Тарутинський районний суд Одеської області
_______________________________________________________
Справа № 514/1932/24
Провадження по справі № 3/514/1345/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року с-ще Бессарабське

Суддя Тарутинського районного суду Одеської області Тончева Н.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Чортків Тернопільської області, зареєстрованого в будинку АДРЕСА_1 , мешканця квартири АДРЕСА_2 , громадянина України, працюючого старшим інспектором прикордонної служби групи інспекторів прикордонного контролю віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону, не судимого, не притягувався до адміністративної відповідальності,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 на розгляд до Тарутинського районного суду Одеської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Зазначені матеріали відповідно до розділів ІІ, ІІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року №814 були зареєстровані в АСДС та розподілені судді Тарутинського районного суду Одеської області Тончевій Н.М..

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ №330459 від 09 грудня 2024 року, в період з 09 години 00 хвилин 21 листопада 2024 року по 09 годину 00 хвилин 22 листопада 2024 року капітан ОСОБА_1 виконував наказ на охорону державного кордону України в прикордонному наряді «СПНППр» в пункті пропуску «Серпневе 1», під час пуску «учбового порушника» підполковником ОСОБА_2 в пункті пропуску «Серпневе 1» «учбового порушника» виявлено не було, що дало йому змогу безперешкодно потрапити на територію пункту пропуску та в подальшому безконтрольно покинути пункт пропуску через шлагбаум (кордон) та направитись в сторону ППр «Бессарабяска» (РМ). Даний факт стався через низький рівень організації служби і послаблення контролю за службою зміни прикордонних нарядів в ППр «Серпневе 1» з боку прикордонного наряду «СПНППр» капітана ОСОБА_1 ..

Своїми діями ОСОБА_1 порушив ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту ЗСУ, абзацу 13 п. 18 глави 5 розділу ІІ та абзацу 27 п. 18 глави 5 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПС України, затвердженої наказом МВСУ від 19 жовтня 2015 року №1261, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, а саме: порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу прикордонного наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що з 21 по 22 листопада 2024 року відповідно до наказу на охорону державного кордону, він виконував обов`язки у прикордонному наряді «СПНППр» в ППр «Серпневе 1». Під час підготовки до служби довів майстер-сержанту ОСОБА_3 та солдату ОСОБА_4 , що вони несуть службу одночасно в прикордонних нарядах «ОТЗ» та «ВШ», що було також повторно доведено до них на початку служби вже в ППр «Серпневе 1». Під час перебування учбового порушника в пункті пропуску він знаходився в модулі прикордонної служби, де виконував свої обов`язки як «СПНППр» та «ПД» та почув крик із зовні «стій» . Після чого він вийшов з приміщення та побачив майстер-сержанта ОСОБА_5 та солдата ОСОБА_6 , які супроводжували цивільну особу, яку було затримано вже за територією пункту пропуску на незначній відстані від шлагбауму. В подальшому виявилось, що ця особа є офіцером ПдРУ п/п-ком ОСОБА_7 , який виконував перевірочні заходи. Тож, вважає, що свої обов`язки щодо організації служби прикордонних нарядів у пункті пропуску через державний кордон та контролю виконання завдань він виконав в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, надані докази, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 172-18КУпАП, виходячи з наступного.

Стаття 9 КУпАП регламентує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Обов`язковими ознаками, за наявності сукупності яких діяння визнається правопорушенням, є: об`єкт правопорушення, об`єктивна сторона правопорушення, суб`єкт правопорушення та суб`єктивна сторона правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Диспозиція частини 2 ст. 178-18 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

З об`єктивної сторони порушення несення служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону, настає при умові, що ця особа порушила дією або бездіяльністю конкретні нормативні накази (розпорядження), що регламентують діяльність наряду з охорони державного кордону.

Частина 3 статті 2 Конституції України визначає, що територія України в межах кордону є цілісною та недоторканою.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про державний кордон України» охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах покладається на Державну прикордонну службу України, а в повітряному та підводному просторі в межах територіального моря - на Збройні Сили України. Державна прикордонна служба України і Збройні Сили України під час виконання завдань з охорони державного кордону України керуються цим Законом, законами України Про Державну прикордонну службу України, Про оборону України, Про Збройні Сили України, іншими нормативно-правовими актами та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» (далі Закон) на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Статтею 19 Закону визначено, що на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається протидія і запобігання кримінальним та іншим правопорушенням особового складу Державної прикордонної служби України.

Відповідно до абзацу 13 п. 18 глави 5 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПС України, затвердженої наказом МВСУ від 19 жовтня 2015 року №1261, під час виконання завдань старший прикордонних нарядів у пункті пропуску зобов`язаний організовувати службу прикордонних нарядів у пункті пропуску через державний кордон (пункті контролю, контрольному пункті в`їзду - виїзду) і керувати нею, контролювати виконання завдань.

Судом встановлено, що підставою, для складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП стало не належним чином організація ним як старшим прикордонного наряду служби прикордонного наряду та відсутність його контролю за виконанням завдань, що створило умови для безконтрольного потрапляння на пункт пропуску та в подальшому безперешкодного виходу з території пункту пропуску «учбового порушника» .

У протоколі про адміністративне правопорушення констатується факт порушення правил прикордонного режиму та неякісного здійснення ОСОБА_1 несення служби.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП надано: протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ №330459 від 09 грудня 2024 року; висновок службового розслідування по факту порушення правил несення прикордонної служби в пункті пропуску «Серпневе 1», що дозволило учбовому порушнику безперешкодно потрапити на територію пункту пропуску та безконтрольно покинути його; витяги з книг прикордонної служби.

З письмових пояснень інспектора прикордонної служби 2 категорії інструктора ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ОСОБА_8 вбачається, що 21 листопада 2024 року він виконував наказ на охорону ДКУ у прикордонному наряді «ОТЗ-ВШ» в ППр «Серпневе». 21 листопада 2024 року на ВШ-тил до нього звернулась людина і повідомила, що знайшла пустий талон, який виписується т/з щодо пропуску на територію ППР для проходження прикордонно-митних процедур. Забравши талон та повертаючись назад він помітив, що людина чоловічої статі з оглядового майданчика почала рухатись у напрямку ВШ-кордон без проходження прикордонно-митного контролю. Він почав неодноразово голосом кричати «Стій» та направився в його сторону для затримання. Наздогнавши людину чоловічої статі на відстані 2-3 м від ВШ-кордон у напрямку РМ, здійснив його затримання, зловивши за руку. Після чого людина представилась офіцером РУ та надала службове посвідчення.

З письмових пояснень інспектора прикордонної служби 3 категорії групи паспортного контролю 1 ВІПС ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » солдата ОСОБА_6 вбачається, що 21 листопада 2024 року він виконував наказ на охорону ДКУ у прикордонному наряді «ОТЗ» в ППр «Серпневе». Близько 12 години побачив, що особа пішохід чоловічої статі зайшла на території ППр, зустрівши її він запропонував підійти до оглядового столу, після чого біля оглядового столу почав здійснювати огляд. Після чого пішохід виявив бажання щоб був присутній представник митної служби України. Тримаючи пішохода в зоні свого погляду , він вирушив запросити до огляду представника митниці. Пішохід, скориставшись тим, що між нами виникла певна відстань, почав швидкий рух в бік ВШ-кордон, на що ним одразу було подано команду «Стій», на яку пішохід не реагував. Наздогнавши людину чоловічої статі на відстані 2-3 м від ВШ-кордон у напрямку РМ, здійснив його затримання. Після чого людина представилась офіцером РУ та надала службове посвідчення.

Тож, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та у висновку службового розслідування обставини вчинення адміністративного правопорушення не підтверджені долученими до матеріалів справи доказами, а навпаки спростовуються ними.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП не доведена належними та допустимими доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду даної справи судом тлумачаться на користь ОСОБА_1 ..

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Так, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці ЄСПЛ визначив як кримінальне для цілей застосування Конвенції "з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням".

Судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд не наділений правом встановлювати нові обставини правопорушення, які не викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, або самостійно змінювати на шкоду особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, суть правопорушення, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд також не має повноважень самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї" від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 2 ст.172-18 КУпАП, який встановлює відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду, оскільки наданими суду доказами його винуватість та сам факт порушення правил несення служби не доведений і тому в його діях відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 , провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП.

Керуючись ст.7, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283, 284, 285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 провадженням закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-18 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Одеського апеляційного суду з дня її проголошення.

Суддя Н.М. Тончева