11.01.24
Справа №635/1080/23
Провадження № 3/635/294/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року Суддя Харківського районного суду Харківської області Березовська І.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інспектора прикордонної служби водія 2 групи інспекторів прикордонної служби 1 відділення інспекторів прикордонної служби 10 прикордонної застави 3 прикордонної комендатури, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №455991 від 16 лютого 2023 року, 16 лютого 2023 року о 20 годині 00 хвилин на трасі М18 Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, 31 км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mersedes-Benz ML 270, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та здійснив наїзд на перешкоду (відбійник моста), що призвело до перекидання транспортного засобу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб та міст отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальні збитки.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №224749 від 16 лютого 2023 року, 16 лютого 2023 року о 20 годині 00 хвилин водій ОСОБА_1 на трасі М18 Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, 31 км, керуючи транспортним засобом Mersedes-Benz ML 270, д.н.з. НОМЕР_1 , став учасником ДТП. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв?язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови) за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest 6820 на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , належним чином повідомлений, не з`явився.

У судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Шевченко Д.С. просила провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ст. 124,ч.1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування клопотання захисник зазначила, що викладенні в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №224749 від 16 лютого 2023 року за ч.1 ст.130 КУпАП та серії ААД №455991 від 16 лютого 2023 року за ст.124 КУпАП відомості щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом Mersedes-Benz ML 270, д.н.з. НОМЕР_1 , не відповідають дійсності, оскільки останній не керував транспортним засобом та не був учасником дорожньо-транспортної пригоди,що підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Сам ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом матеріали справи не містять. Крім того, захисник зазначив, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся та декілька разів надавав згоду на його проходження. Проте працівники поліції не мали при собі газоаналізатора, що підтверджується отриманою на адвокатський запит копією Журналу обліку видачі, повернення приладів вимірювання вмісту алкоголю в повітрі, що видихається,в якому відсутній запис про видачу газоаналізатору працівникам поліції, які склали протоколи про адміністративні правопорушення. Також захисником було зазначено, що відеозапис складається із трьох відрізків та не є безперервним, що свідчить про його недопустимість. На відеозапису зафіксовано надання ОСОБА_1 згоди на проходження огляду на стан сп`яніння, проведення якого не було забезпечено працівниками поліції.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Шевченко Д.С., допитавши свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відсутність достовірних, допустимих та належних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 та ст.124 КУпАП,з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КУпАП України передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто доказова база за ч.1 ст.130 КУпАП має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і відмова особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ст.124 КУпАП на доведення в сукупності таких двох обставин: керування транспортним засобом та порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" наведено в п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в п. 38 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року (справа № 404/4467/16-а (2-іс/811/3/17) зазначено, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП, не визнав.

У судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Шевченко Д.С. пояснила, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом Mersedes-Benz ML 270, д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом вказаного автомобіля перебував ОСОБА_3 . Даний автомобіль не рухався своїм ходом,оскільки був пошкоджений внаслідок бойових дій, його буксирували.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 16 лютого 2023 року приїхав разом з ОСОБА_3 в с. Селекційне Харківського району Харківської області на належному йому автомобілі Шевроле Авео, щоб відбуксувати автомобіль Mersedes-Benz ML 270, який був не на ходу, оскільки був пошкоджений під час виконання бойових завдань. Вони приєднали автомобіль Mersedes-Benz ML 270 тросом до автомобіля Шевроле Авео, впевнились у справності рульового керування та гальм автомобіля Mersedes-Benz ML 270 та вирушили до м. Харкова. Він перебував за кермом автомобіля Шевроле Авео, поруч на пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_1 . ОСОБА_3 був за кермом автомобіля Mersedes-Benz ML 270. В процесі руху вони виїхали на слизьку ділянку дороги, присипану снігом. Він почав гальмувати, трос несподівано обірвався та автомобіль Mersedes-Benz ML 270 занесло. Він зупинився, всі вийшли із машин. Згодом він та ОСОБА_3 на автомобілі Шевроле Авео поїхали шукати новий трос, а ОСОБА_1 залишився на місці пригоди біля автомобіля Mersedes-Benz ML 270. Коли вони повернулися, ОСОБА_1 вже спілкувався з працівниками поліції. Через деякий час під`їхали військові ВСП. ОСОБА_1 в його присутності декілька разів надав поліцейському згоду на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте огляд поліцейським забезпечений не був. Крім того, свідок повідомив поліцейському, що дорожньо-транспортної пригоди не було і ОСОБА_1 не перебував за кермом автомобіля Mersedes-Benz ML 270.

Аналогічні пояснення в судовому засіданні надав свідок ОСОБА_3 .

Такі пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в частині, що за кермом автомобіля Mersedes-Benz ML 270 перебував ОСОБА_3 повністю узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 , який повідомив працівнику поліції,що не керував транспортним засобом Mersedes-Benz ML 270, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом.

Допитаний під час судового засідання інспектор 2 взводу роти тактико-оперативного реагування ОСОБА_4 зазначив, що про дорожньо-транспортну пригоду йому стало відомо зі слів водія вантажівки. Прибувши на місце події, за кермом у транспортному засобі Mersedes-Benz ML 270 д.н.з. НОМЕР_1 нікого не спостерігав, та зазначив, що особу водія транспортного засобу Mersedes-Benz ML 270, д.н.з. НОМЕР_1 , було ним встановлено зі слів працівників ВСП та працівників поліції,які прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому інспектор 2 взводу роти тактико-оперативного реагування ОСОБА_4 після повідомлення ОСОБА_1 ,що він не керував транспортним засобом, не вжив заходів для з`ясування хто саме за версією ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не допитав свідків, в тому числі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які знаходились на місці пригоди, а встановив особу водія транспортного засобу зі слів працівників ВСП та працівників поліції, які не були очевидцями дорожньо-транспортної пригоди.

Слід зазначити, що за відсутності достатніх, належних та допустимих доказів об`єктивно встановити обстановку та обставини подій даних правопорушень, що інкримінується ОСОБА_1 , у тому числі факт керування останнім транспортним засобом та вчинення дорожньо-транспортної пригоди, не представляється можливим.

Протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 самі по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовними та беззаперечними доказами доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, а є лише початковими правовими висновками щодо дій особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певних правопорушень.

Рапорти працівника поліції також не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень (постанова Верховного суду від 20 травня 2020 року у справі 524/5741/16-а)

Дослідивши наявні докази в сукупності, суд доходить висновку, що матеріали провадження не містять достовірних відомостей, з яких можна було б беззаперечно, за принципом «поза розумним сумнівом» встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому зазначене не породжувало подальшого виконання ОСОБА_1 вимог працівників поліції щодо проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 3 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 253 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У відповідності до сталої практики ЄСПЛ, а саме справи «Надточій проти України» (рішення від 15 травня 2008 року, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За вище викладених обставин, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст. 124 КУпАП, достатніми, належними та допустимими доказами за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №224749 від 16 лютого 2023 року та серії ААД №455991 від 16 лютого 2023 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 не міститься складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247 ч.1 п.1, 248, 251,252, 268, 280, 283 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ст. 124,ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Суддя І.В.Березовська