Провадження № 3/127/4012/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2024м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

29.04.2024 о 22:32 год. по вул. Привокзальній, 2 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Volkswagen, д.н. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та суду пояснив, що він був змушений завезти дівчину, якій стало зле, у лікарню.

ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що вона з компанією відпочивала у лісі біля села Писарівка, їй стало зле і вона попросила, щоб її хтось завіз у лікарню. Оскільки хлопці були напідпитку, ОСОБА_3 погодився її завезти. Спочатку вона сіла за кермо самостійно, але у зв`язку зі значним погіршенням самопочуття вона попросила, щоб ОСОБА_3 пересів за кермо. Швидку вони викликати не могли, оскільки диспетчер повідомила, що для виклику бригади потрібно назвати конкретну адресу. Працівників поліції супроводити їх до лікарні вона також не просила.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку його захисника, свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодекс України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту речення першого частини першої статті 251 КпАП випливає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому реченням другим частини першої статті 251 КпАП визначено, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Зі змісту частини п`ятої статті 126 КпАП випливає, що відповідальність за згаданою нормою настає у разі повторного протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Як суд зазначив вище, протокол стосовно ОСОБА_1 був складений у зв`язку з тим, що останній керував транспортним засобом, не маючи такого права.

На підтвердження зазначеної обставини до протоколу про адміністративне правопорушення наданий рапорт поліцейського (далі Рапорт) та копія постанови від 31.01.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого частиною другою статті 126 КпАП (далі Постанова).

Частиною другою статті 126 КпАП передбачена, зокрема, відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Заперечуючи обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, захисник ОСОБА_1 заявив клопотання про приєднання до матеріалів справи виписки з медичної карти амбулаторного хворого (далі Виписка). Крім того, судом був витребуваний запис з нагрудних камер поліцейських (далі Запис).

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 та його захисника в частині того, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до статті 18 КпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Як суд зазначив вище, на підтвердження обставин, повідомлених ОСОБА_1 , захисник останнього надав суду Виписку. Однак з цієї Виписки випливає, що ОСОБА_2 звернулась до медичного закладу 30.04.2024 о 00:01 год. і на момент її огляду гострої терапевтичної паталогії не виявлено. З протоколу про адміністративне правопорушення та Рапорту випливає, що подія мала місце 29.04.2024 о 22:45 год. Крім того, з оглянутого судом запису випливає, що ОСОБА_1 повідомляв про прямування до лікарні, однак ОСОБА_2 повідомила працівникам поліції, що може самостійно сісти за кермо автомобіля. Суд враховує, що на оглянутому в судовому засіданні Записі відсутнє прохання ОСОБА_1 або ОСОБА_2 до працівників поліції здійснити їхній супровід до медичного закладу за станом здоров`я ОСОБА_2 . Такі відомості узгоджуються і з показаннями свідка ОСОБА_2 у судовому засіданні, яка підтвердила, що до працівників поліції з таким проханням ні вона ні ОСОБА_1 не звертались.

Окрім цього, суд враховує, що захисником не було надане документальне підтвердження або інших доказів, які б свідчили про неможливість здійснення виклику швидкої медичної допомоги до ОСОБА_2 або скористатись послугами таксі. Відсутність таких відомостей узгоджується і з оглянутим судом Записом. Тому такі твердження захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд оцінює як такі, що були спростовані наданими суду матеріалами справи.

Отже, зважаючи на ту обставину, що подія, яка є предметом судового дослідження, мала місце 29.04.2024, до цього ОСОБА_1 31.01.2024 був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 126 КпАП, суд вважає, що наданими суду доказами підтверджені обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає, що діяння ОСОБА_1 охоплюються складам адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КпАП, за ознаками керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, яке слід застосувати до ОСОБА_1 , суд вважає за доцільне зауважити таке.

Санкцією статті закону про адміністративне правопорушення встановлене адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

При цьому статтею 23 КпАП регламентовано, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для застосування додаткового стягнення, передбаченого санкцією закону про адміністративну відповідальність, у виді оплатного вилучення керованого транспортного засобу, суд вважає за доцільне зауважити таке.

В абзаці четвертому пункту 28 Постанови № 14 ВСУ роз`яснив, що оплатне вилучення транспортного засобу є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність частиною шостою статті 121, частинами другою та третьою статті 130 КпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Зважаючи на ту обставину, що надані суду матеріали не містять доказів належності ОСОБА_1 керованого ним автомобіля на праві власності, суд вважає, що правові підстави для застосування такого виду стягнення як оплатне вилучення транспортного засобу відсутні.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 126, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком 5 (п`ять) років.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: