ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/2609/24 Головуючий 1 інстанції: Маньковська О.О.
Провадження №33/818/1678/24 Доповідач: Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю захисника Карпухіна Д.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів, громадян, що складає 17000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 , 14 квітня 2024 року о 00 годині 44 хвилин, за адресою: м. Харків, пр-т льва Ландау, 12, керував транспортним засобом Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на предмет алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest та в медичному закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» під відеофіксацію відмовився. Своїми діями порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі. Зазначає, що матеріалами справи не підтверджується факт керування, працівники поліції не оголосили ознаки алкогольного сп`яніння, а також не запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Драгер. Вказує, що відеозапис не можна визнати належним та допустим доказом, оскільки не містить цифрового підпису. Звертає увагу на те, що працівники поліції цілеспрямовано переслідували його автомобіль. Крім того, він повідомляв поліцейських про те, що його інший екіпаж вже доставляв на огляд до медичного закладу та просив їх це перевірити, однак, вони були непохитним, у зв`язку з чим йому прийшлось відмовитись від проходження огляду у закладі охорони здоров`я. Судом першої інстанції не враховано те, що зупинка транспортного засобу була безпідставна, оскільки ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» визначений вичерпний перелік законних підстав для зупинки транспортного засобу, а зупинка його транспортного засобу під час комендантської години не підтверджена матеріалами справи.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Комінтернівського районного суду Харківської області від 17 квітня 2024 року, посилаючись на те, що ні він, ні його захисник не приймали участь у судовому засіданні 09 жовтня 2024 року, оскільки просили відкласти судовий розгляд, у зв`язку з чим не мав можливості у строк, передбачений чинним законодавством, подати апеляційну скаргу.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

Зокрема, 21 листопада 2024 року на адресу, яка зазначена в апеляційній скарзі, судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку направлялась судова повістка з рекомендованим повідомленням, яка 23 листопада 2024 року прибула до відповідного поштового відділення. Однак, станом на 02 грудня 2024 року ОСОБА_1 до поштового відділення для отримання судової повістки не з`явився.

Крім того, згідно довідки про доставку SMS, 21 листопада 2024 року судова повістка на 02 грудня 2024 року сформована та доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23 січня 2023 року (арк.39).

У судовому засіданні від 02 грудня 2024 року в суді апеляційної інстанції захисник Карпухін Д.Ю. повідомив, що ОСОБА_1 повідомлений про дату, час та місце розгляду його апеляційної скарги, та не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 , а правова позиція між ними узгоджена.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 без його участі за обов`язковою участю захисника адвоката Карпухіна Д.Ю.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника Карпухіна Д.Ю., який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_1 та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд при розгляді справи відносно ОСОБА_1 дотримався всіх вказаних вимог закону.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, внаслідок порушення ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

Так, згідно з вимогами п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вищезазначених норм вбачається, що проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами, а саме: відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №898962 від 14 квітня 2024 року, в якому зазначено про те, що 14 квітня 2024 року о 00 годин 44 хвилин в м.Харкові, проспект Льва Ландау, б.12, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Drager Alcotest 6820, та у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ у лікаря нарколога відмовився. Своїми діями порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (арк.1).

Також належить взяти до уваги, що з рапорту тво командира взводу 1 роти 2 батальйону 2 УПП в Харківській області ДПП, ст. лейтенанта поліції Шевченка М. від 14 квітня 2024 року вбачається, що під час патрулювання екіпажем 2101 14 квітня 2024 року о 00 годині 40 хвилин за адресою: м.Харків, проспект Л.Ландау, 12 за порушення комендантської години було зупинено автомобіль Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час спілкування з водієм були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Драгер, та в медичному закладі КНП «ХОР ОКНЛ», ОСОБА_1 відмовився. На водія складені адміністративний протокол ААД 898962 за ст.130 ч.1, п.2.5. Все зафіксовано на БК467634, 470903, 470926, час з 00:40 по 01:00. Авто залишилось на місці зупинки транспортного засобу, водія відсторонено від керування транспортним засобом (арк.8).

Крім того, в матеріалах справи міститься акт огляду на стан сп`яніння та направлення на огляд, згідно з якими ОСОБА_1 під час події мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився (а.с.6,7).

У матеріалах справи також наявний відеозапис події від 14 квітня 2024 року за участю ОСОБА_1 (арк.4).

Зокрема, з відомостей відеозапису з назвою «ААД 898962» вбачається, що о 00 год.44 хв. 14 січня 2024 року поліцейський автомобіль із проблисковими маячками їде за синім автомобілем, який зупиняється біля вхідних дверей до під`їзду багатоквартирного будинку. Працівники поліції підходять до автомобілю, з водійської сторони якого вийшов чоловік.

З відеозаписів із назвою «export-ace3x», «export-378oy», «export-ygi5i» вбачається, що працівники поліції підходять до автомобілю, з-за керма якого виходить водій. Поліцейські представились, повідомили, що зараз комендантська година та попросили надати документи. Під час розмови з водієм, працівник поліції повідомив, що у водія є ознаки сп`яніння, а саме запах алкоголю. Водій надає водійське посвідчення, ним виявився ОСОБА_1 . Працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився. Водію було роз`яснено, що у такому випадку на нього буде складено протокол за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. ОСОБА_1 повідомив, що він тільки що проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, та просив зв`язатися з патрулем, який його зупиняв. Працівники поліції запропонували зачекати ОСОБА_1 для складання протоколу, на що останній повідомив, що оскільки він не затриманий, то відмовляється від отримання копії протоколу. ОСОБА_1 роз`яснені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Водію було заборонено подальший рух, автомобіль залишився на місці зупинки. Працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Зазначений відеозапис відтворює обставини події, факт керування ОСОБА_1 автомобілем, хід спілкування водія з працівниками поліції з моменту зупинки автомобіля, виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, повідомлення цих ознак, вимогу працівника поліції на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також відмову водія від проходження зазначеного огляду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що саме відмова від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку огляду на стан сп`яніння у медичному закладі є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані алкогольного сп`яніння чи ні.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Однак, ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом на захист, звернувшись за допомогою до адвоката, не скористався своєю процесуальною можливістю та не звернувся із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва, відповідно до ст.267 КУпАП, з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі.

Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 подавав заяву в порядку, передбаченим чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також стороною захисту не надано відомостей про те, що він звертався до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій працівників поліції.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг з боку ОСОБА_1 щодо дій працівників поліції під час проведення ними огляду останнього на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу, апеляційний суд дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Доводи ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не запропонували йому пройти огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатору Drager, чим порушили процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння, не може бути в цьому випадку підставою для скасування рішення суду, оскільки ОСОБА_1 працівники поліції чітко та однозначно пропонували пройти огляд у медичному закладі, та ОСОБА_1 однозначно відмовився від цього.

Більш того, працівником поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; хитка хода; поведінка, що не відповідає обстановці (арк.1).

Таким чином, працівник поліції, виявивши ці ознаки, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 Правил дорожнього руху та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Відповідно до ч.2 Розділу І вищезазначеної Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно ч.3 Розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пункт 6 Інструкції передбачає альтернативний порядок проведення огляду на стан сп`яніння, або на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або лікарем закладу охорони здоров`я.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а саме пройти відповідний огляд в установленому порядку. Крім того, водій транспортного засобу повинен своєю процесуальною поведінкою забезпечити можливість проведення такого огляду і не створювати перешкод щодо реальної можливості його проведення в установленому законом порядку.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що, згідно відеозапису події, вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 не було об`єктивних підстав для не проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що, у свою чергу, свідчить про умисне бажання уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.

Крім того, водій після оформлення адміністративних матеріалів, будучи незгодним з протизаконними діями працівників поліції, самостійно медичний огляд не пройшов, із заявами до неправильність дій чи порушення його процесуальних прав та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких відомостей не містять.

Посилання на те, що працівники поліції не повідомили ознак алкогольного сп`яніння, є необґрунтованими та спростовуються наявними відеозаписом, з якого вбачається, що під час спілкуванням з водієм у нього працівником поліції виявлено ознаки запаху алкоголю з порожнини рота, що є однією з обов`язкових ознак для пропонування проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що відеозапис не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки не містить цифрового підпису, апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про національну поліцію» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, статтею 266 КУпАП та положеннями «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» унормовано використання поліцейськими технічних засобів відеозапису при фіксуванні відмови особи, від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та відповідно до положень статей 251, 252 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Більш того, з відомостей матеріалів справи вбачається, що відеозапис у цій справі доданий до протоколу ААД № 898962 від 14 квітня 2024 року, а конверт із технічними носіями відеозапису містить реквізити з серією та номером, які є тотожними серії та номеру цього протоколу, що відповідає вимогам ст.251 КУпАП.

Крім того, диски, які знаходяться у конверті з реквізитами протоколу про адміністративне правопорушення, додані до матеріалів справи відповідальною особою, а матеріали справи не містять даних про незаконне їх походження.

Таким чином, диск був долучений працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, як додаток, і саме так матеріали справи були направлені до суду першої інстанції для розгляду, а тому, враховуючи вимоги, ст.251 КУпАП, такі твердження апелянта є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять відомостей керування ним транспортним засобом, є безпідставними та спростовується матеріалами справи, з яких вбачається, що автомобіль Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у зв`язку із порушенням комендантської години.

З долученого та дослідженого апеляційним судом відеозапису зафіксовано факт зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , що спростовує доводи апелянта в цій частині та свідчать про намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Посилання апелянта на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували порушення ним Правил дорожнього руху і як наслідок законне зупинення за таке порушення, не заслуговують на увагу.

Так, згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, які в подальшому було продовжено, в Україні введено воєнний стан.

При введенні воєнного стану, застосовуються такі заходи правового режиму воєнного стану як комендантська година.

Запровадження комендантської години здійснюється лише за наявності реальної загрози життю і безпеці осіб, інтересам суспільства або держави, а також для забезпечення громадського порядку. На території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів. Патрулі можуть створюватися для контролю за виконанням обмежень під час комендантської години, ці функції можуть покладатися на поліцію.

Рішенням начальника ХОВА від 22 грудня 2022 року у м.Харкові та Харківській області встановлено комендантську годину з 23.00 год до 05.00 год., у зв`язку з чим усі порушники такої заборони підлягають зупинці та перевірці, що й було в повній мірі виконано працівниками поліції.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував автомобілем о 00 годині 44 хвилин 14 квітня 2024 року, тобто під час комендантської години, отже поліцейські мали обґрунтовані підстави для зупинки транспортного засобу, який здійснював рух під час комендантської години, а тому був зупинений цілком законно і правомірно працівниками поліції.

Твердження ОСОБА_1 про порушення його права на захист, оскільки справа розглянута за його відсутністю та захисника, проте сторона захисту подавала клопотання про відкладення судового розгляду, є необґрунтованими, оскільки при розгляді справи в суді апеляційної інстанції таке право було відновлено шляхом прийняття до провадження апеляційної скарги, та надання можливості подачі пояснень, клопотань та доповнень. Разом з тим, стороною захисту не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, у матеріалах справи міститься довідка інспектора УПП в Харківській області Бурикіной В., згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 (арк.3), що свідчить про позитивне складення ним іспиту на знання вимог Правил дорожнього руху, а тому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що останній знає правила дорожнього руху, в тому числі п. 2.5.

Апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував Правила дорожнього руху, що також свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Отже, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та вірно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставною.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

У зв`язку з викладеним, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Комінтернівського районного суду м.Харкова від 09 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков