Провадження №3/463/78/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Мармаш В.Я., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника Баюш Л.В., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України,

в с т а н о в и в :

як вбачається із протоколу серії ВАВ №220830 від 30.10.2023 року, ОСОБА_1 , 30.10.2023 року о 16 год 19 хв, у АДРЕСА_2 вчинив психологічне домашнє насильство відносно ОСОБА_2 , а саме: словесно ображав, залякував виселити з квартири, внаслідок чого було завдано шкоду психологічному здоров`ю потерпілою, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину заперечив, категорично не погодився з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення. Пояснив, що жодного насильства щодо доньки не вчиняв, жодного конфлікту з нею не було. Зазначив, що на побутовому ґрунті трапляються конфлікти з колишньою дружиною ОСОБА_3 , яка проживає з ним та доньками в одному будинку та неодноразово його затоплює. Також зауважив, що ніколи не говорив своїй доньці про жодне виселення, не вчиняв щодо неї домашнього насильства. Більш того, побачив її орієнтовно після 10 хв по приїзду працівників поліції вперше після повернення з Австрії, де вона навчалася. На підтвердження своєї позиції про відсутність складу правопорушення надав відеозапис на якому зафіксовані події 30.10.2023 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 надала пояснення, в яких зауважила, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП України. Крім того, просить врахувати, що поліцейською взводу 2 роти 1 батальйону 4 УПП у Львівській області ДПП сержантом поліції Гембич Юлією Степанівною, яка прибула разом з старшим сержантом поліції ОСОБА_4 було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 278478, де вказано ОСОБА_1 , у зв?язку із, начебто, скоєнням домашнього насильства щодо потерпілої заборонному приписі, «30.10.2023 року о 16 год 19 хв АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчиняв домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до дочки ОСОБА_2 , а саме ображав, залякував виселенням з будинку". Водночас, даний заборонний припис було оскаржено до Львівського окружного адміністративного суду і станом на 25.01.2024 було винесено рішення про його скасування. Крім того, представник звернула увагу на те, що у формах оцінки ризиків наявні розбіжності у відповідях на запитання поліцейських, а в поясненнях потерпілої немає жодного пояснення, яким чином відбулося психологічне домашнє насильство.

В судове засідання потерпіла не з`явилася, на адресу суду направила повідомлення, у якому зазначила, що не зможе прийняти участь у судовому засіданні у зв`язку з неможливістю прибути до приміщення суду з поважних причин, а саме у зв`язку з її навчанням закордоном у м.Відень, Австрія. Просить суд розглянути справу без її участі.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснення представника, вивчивши матеріали справи, надані суду документи та відеозаписи, суд приходить до наступного.

У відповідності до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо доведеності вини та визначення суті правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №220830 від 30.10.2023 року, ОСОБА_1 , 30.10.2023 року о 16 год 19 хв, у АДРЕСА_2 вчинив психологічне домашнє насильство відносно ОСОБА_2 , а саме: словесно ображав, залякував виселити з квартири, внаслідок чого було завдано шкоду психологічному здоров`ю потерпілою.

Статтею 173-2 ч.1 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Згідно ч.1 п.3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно ч.1 п.14 ст.1 цього Закону визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 .

Так, із заяви потерпілої, вбачається, що її батько систематично здійснює моральне насильство над нею, її сестрою та мамою. Відключає воду, погрожує виселити з квартири. Вона живе в постійному страх, що не зможе потрапити до свого житла, та страху, що її фізично виселять.

Так, з форм оцінки ризиків вчення домашнього насильства ОСОБА_2 в графі "погрожував вбити, вона допускає, що він таке може зробити і чи кривдник коли-небудь душив її, то вона вказує на "Так", але відповідаючи на питання п. 11 "чи здійснював кривдник на неї напади", то вона зазначає "Ні" і в п. 5 "чи кривдник раніше застосовував фізичне насильства", вона відповідає "Ні". В п. 16 "чи кривдник коли-небудь погрожував вбити, то вона відповідає "Ні".

При цьому він містить прямо протилежні відповіді.

В формі оцінки ризиків колишньої дружини ОСОБА_3 не містяться дані про якісь погрози вбивством, вона відповідає "Ні" що такого не було (п.п. 1,2 4, 5, 6 11 12). І на питання п. 26 "Чи кривдник виганяв її або її дітей з місця проживання» здійснити такі дії, вона відповідає "НІ".

Це підтверджує і ОСОБА_5 . На питання п. 26 "Чи кривдник виганяв її або її дітей з місця проживання та/або погрожував здійснити такі дії, вона відповідає "НІ".

Так, доказів, які б вказували на скоєння ОСОБА_1 30.10.2023 року правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суду надано не було.

Жодними доказами не підтверджено, що перебуваючи 30.10.2023 року о 16 год 19 хв, у АДРЕСА_2 вчинив психологічне домашнє насильство відносно ОСОБА_2 , а саме: словесно ображав, залякував виселити з квартири, внаслідок чого було завдано шкоду психологічному здоров`ю потерпілою.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Слід враховувати, що при оцінці доказів ЄСПЛ керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, з врахуванням обставин, встановлених в ході розгляду справи, вважаю, що об`єктивних даних, які б вказували на доведення «поза розумним сумнівом» вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства відносно потерпілого немає, а тому приходжу до висновку про відсутність складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У зв`язку з чим провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 9, 247, 251, 284 КпАП України, -

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Мармаш В.Я.