Справа № 211/6813/24
Провадження № 3/211/3368/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 листопада 2024 року суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко С. В., розглянувши справу, що надійшла з Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 126 ч. 5 КУпАП, -

встановив:

19.10.2024 року о 22 годині 28 хвилин водій ОСОБА_1 у м. Кривому Розі, у Довгинцівському районі по вул. Військових медиків, буд. 3, керував транспортним засобом «DAEWOO LANOS» номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами відповідної категорії. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.1. а) Правил дорожнього руху України, його дії кваліфіковано за ст. 126 ч. 5 КУпАП.

У суд ОСОБА_1 не з`явився, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчить відеозапис з боді-камер працівників поліції про ознайомлення з місцем та часом розгляду справи та підпис в протоколі.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Знаючи про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та що матеріали будуть передані на розгляд до суду, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення справи не подавав, жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надав.

Ураховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті відповідно до положень до ст. 268 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 154465 від 19.10.2024 року , рапортом, довідкою з НАІС, відповідно до якої ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕНА № 2749227 від 03.08.2024 року, згідно із якою ОСОБА_1 03.08.2024 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та відносно останнього винесено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 20400,00 грн., відеозаписом, та іншими матеріалами.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Суд при накладенні адміністративного стягнення враховує особу ОСОБА_1 , при цьому не встановлені обставини, які пом`якшують або обтяжують його відповідальність.

Згідно із довідкою, що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Разом з цим, аналізуючи положення міжнародних актів, Конституційний Суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011) наголосив, що не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям правопорушення, а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до позиції висловленої у постановах Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справах №753/18479/16-к від 22.05.2018, №171/869/21 від 21.06.2022, колегія суддів дійшла висновку, що рівними перед законом у частині призначення покарання та реалізації своїх прав будуть як особи, які на час вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, мали право на керування транспортним засобом, так і особи, які його не мали. Тому та обставина, що обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 286-1 КК України, не маючи права на керування транспортними засобами, не є перешкодою для застосування до нього обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права на керування транспортними засобами, оскільки після відбуття основного покарання останній може мати змогу набути відповідне право, отримавши посвідчення водія.

Статтею 24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

З урахуванням зазначеного, рівними перед законом, в частині накладення стягнення та реалізації своїх прав, будуть як особи, які на час вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП, офіційно не отримали посвідчення водія на право керування транспортними засобами, так і особи, які отримали таке посвідчення, оскільки після сплати штрафу, останні можуть мати змогу набути відповідне право, отримавши посвідчення водія.

Ураховуючи викладене, з метою виховання особи, запобігання новим проступкам, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

Як вбачається з протоколу та довідки з Полку ПП, транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , належить ОСОБА_2 , а отже вказаний транспортний засіб не підлягає оплатному вилученню, оскільки не перебуває у приватній власності порушника.

На підставі положень статті 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, встановленому п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» на час вчинення правопорушення в сумі 605,60 грн.

Керуючись статтями 283, 284 КУпАП, суддя -

постановив:

визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 126 частиною 5 КУпАП.

Накласти стягнення на ОСОБА_1 за статтею 126 частиною 5 КУпАП у виді штрафу у розмірі 2 400 (двох тисяч чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок у дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі частини 2 статті 308 КУпАП, у разі несплати ОСОБА_1 протягом 15 днів, з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби, стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу у сумі 81 600 (вісімдесят одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 605 ( шістсот п`ять ) гривень 60 копійок.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: С. В. Ткаченко