П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2024 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Олег Гребінь розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.5 ст. 126 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 313457 від 07.12.2023 року: 07.12.2023 року о 08 год. 40 хв. на 78-му км. автодороги М-05 «Київ Одеса» водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 316» д.н.з. НОМЕР_4 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії та ніколи його не отримував, що було вчинено повторно на протязі року, а саме був притягнутий БАБ503911 ст.126 ч.2, 20.09.2023, чим порушив вимоги п.2.1А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_2 належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Захисник ОСОБА_3 адвокат Сидорчук В.А. в судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначивши, що ОСОБА_3 являється військовослужбовцем, у зв`язку із чим останній не може прибути до суду.

Відповідно до статті 268 КУпАП, неприбуття в судове засідання особи, що притягується до відповідальності, не перешкоджає судовому розгляду справи за його відсутністю.

Тому, враховуючи, що ОСОБА_2 достеменно знав про розгляд справи відносно нього Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, заяв та клопотань про відкладення розгляду даної справи до суду не надсилав, та беручи до уваги відсутність заперечень захисника проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 , а також те, що підстави для відкладення розгляду даної справи відсутні, тому суддя вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 адвокат Сидорчук В.А. вину ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого правопорушення заперечив та просив суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч.5 ст.126 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 .

Зокрема серед іншого захисник вказав, що протокол про адміністративне правопорушення було складено стосовно ОСОБА_1 , проте вірним прізвищем є « ОСОБА_4 ».

Також адвокат Сидорчук В.А. вказав, що матеріали даної справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, оскільки працівниками поліції даний протокол було складено з порушенням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, оскільки не було додано довідки про отримання (неотримання) особою посвідчення водія, зокрема ОСОБА_3 .

Дослідивши письмове клопотання адвоката Сидорчука М.С., а також дослідивши докази, які містяться у справі про адміністративне правопорушення, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 313457 від 07.12.2023 року, довідку щодо кваліфікації адміністративного правопорушення, довідку з ІП НП, розписку ОСОБА_5 від 07.12.2023, рапорт від 07.12.2023, відеозаписи, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Так, суддя зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги ст. 280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.1(а) Правил дорожнього руху - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За змістом статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, - тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Суддя зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 313457 від 07.12.2023 року було складено стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак з відеозаписів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, наданої захисником копії паспорта №00777384, копії довідки №19/508 вбачається, що 07.12.2023 року о 08 год. 40 хв. на 78-му км. автодороги М-05 «Київ Одеса» транспортним засобом «BMW 316» з д.н.з. НОМЕР_4 , фактично керував ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За встановлених обставин суддя констатує, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 313457 від 07.12.2023 року було складено відносно особи, котра не має відношення до вчинення інкримінованого їй адміністративного праовопрушення.

Суддя також зауважує, що у відповідності до ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пункт 4 Розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначено, що поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу.

Пункт 5 Розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачає, що у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Суддя констатує, що матеріали даної справи не містять довідки стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення та про отримання (неотримання) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

При цьому суддя зазначає, що будь-яких документальних доказів того, що станом на 07.12.2023 року ОСОБА_3 посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії не отримував матеріали даної справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, суддя зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена достатніми, належними та допустимими доказами.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «АЛЛЕНЕ де Рібермон про Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закривається, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, суддя дійшов висновку у справі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 126, ст. 221, ст. 247, ст. 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , розпочате за ч.5 ст.126 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяОлег ГРЕБІНЬ