Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2024 року м. Рівне

Справа № 559/3394/24

Провадження № 33/4815/745/24

Рівненський апеляційний суд в складі судді Ковальчук Н. М.,

з участю ОСОБА_1 , її захисника адвоката Шевчука Віктора Миколайовича,

представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Рідченко М. В.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Шевчука Віктора Миколайовича на постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18 вересня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Шевчук В. М. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржувана постанова суду є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що суд дав невірну правову оцінку доказам у справі. Зазначає, що сам факт звернення до поліції не самої потерпілої, а її сина, який є колишнім чоловіком скаржниці, свідчить про наявність конфлікту між колишнім подружжям, та не підтверджує факту вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства. Сама потерпіла ОСОБА_2 взагалі не пам`ятає викладених в протоколі обставин вчинення стосовно неї 28.08.2024 року домашнього насильства з боку ОСОБА_1 . До органів поліції із заявою про вчинення насильства вона не зверталася, пояснення по суті не надавала. До поліції звернувся колишній чоловік ОСОБА_1 , який сам 09.04.2024 року вчинив домашнє насильство стосовно ОСОБА_1 та постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 11.04.2024 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Крім того, в провадженні суду знаходиться на розгляді справа № 559/1167/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні майном шляхом примусового виселення останньої із житлового будинку. Вважає, що звернення ОСОБА_3 до поліції із заявою про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно його матері є нічим іншим, як бажанням «помститися» колишній дружині, шляхом психологічного тиску на неї та спонукання до виселення із будинку, де вони проживали багато років однією сім`єю разом із неповнолітнім сином. Вказує, що будь-яких належних доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства матеріали справи не містять, її вина не доведена. Судом не враховано практику ЄСПЛ. З огляду на зазначене просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ № 601426 від 28.08.2024 року ОСОБА_1 цього дня близько 10 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство, тобто умисно вчинила дії психологічного характеру, а саме: ображала, лаялася нецензурними словами, образливо чіплялася до своєї свекрухи ОСОБА_2 , внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , чим повторно протягом року вчинила правопорушення. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписано.При складанні протоколу, ОСОБА_1 надала письмові пояснення по суті порушення, які додано на окремому аркуші (а.с. 3).

В протоколі міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 притягалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (протокол серії ВАВ №601202 від 04.08.2024р.).

В протоколі зазначено свідком ОСОБА_3 , потерпілою - ОСОБА_2 .

У заяві від 28.08.2024 року ОСОБА_3 просить притягнути до адміністративної відповідальності його колишню дружину ОСОБА_1 за вчинення домашнього насильства відносно його мами ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 2).

У письмових поясненнях від 28.08.2024 року ОСОБА_3 вказує, що 28.08.2024 року близько 10 год. 00 хв. його колишня дружина почала чіплятися до його мами ОСОБА_2 , лаялася, ображала нецензурними словами. На його зауваження не реагувала і продовжувала кричати. Постійно вчиняє психологічний тиск на його матір, тому він мусив викликати поліцію (а.с. 4).

У письмових поясненнях від 28.08.2024 року ОСОБА_1 вказує, що 28.08.2024 року близько 10 год. 00 хв. вона побачила, як її колишня свекруха кинула гнилі сливи до відібраних свіжих, які вона мала намір використовувати в їжу. Вона зробила їй зауваження, а вона у відповідь почала її ображати нецензурною лайкою (а.с. 3).

Також в матеріалах справи містяться: терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 430444 від 28.08.2024р. стосовно ОСОБА_1 (а.с. 5), форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 28.08.2024р. (постраждала особа - ОСОБА_2 , кривдник - ОСОБА_1 ) (а.с. 6-7), відомості адмінпрактики відносно ОСОБА_1 (а.с. 8).

Згідно постанови Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 19 серпня 2024 року по справі №559/3026/24 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, провадження у справі закрито, оголошено усне зауваження (а.с. 21).

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

За частиною 2 цієї статті відповідальність наступає у разі вчинення домашнього насильства особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно ст. 1 Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" від 15 листопада 2001 року, під насильством в сім`ї слід вважати будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї по відношенню до іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю. Психологічне насильство в сім`ї це насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими спеціально спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдатися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Ухвалюючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за події, що мали місце 28.08.2024 року, суд першої інстанції вірно врахував належні та допустимі докази про вчинення насильства у сім`ї.

Застосований місцевим судом адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн. відповідає санкції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, що є у справі, та не спростовується доводами апеляційної скарги.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП підтверджена матеріалами справи.

Матеріали справи містять належні та допустимі докази, які вказують на вчинення ОСОБА_1 дій зазначених у диспозиції ч.2 ст. 173-2 КУпАП та настання для потерпілої особи наслідків, передбачених у цій статті.

Апеляційний суд розцінює доводи адвоката Шевчука В. М. про невинуватість ОСОБА_1 , як спосіб захисту спрямований на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законних висновків суду першої інстанції.

З огляду на вищезазначене, апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану постанову залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Шевчука Віктора Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Ковальчук Н. М.