Справа № 456/2763/24 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В.М.
Провадження № 33/811/1509/24 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 7 червня 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 копійок.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, відповідальною за належне утримання штучних споруд (автомобільних мостів), не вжив своєчасно заходів щодо виявлення та усунення недоліків в їх утриманні, що 10 березня 2024 року, о 22.10 год., на автодорозі Київ-Чоп, 612км+550м, призвело до ДТП за участі автомобіля «Мазда 6» н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 1.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.4 ст. 140 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати постанову та закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, окрім того просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 7 червня 2024 року, оскільки він не був присутній під час винесення постанови, а копію оскаржуваної постанови отримав 30 вересня 2024 року.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою та незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду є помилковим.

Зазначає, що долучені до матеріалів справи документи не підтверджують його вини, оскільки в справі відсутні дані, які підтверджують, що саме він є відповідальною особою за даний відрізок дороги, де сталося ДТП.

Наголошує, що матеріали справи не містять даних, які б вказували на причинно-наслідковий зв`язок між його діями (бездіяльністю) та пошкодженням транспортних засобів.

Окрім того наголошує, що його не було повідомлено про час та місце розгляду справи належним чином.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_1 у судовому засіданні участі не приймала, копію постанови отримав 7 жовтня 2024 року, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 140 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування.

Порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само не усунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів.

Порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху; порушення визначеного законодавством порядку погодження з Державною автомобільною інспекцією: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування; порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів.

Частина 4 статті встановлюючи відповідальність за вчинення будь-якого з названих вище правопорушень, ускладненого спричиненням створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №026407 від 16 травня 2024, згідно з яким ОСОБА_1 , 10 березня 2024 року, о 22.10 год., на автодорозі Київ-Чоп, 612км+550м, будучи посадовою особою, відповідальною за належне утримання штучних споруд (автомобільних мостів), не вжив своєчасно заходів щодо виявлення та усунення недоліків в їх утриманні, що призвело до ДТП за участі автомобіля «Мазда 6» н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с.1);

-схемою місця ДТП, яка сталася 10 березня 2024 року (а.с. 4) , у якій зображено місце вчинення ДТП, розташування транспортного засобу по відношенню до інших об`єктів на місці події, пошкодження, яких зазнав транспортний засіб та вибоїна розміром: глибина 14 см, довжина 850 см, ширина 70 см;

-актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 10 березня 2024 року на автодорозі Київ-Чоп, 612км+550м (а.с. 5), відповідно до якого покриття проїжджої частини має вибоїну розміром: глибина 14 см, довжина 850 см, ширина 70 см. За результатами обстеження ділянку визнано такою, що не відповідає вимогам ДСТУ 3287 2022, аварійно небезпечна;

-поясненнями ОСОБА_2 (а.с. 6)., у яких він підтвердив обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

-листом Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Львівській області №03-1130/08-13 від 01 квітня 2024 року(а.с. 7), з якого вбачається, що шляхопровід на км 612+600 (відповідає км 612+836) з підходами не знаходиться на балансі Служби, оскільки влаштування шляхопроводу проводила Ходорівська дистанція колії, а покриття на шляхопроводі та на підходах до нього покладено на Стрийську міську раду, оскільки дана вулиця знаходиться на їхньому балансі.

-копією Посадової інструкції заступника начальника дистанції колії від серпня 2021 року(а.с. 17-25) з якої встановлено, що , заступник начальника вживає заходи з проведення профілактичної роботи щодо забезпечення безпеки руху поїздів і автотранспорту на дільницях штучних споруд.

Окрім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що саме він є відповідальною особою за даний міст (шляхопровід).

З огляду на зазначене не заслуговують на увагу аргументи, що долучені до матеріалів справи документи не підтверджують вини ОСОБА_1 .

Твердження апелянта, що матеріали справи не містять даних, які б вказували на причинно-наслідковий зв`язок між його діями (бездіяльністю) та пошкодженням транспортних засобів, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі мають формальний характер та не спростовують вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта, що його не було повідомлено про час та місце розгляду справи належним чином, в суді першої інстанції, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 травня 2024 року на адресу проживання ОСОБА_1 була скеровано судова повістка (а.с. 27), окрім того апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 був повідомлено, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, про місце розгляду справи, раз із тим не цікавився перебігом справи.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 4 ст. 140 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 7 червня 2024 року.

Постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 7 червня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.