів здійснено латинською мовою, і яке дає право на керування легковими транспортними засобами, у тому числі й автомобілем Mercedes-Benz, за кермом якого він перебував 10.07.2024.

Також наявними документами доводиться, що ОСОБА_1 отримав посвідку на тимчасове, а не постійне проживання в Україні, а тому він не повинен був упродовж 60-и днів обмінювати своє посвідчення водія іноземної держави на українське, а з урахуванням того, що його посвідчення водія іноземної держави відповідає Віденській конвенції про дорожній рух 1968 року, міг вільно керувати авто.

Як пояснила захисник, посвідчення водія іноземної держави, копію якого вона представила в суді, у її підзахисного вилучили в Одеській області працівники патрульної поліції у серпні 2024 року, що не узгоджується з приписами Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У силу Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суд з прав людиниу своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

З урахуванням приписів вищевказаного Положення, громадянин Турецької Республіки ОСОБА_1 не є таким, що станом на 10.07.2024 не мав права керування транспортними засобами, а його дії не були такими, що вчинені повторно протягом року.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП зважаючи на відсутність події та складу адміністративного правопорушення та у зв`язку з істотним порушенням прав особи.

Керуючись ст. 9, 23, 126, 247, 268, 276, 277, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко