головуючий у суді І інстанції Кваша А.В.
провадження № 33/824/4481/2024
головуючий суддя Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мостової Г.І., за участю секретаря Лазоренко Л.Ю., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Ялової Марини Олександрівни на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 20 серпня 2024 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 20 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн 60 коп. на користь держави.

При розгляді адміністративної справи судом встановлено, що 06 липня 2024 року о 00 год. 50 хв. у м. Києві по вул. Хрещатик, 22, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Toyota RAV4», НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці, що не реагують на світло, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога водій відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Ялова М.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить: скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 20 серпня 2024 року та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що зупинка ОСОБА_1 працівниками поліції є незаконною. З відеозапису вбачається, що причиною зупинки стало начебто керування ОСОБА_1 транспортного засобу без увімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, однак матеріали справи не містять доказів цих обставин.

Вказує, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На відеозаписі відсутнє фіксування наявності розширених зіниць та тремтіння рук, про які було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Направлення у графі «Найменування закладу охорони здоров`я» містить запис «Соціотерапія», а жодних даних щодо адреси такого закладу не було повідомлено ОСОБА_1 ані в усному порядку, ані зафіксовано в направленні, що є порушенням порядку направлення особи на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій.

Зазначає, що направлення було виписано вже після усної пропозиції працівника поліції про проходження огляду та вручено разом з протоколом №724431 від 06 липня 2024 року (00:42:00 відео), що є грубим порушенням порядку вручення направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Поліцейськими не залучено двох свідків, які згідно закону мають обов`язково бути залучені для фіксування відмови від проходження огляду

Також вказує, що поліцейські під час складання протоколу не надали ОСОБА_1 можливості скористатися допомогою фахівця в області права, оскільки, про таке право йому було повідомлено лише в момент підписання протоколу.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Ялова М.О. у судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просила їх задовольнити.

Дослідивши матеріали за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями статті 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, до протоколу додано:

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

розписка ОСОБА_1 від 06 липня 2024 року про підтвердження факту відсторонення його від керування транспортного засобу;

постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06 липня 2024 року серії ЕНА № 2545689, відповідно до якої 06 липня 2024 року о 00:40 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Toyota RAV4», НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби;

роздруківка із системи «Армор» щодо отримання ОСОБА_1 права на керування транспортними засобами

відеозапис з нагрудної камери працівника патрульної поліції, на якому зафіксовано, що після зупинення транспортного засобу, під час спілкування з ОСОБА_1 працівники патрульної поліції запитали чи не вживав він заборонені речовини або алкоголь, ОСОБА_1 відповів: «трошки» (відео 08:21 хв.), працівниками поліції запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу (відео 08:18 хв.), на що ОСОБА_1 погодився (відео 09:15 хв.), та пройшов огляд за допомогою приладу «Драгер» (відео 12:30 хв.), за результатами якого у ОСОБА_1 не виявлено алкогольного сп`яніння. Після цього працівником поліції за допомогою фонарика перевірено реакцію зіниць ОСОБА_1 (відео 13:34 хв.) та запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога (відео 14:22 хв.), роз`яснили наслідки відмови від проходження такого огляду (відео 14:32 хв.), однак ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду (відео 15:26 хв.).

У своїй апеляційній скарзі захисник Драчука Р.В. посилається на відсутність підстав для зупинення ОСОБА_1 , оскільки з відеозапису вбачається, що причиною зупинки стало начебто керування ОСОБА_1 транспортного засобу без увімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, однак матеріали справи не містять доказів цих обставин.

Пунктом 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Так, у матеріалах справи наявна постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06 липня 2024 року серії ЕНА № 2545689, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП.

Відповідно до суті адміністративного правопорушення та опису обставин, встановлених працівником поліції при розгляді справи, 06 липня 2024 року о 00:40 год. по вул. Хрещатик у м. Київ ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Toyota RAV4», НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби.

Доказів того, що указана постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі оскаржувалася та є скасованою стороною захисту не долучено, а тому відсутні підстави вважати, що підстави для зупинення ОСОБА_1 , у працівників патрульної поліції були відсутні.

Також апеляційний суд зауважує, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 з наступними змінами, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Апеляційний суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Ялової М.О. про відсутність у матеріалах справи доказів перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення у вину ОСОБА_1 ставиться порушення пункту 2.5 ПДР, тобто відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що на відеозаписі відсутнє фіксування наявності розширених зіниць та тремтіння рук, про які було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до пункту 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 3 Розділу І Інструкції визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пункту 4 Розділу І Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Апеляційний суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак наркотичного сп`яніння, перелік яких визначений у пункті 4 розділу І Інструкції.

При цьому апеляційний суд зауважує, що відеозаписом зафіксовано перевірку працівником поліції за допомогою фонарика реакцію зіниць ОСОБА_1 , а також поведінку ОСОБА_1 , яка характеризувалася підвищеною жвавістю під час якої він плескав себе долонями, розмовляв сам із собою, не міг натиснути на кнопку увімкнення аварійної світлової сигналізації та неодноразове намагання це зробити викликало у нього напади сміху, шукав та кликав невстановлену особу на ім`я ОСОБА_2 . Під час складення протоколу ОСОБА_1 також умикав двигун свого транспортного засобу та намагався почати рух. Цей жвавий стан ОСОБА_1 періодично змінювався на стан надмірної сповільненості.

Щодо доводів про те, що у графі направлення на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я «Найменування закладу охорони здоров`я» наявний запис «Соціотерапія», але не зазначено адресу такого закладу, а саме направлення складено вже після усної пропозиції працівника поліції про проходження огляду, апеляційний суд враховує таке.

Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Однак, указаною Інструкцією не передбачено обов`язкового заповнення поліцейським та вручення водію направлення на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я у разі відмови такого водія від проходження огляду, а тому апеляційний суд відхиляє зазначені доводи апеляційної скарги.

Щодо доводів захисника ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог закону, а саме за відсутності двох свідків, апеляційний суд враховує таке.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16 лютого 2021 року № 1231-IX внесено зміни до частини 2 статті 266 КУпАП та викладено в наступній редакції: «Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення».

Указаний закон набув чинності 17 березня 2021 року.

Таким чином, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 участь свідків була необов`язковою, оскільки працівники поліції використовували технічні засоби відеозапису, які долучені до матеріалів справи.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що не надали ОСОБА_1 можливості скористатися допомогою фахівця в області права, оскільки, про таке право йому було повідомлено лише в момент підписання протоколу, апеляційний суд враховує, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав та обов`язків, передбачених статтею 63 Конституції України, положень статті 268 КУпАП. Указаний протокол підписаний ОСОБА_1 та ним не зазначено у протоколі будь-яких заперечень чи зауважень.

Крім того, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 скористався правничою допомогою, що свідчить про реалізацію ним свого права на захист.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - це правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, оскаржувана постанова відповідає фактичним обставинам справи, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Ялової Марини Олександрівни залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 20 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова