Справа № 748/3004/23 Головуючий у 1 інстанції Майборода С. М.
Провадження № 33/4823/78/24
Категорія - ч. 3 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участю захисника адвоката Селюха А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Селюха А.В. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 грудня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 536,80 грн.

Як встановив суд, ОСОБА_1 , двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП, та 18 липня 2023 року, о 10 год. 07 хв., по вул. Шевченка, в с Новоселівка, Чернігівського району Чернігівської області, керував транспортним засобом марки ВАЗ-21099, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду у лікарні на стан сп`яніння в установленому порядку відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись із рішенням суду, захисник адвокат Селюх А.В. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях його довірителя складу даного адміністративного правопорушення. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи. Вказує, що під час розгляду справи в місцевому суді були порушені права ОСОБА_1 , оскільки розгляд справи, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, було здійснено без його участі, що позбавило останнього можливості надати свої пояснення з приводу даних обставин події. Зазначає, що ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря медичної установи. При цьому, акцентує увагу на тому, що його довіритель діяв у стані крайньої необхідності.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

При цьому, в судовому засіданні захисник зазначив, що ОСОБА_1 був поінформований належним чином про час та місце слухання справи та не заперечував щодо розгляду справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, допитавши свідка, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 3 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адмінстягненню за цією статтею.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-Інструкція), затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №184103 від 18.07.2023 року, ОСОБА_1 , двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП, та 18 липня 2023 року, о 10 год. 07 хв., по вул. Шевченка, в с Новоселівка, Чернігівського району Чернігівської області, керував транспортним засобом марки ВАЗ-21099, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду у лікарні на стан сп`яніння в установленому порядку відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України (а.с.3).

Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Із переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається (а.с.8), що на місці зупинки транспортного засобу, при спілкуванні з водієм ОСОБА_1 працівник поліції виявив у нього явні ознаки наркотичного сп`яніння, та на пропозицію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, у закладі охорони здоров`я, він відмовився.

Окрім цього, ОСОБА_1 намагався домовитись з працівниками поліції не оформляти на нього протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, з тих підстав, що він є військовослужбовцем, а тому, це може призвести до негативних наслідків за місцем проходження служби.

При цьому, факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння було зафіксовано на технічний носій, що узгоджується із положеннями ст.266 КУпАП.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Виконання вимог поліцейського пройти огляд є обов`язком водія, який після проведення огляду та у разі незгоди з вимогами пройти такий огляд мав усі підстави оскаржити дії поліцейського у визначеному Законом порядку.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівника поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Апеляційний суд не може взяти до уваги висновок лікаря №205 від 19.07.2023 року, за результатами якого у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння не виявлено, з огляду на те, що відносно останнього було складено протокол про адмінправопорушення саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`янінні у відповідності п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Згідно ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

В апеляційній скарзі, апелянт вказував на те, що дане адміністративне правопорушення було вимушеним і вчиненим його довірителем у стані крайньої необхідності, у зв`язку із артилерійськими обстрілами села, у якому проживала його мати, а тому, він був вимушений поїхати на транспортному засобі та її забрати, проте, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Так, дійсно вся територія України знаходиться під постійною загрозою, у тому числі артилерійських обстрілів та ракетних атак. Разом з тим, з цією метою уряд, в тому числі і органи самоврядування, з метою привернення уваги населення до сигналів сповіщення цивільного захисту вмикають електричні сирени, окрім цього, у мовному режимі через засоби масової інформації - вуличні гучномовці, радіо, телебачення, а також різного роду месенджери, до населення доводиться сигнал повітряна тривога та порядок дій і заходів за цими сигналами.

Разом з цим, кожен громадянин самостійно вирішує, у який спосіб та коли убезпечити себе та своїх рідних.

ОСОБА_1 достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє воєнний стан, до того ж, він є військовослужбовцем, був обізнаний про те, що Семенівська міська територіальна громада, на території якої проживає його мати, неодноразово підпадала під обстріл, а тому, до 18 липня 2023 року, тобто на час зупинки транспортного засобу, під його керуванням, він мав значний проміжок часу щодо вирішення питання стосовно своєї матері.

Слід зазначити і те, що підтвердження наявності 18 липня 2023 року реальної небезпеки, яка загрожувала державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, ОСОБА_1 до суду надано не було.

Також, ОСОБА_1 не зазначав ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в будь-яких письмових поясненнях, що діє в стані крайньої необхідності.

Таким чином, зважаючи на конкретні обставини справи, адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 є умисною, суспільно небезпечною дією, а тому, зазначені у апеляційній скарзі обставини не можуть вважатись такими, що є підставою для закриття справи, у зв`язку з вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності.

Посилання апелянта на порушення прав ОСОБА_1 , через розгляд справи у відсутності останнього, не знайшло свого об`єктивного підтвердження, так як статтею 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте стаття 130 КУпАП до цього переліку не входить.

Крім того, місцевий суд неодноразово відкладав розгляд справи, на іншу дату, та враховуючи, що 18 грудня 2023 року у судове засідання ОСОБА_1 не з`явився та беручи до уваги, що дана справа перебувала у провадженні місцевого суду з липня 2023 року, що свідчить про затягування судового розгляду, прийшов до правильного висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки судом були вчинені всі необхідні дії щодо розгляду справи безпосередньо за участю ОСОБА_1 , з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Більш того, право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності бути присутнім під час розгляду справи в суді, було поновлене апеляційним судом. ОСОБА_1 належним чином викликаний в судове засідання до апеляційного суду, однак не з`явився.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, оскільки, він керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адмінстягненню за цією статтею, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, його особи, ступеня вини та в межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Селюха А.В. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач