Справа № 297/689/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.11.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Кононова Миколи Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 лютого 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.185-10 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 лютого 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП і накладено відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до постанови суду, - 04 лютого 2024 року, близько 22:40 год., прикордонним нарядом "Група реагування" на напрямку 245 прикордонного знаку, на околиці населеного пункту Косонь (територія Косонської об`єднаної територіальної громади Берегівського району Закарпатської області), в межах установленої прикордонної смуги, на відстані близько 100 метрів від лінії державного кордону України, було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який на неодноразово повторювану законну вимогу прикордонного наряду під час виконання ним обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону пред`явити документи, що посвідчують особу та надати можливість оглянути транспортний засіб марки "Nissan", ресєтраційний номер НОМЕР_1 під його керуванням, відкрито відмовився, чим перешкоджав виконанню прикордонним нарядом службових обов`язків, чим самим здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовців Державної прикордонної служби України.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Кононов М.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судута закрити провадження за відсутності в діях події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права . Вказує на те, що висновки суду, викладені у постанові, не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які беззаперечні докази, які б вказували на злісну непокору ОСОБА_1 , яка ставиться йому в провину.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що участі у розгляді справи ОСОБА_1 не приймав, про прийняте рішення дізнався лише 12.03.2024 року. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити.

До початку судового засідання адвокат Кононов М.А. направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких вказав, що встановлені судом першої інстанції обставини не відповідають дійсним обставинам справи. Так, 04 лютого 2024 року ОСОБА_1 разом зі своїми знайомими на власному автомобілі вирушили до с. Косонь Закарпатської області з метою придбання автомобілів для ЗСУ. Знаходячись в населеному пункті с. Косонь Берегівського району Закарпатської області,біля готелю «ЕКО ТЕРМАЛ» (в якому проживав ОСОБА_1 ) приблизно о «20.30» годині 04.02.2024 р. до його автомобіля під`їхали на автомобілі марки УАЗ та перегородили йому дорогу незнайомі, потім вийшли зі свого авто приблизно 5 осіб у військовій формі зі зброєю в руках, не представившись та пред`явивши своїх документів наказали ОСОБА_1 надати документи на перевірку. Виконуючи вимогу осіб у військовій формі, ОСОБА_2 надав для огляду електронні документи, які містилися в телефонному застосунку «Дія». Тобто ОСОБА_2 злісну непокору прикордонникам не чинив, виконанню прикордонним нарядом службових обов`язків не перешкоджав.

Також зазначив, що 28.03.2024 слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області постановив ухвалу по справі 308/5317/24, відповідно до якої задовольнив скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення від 18 березня 2024 року та невідкладно розпочати досудове розслідування, та долучив копію зазначеної ухвали.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про дату, час і місце судового засідання, при цьому, не повідомив суд про поважність причин його неявки.

У цьому контексті, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (справа №3236/03 від 03.04.2008), у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності правопорушника чи його представника, апеляційний суд не вбачає.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності учасників судового процесу, неявка яких із урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суд першої інстанції дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, який кваліфікується як злісна непокора законній вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону. Його визнано винним у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, та призначено штраф у сумі 1700,00 грн. та судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Обґрунтовуючи своє рішення в частині винуватості ОСОБА_1 у скоєнні зазначеного правопорушення, суд першої інстанції послався на наявні в матеріалах справи докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №149071 від 05.02.2024 та протокол про адміністративне затримання від 04.02.2024.

Однак, апеляційний суд погодитись з таким висновком суду не може з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи своє рішення в частині винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що 04 лютого 2024 року, близько 22:40 год., прикордонним нарядом "Група реагування" на напрямку 245 прикордонного знаку, на околиці населеного пункту Косонь (територія Косонської об`єднаної територіальної громади Берегівського району Закарпатської області), в межах установленої прикордонної смуги, на відстані близько 100 метрів від лінії державного кордону України, було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який на неодноразово повторювану законну вимогу прикордонного наряду під час виконання ним обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону пред`явити документи, що посвідчують особу та надати можливість оглянути транспортний засіб марки "Nissan", ресєтраційний номер НОМЕР_1 під його керуванням, відкрито відмовився, чим перешкоджав виконанню прикордоним нарядом службових обов`язків, чим самим здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовців Державної прикордонної служби України.

При цьому, інших доказів на доведення винуватості особи у інкримінованому йому правопорушенні судом не здобуто.

Надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та іншим письмовим доказам, наявним у матеріалах справи, суд звертає увагу на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , які він надав 05.02.2024 співробітникам прикордонної служби, коли його зупинили військові він пред`явив документи, які просили вони надати, однак без яких не будь пояснень посадили його а автомобіль і відвезли до ВПС.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень. У розумінні законодавця «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги чи розпорядження.

Зібрані у справі докази не достатні для висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що в доповненнях до апеляційної скарги адвокат Кононов М.А. зазначив, що 25.03.2024 року він в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення від 18 березня 2024 року та невідкладно розпочати досудове розслідування.

Скаргу мотивував тим, що 04 лютого 2024 року ОСОБА_1 разом зі своїми знайомими на власному автомобілі вирушили до с. Косонь Закарпатської області з метою придбання автомобілів для ЗСУ. Знаходячись в населеному пункті с. Косонь Берегівського району Закарпатської області,біля готелю «ЕКО ТЕРМАЛ» (в якому проживав ОСОБА_1 ) приблизно о «20.30» годині 04.02.2024 р. до його автомобілю під`їхали на автомобілі марки УАЗ та перегородили йому дорогу незнайомі, потім вийшли зі свого авто приблизно 5 осіб у військовій формі зі зброєю в руках, в подальшому ОСОБА_1 стало відомо, що ці особи є працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вищезазначені особи не представившись, застосувавши до ОСОБА_1 фізичне насилля, витягнули його з автомобіля, пересадили у свій автомобіль та повезли у невідомому напрямку. В подальшому невідомі особи, застосувавши до ОСОБА_1 фізичну силу, завели його у приміщення, де із застосуванням до нього психологічного та фізичного насилля змушували підписати документи, а саме: повістку до ТЦК, анкету військовослужбовця, а також надання згоди на проходження ВЛК.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 28 березня 2024 скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про злочин - задоволено, та зобов`язано уповноважених осіб Шостого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР у м. Львові внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою (повідомленням про злочин) адвоката Кононова Миколи Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення від 18 березня 2024 року та розпочати досудове розслідування.

Наведені факти, у відповідності до статті 62 Конституції України, повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги апеляційному суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП.

На думку апеляційного суду, посилання, які наведені в апеляційній скарзі захисника, заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність прийнятого суддею районного суду рішення про визнання ОСОБА_1 винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 185-10 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне порушення, який було складено працівником Державної прикордонної служби України, не підтверджено належними доказами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин апеляційний суд доходить до висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за недоведеністю вчинення адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити адвокату Кононову Миколі Анатолійовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу адвоката Кононова Миколи Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 лютого 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.185-10 КУпАП, скасувати та провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага