Справа №590/173/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Деркач І. М.
Номер провадження 33/816/679/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Демченко А.Д., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ямпільського районного суду Сумської області від 05 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , працюючий в Сумській державній лабораторії ветеринарної медицини

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ямпільського районного суду Сумської області від 05 квітня 2024 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він 05.02.2024 о 22 годині 17 хвилин по вул. Єгорівська, 31 в смт. Ямпіль Сумської області керував ТЗ марки Богдан 211010, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, в тому числі на місці зупинки транспортного засобу та проведення такого огляду у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім цього, 05.02.2024 року о 22 год 17 хв, в смт. Ямпіль по вул. Єгорівська, 11, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Богдан 211010, д.н.з. НОМЕР_1 , на вимогу працівників поліції про зупинку, завчасно подану за допомогою проблискових маячків червоного та синього кольорів та звукового сигналу, не зупинився, чим порушив вимоги п.8.9 б Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Ямпільського районного суду Сумської області від 05 квітня 2024 року та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що 05.02.2024 близько о 22-00 годині він повертався додому разом з товаришем ОСОБА_2 на автомобілі марки Богдан 211010, д.н.з. НОМЕР_1 . Коли повернув на свою вулицю (вул. Єгорівська, смт. Ямпіль, Сумської області), під час руху по нечищеній від снігу дорозі, позаду його автомобіля з`явився автомобіль з проблисковими маячками та видав звукові сигнали. Він розгубився, гадав що це їде «Швидка допомога», яка нещодавно приїздила на вулицю, не міг з`їхати з дороги, оскільки була сніжна колія, ширина дороги була меншою ніж 3 метри, а по обидві боки дороги сніжні пагорби. Якщо б він зупинився, то, на його думку, «Швидка допомога» не змогла об`їхати його. Він не тікав, знав, що через декілька метрів поворот до його будинку, тому поспішив звернути в цей «карман». Побачивши, що автомобіль з маячками слідує за ним, він добровільно зупинився біля свого будинку та вийшов з авто. Виявилось, що за ним їхав патрульний автомобіль.

Згідно відеозапису з камери 0000000_ZO00O0__1620_0008. Після першого звукового сигналу патрульної поліції (22.год.17 хвилин 33 секунди), з`їхавши з дороги, він зупинився (22 год. 18 хвилин, 20 секунд), що склало 47 секунд.

На думку апелянта, з вищезазначеного відеозапису вбачається, що негайна зупинка його транспортного засобу, перешкоджала би проїзду інших транспортних засобів та такі дії би порушували вимоги пункту 15.9 та 16 ПДР.

Зазначав, що він вжив всіх заходів, щоб не порушувати Провила дорожнього руху про зупинку автомобіля та прибрав його у найближчий відомий йому «карман» та самостійні зупинився, що склало 47 секунд.

Категорично не погоджувався апелянт з тим, що ним були порушені вимоги п.8.9 б Правил дорожнього руху та ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Вказував, що після зупинки з поліцейського авто вийшли працівники поліції, на його прохання роз`яснити причини зупинки відповідно до статті 35 ЗУ «Про Національну поліцію» повідомили, що був «анонімний дзвінок» (22:19:35 на відеозаписі 0000000_ZO00O0__1620_0008), крім того вказали ще різні причини: «перевірка документів, військовий стан, прикордонна зона,, ...тощо», що зафіксовано відеозаписом.

Стверджував, що як вбачається з вищевказаного відеозапису, ніяких порушень ним правил Дорожного руху не зафіксовано, при поверненні на свою вулицю він ввімкнув лівий поворот, а підстави зупинки незаконні.

Вказував, з відеозапису вбачається, що він не мав млявої мови, можливо був стомлений оскільки працював в цей день понад 14 годин, і вже був пізній час.

Щодо запаху алкоголю зазначав, то він працює ветеринаром, лікує тварин та працює в лабораторії, його одяг має специфічний запах. Алкоголю в цей день він не вживав. Докази підтверджуючі, що він знаходився в стані алкогольного сп`яніння у матеріалах справи відсутні.

Стверджував, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду в медичному закладі, він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння тільки після зупинки, на місці зупинки транспортного засобу, але не відмовлявся від проходження в медичному закладі. Як вбачається з відеозапису, в медичний заклад його так і не повезли, але ж в протоколі зазначили, що він відмовився від проходження біля транспортного засобу та в медичному закладі, що є неправдою.

Вказував, що інспекторами після зупинки не надано службових посвідчень для ознайомлення. Другий інспектор не назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання, чим порушено вимоги ст.18 ЗУ «Про національну поліцію».

Зазначав, що копію протоколів йому не вручили, свідка який їхав з ним не допитали, протокол за порушення ч. 1 ст. 122-2 КУпАП не роз`яснили, права не зачитали, звук відеозапису має сильний сторонній звук, який перешкоджає належним чином почути розмову його та інспекторів.

Крім цього звертав увагу на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв його у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Стверджував, що запис не містить його відмови про проходження медичного огляду в медичному закладі, ці слова озвучують інспектори, а не він.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження відносно нього закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, відеофайли, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 122-2 КУпАП відповідальність за вказаною частиною даної статті настає у випадку невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Також відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, та відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Згідно із п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 8.9 (б) ПДР України передбачено, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою зокрема увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 117934 від 05 лютого 2024 року, складеним відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 007001 від 05 лютого 2024 року, складеним відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122-2 КУпАП, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122-2 КУпАП

- відеозаписами, долученими до матеріалів справи з яких вбачається, що працівники поліції намагаються зупинити транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 за допомогою проблискових маячків, але ОСОБА_1 не зупиняється та продовжує їхати далі, а зупиняється тільки біля свого будинку. Після цього працівники поліції підходять до автомобіля ОСОБА_1 , він виходить з водійського сидіння, повідомляють йому причину зупинки транспортного засобу, у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці або в лікарні, на що ОСОБА_1 повідомив, що він нікуди не поїде. Водія було попереджено про те, що за відмову буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, після чого було складено протоколи за ч.1 ст.130 та ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколів про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 ПДР та 8.9б ПДР України, тобто у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.130 КУпАП та ч.1 ст.122-2 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Твердження апелянта про те, що негайна зупинка його транспортного засобу, перешкоджала би проїзду інших транспортних засобів та такі дії би порушували вимоги пункту 15.9 та 16 ПДР, апеляційний суд визнати обґрунтованими не може, оскільки як вбачається з дослідженого відеозапису, інших транспортних засобів, крім авто ОСОБА_1 та поліцейського автомобіля, на дорозі не було.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно правомірності зупинки транспортного засобу, то апеляційний суд звертає увагу на те, що питання поважності чи неповажності причин зупинки транспортного засобу не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Крім того, диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не залежить від законності зупинки чи перевірки документів водія працівниками поліції.

Отже, обставини законності зупинки автомобіля ОСОБА_1 працівниками поліції та законність причин перевірки документів водія жодним чином не впливають на доведеність факту наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду в медичному закладі спростовуються дослідженим відеозаписом, а саме файлом під назвою 0000000_ZO00O0__2621_0010, з якого чітко вбачається відмова ОСОБА_1 від огляду, оскільки на запитання поліцейського, він відповідає: «Я нікуди не їду».

Доводи апелянта про те, що права йому не були зачитані, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженим відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 були зачитані його права, передбачені ст..63 Конституції та ст..268 КУпАП.

Щодо тверджень апелянта про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв його у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, то їх апеляційний суд обґрунтованими вважати не може зважаючи на наступне.

За змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

При цьому, диспозиція ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за «відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння».

Таким чином, за буквальним змістом ст. 266 КУпАП, встановленим порядком огляду водія на стан алкогольного сп`яніння є пропозиція поліцейського пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів.

Лише у випадку незгоди водія на сам факт застосування спеціального технічного засобу або незгоди з його результатами, у поліцейського виникає обов`язок у двогодинний строк доставити водія до закладу охорони здоров`я для огляду.

При цьому, закон оперує правовими категоріями «відмова від огляду» та «незгода (на застосування спеціального технічного засобу або з його результатами)», які є різними видами вольових актів та тягнуть різні правові наслідки.

У даній справі жоден з досліджених у цій постанові доказів не містить даних, що водій ОСОБА_1 висловлював саме незгоду на застосування спеціального технічного засобу, що потягло б за собою обов`язок поліцейського доставити водія до закладу охорони здоров`я для огляду.

Всі досліджені докази вказують, що водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в цілому.

За таких обставин, складення працівником поліції письмового направлення до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було недоцільним, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовилась від проходження будь-якого огляду на стан сп`яніння взагалі, а не під час прямування у заклад або у його приміщенні.

Таким чином, у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, а посилання апелянта на порушення такого порядку є безпідставними.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, а викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Ямпільського районного суду Сумської області від 05 квітня 2024 року якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.