Справа № 357/6002/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2024 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гребінь О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з полку патрульної поліції у місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, паспортні дані та РНОКПП відсутні в матеріалах справи, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 356878 від 31.03.2024 року: 31.03.2024 року о 19 год. 51 хв. в м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, 178, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці) від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі категорично відмовилась.

Таким чином ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 належним чином повідомлялась про день та час розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилась, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неприбуття в судове засідання особи, що притягується до відповідальності, не перешкоджає судовому розгляду справи за його відсутністю, тому суддя вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 .

До суду ОСОБА_1 подала клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно неї за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку із відсутністю в її діях складу інкримінованого правопорушення.

Зокрема ОСОБА_1 вказала, що зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення транспортним засобом вона не керувала. ОСОБА_1 зазначила, що до АЗС приїхала на автомобілі з чоловіком, при цьому ОСОБА_1 була пасажиром автомобіля. Від`їжджаючи від АЗС, між ОСОБА_1 та її чоловіком відбулась сварка, після чого чоловік ОСОБА_1 вказав, що не бажає їхати з ОСОБА_1 далі разом та продовжувати сварку, тому чоловік ОСОБА_1 залишив автомобіль та пішов з території АЗС, після чого ОСОБА_1 мала намір поїхати самостійно додому на автомобілі, проте до неї звернувся працівник АЗС, а потім з незрозумілих причин підійшли працівники поліції з метою перевірки документів. Тому ОСОБА_1 зауважила, що дійсно мала намір в подальшому керувати автомобілем однак до моменту звернення поліцейських автомобілем не керувала, що зокрема й підтверджується відсутністю в матеріалах справи доказів на підтвердження факту керування автомобілем.

Також ОСОБА_1 зазначила, що алкогольних напоїв того дня не вживала та вказала на відсутність у неї ознак алкогольного сп`яніння та порушення процедури направлення та проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 вказала, що має незадовільний стан здоров`я та являється особою з інвалідністю, у зв`язку із чим алкоголь не вживає, а лише була дещо схвильована через сварку. Однак працівники поліції жодним чином не визначала наявність чи відсутність ознак сп`яніння, а без будь-яких причин почали пропонувати пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 пояснювала поліцейським, що між нею та її чоловіком відбулась сварка, тому ОСОБА_1 схвильована, а алкоголь не вживає та не розуміє у зв`язку із чим має проходити огляд, тому ОСОБА_1 будучи переконаною у неправомірності дій працівників поліції не бажала проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події, а до закладу охорони здоров`я працівники поліції не направляли ОСОБА_1 належним чином, оскільки поліцейські направляли ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, котрий того дня взагалі не проводив огляди з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, про що відомо було самим працівникам поліції, що свідчить про незрозумілі та формальні дії поліцейських.

Свідок ОСОБА_2 викликалась судом для надання особистих пояснень в судовому засіданні, однак до суду не з`явилась, про причини своєї неявки суду не повідомляла.

Дослідивши клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 356878 від 31.03.2024 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31.03.2024, письмові пояснення ОСОБА_2 від 31.03.2024, розписку ОСОБА_3 від 31.03.2024, копію листа №03-05/2525 від 19.12.2023, копію листа №1648 від 14.12.2023, рапорт від 31.03.2023, відеозаписи, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Так, суддя зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Зі змісту ст.9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги ст.280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення та проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначається також Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 (далі - Порядок).

У диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З досліджених відеозаписів, наявних в матеріалах справи, вбачається що ОСОБА_1 відходить від водійського місця автомобіля та спілкується з працівницею АЗС, та до ОСОБА_1 звертається працівник поліції, попросивши останню надати документи. ОСОБА_1 надає поліцейському свої документи, після чого працівник поліції запитує чи не вживала ОСОБА_1 алкогольні напої та поліцейський запитує чи буде ОСОБА_1 проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовляється та зазначає, що алкоголю не пила. Після цього поліцейський зазначає ОСОБА_1 , що у неї вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння: порушення мови, виражене тремтіння пальців рук та поліцейський відчуває запах алкоголю, та поліцейський знову пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовляється та зазначає, що алкоголь не вживала, після чого поліцейський зазначає, що працівники поліції вимушені будуть скласти відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, з чим ОСОБА_1 не погоджується, на запитання поліцейського вказує, що не розуміє чому поліцейський відчуває запах алкоголю. Далі поліцейські запитують у ОСОБА_1 , чому вона не бажає пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 запитує у поліцейських навіщо вона має проходити даний огляд, після чого працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 її права.

Проаналізувавши матеріали справи суддя зазначає, що суб`єктом правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП являється особа, котра була водієм транспортного засобу та безпосередньо здійснювала рух, керуючи транспортним засобом, а тому матеріали справи безумовно повинні містити докази на підтвердження факту керування транспортним засобом певною особою за наявності ознак сп`яніння.

Пояснення ОСОБА_1 вказують, що вона першочергово не була водієм автомобіля та рух на вказаному транспортному засобі не здійснювала, а лише перебувала в автомобілі та оскільки через сварку її чоловік залишив автомобіль, ОСОБА_1 дійсно мала намір в подальшому їхати на зазначеному у протоколі про адміністративне правопорушення транспортному засобі.

Суддя зазначає, що наявні в матеріалах справи відеозаписи не відображають зафіксованого факту руху автомобіля та безпосереднього керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Однак в матеріалах справи наявні письмові пояснення свідка ОСОБА_2 від 31.03.2024, в яких відображено, що ОСОБА_2 стала свідком як невідома особа сіла за кермо транспортного засобу «Мерседес», від`їжджаючи від АЗС зупинилась, після чого до неї підійшли працівники поліції та в ході спілкування виявили ознаки сп`яніння.

Проте, суддя звертає увагу на доводи ОСОБА_1 , що пояснення даного свідка не є вільними поясненнями свідка, оскільки написані зі слів поліцейських та невірно відображають обставини.

Зокрема суддя зазначає, що на відеозаписі «clip-2» о 21:00 годині відображено, як працівники поліції відбирають наявні в матеріалах справи письмові пояснення ОСОБА_2 . При цьому суддя погоджується, що зазначені пояснення не є вільними поясненнями обставин свідка ОСОБА_2 , оскільки фактично зазначені пояснення були написані свідком під диктовку працівників поліції.

Водночас суддя зауважує, що на відеозаписі «clip-2» о 21:00:49 годині, працівник поліції вказав, аби ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_1 керувала автомобілем, на що свідок ОСОБА_2 заперечила та чітко вказала поліцейським, що вона не була свідком того, як ОСОБА_1 керувала автомобілем, оскільки ОСОБА_2 не бачила даного факту, так як свідок підійшла до автомобіля лише тоді, коли ОСОБА_1 сідала до автомобіля який був вже зупинений, після чого вже підійшли й поліцейські.

За встановлених обставин суддя не може прийняти у якості належного та допустимого доказу пояснення свідка ОСОБА_2 , зокрема на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки фактично даний свідок повідомила, що не була очевидцем керування ОСОБА_1 автомобілем.

При цьому, суддя бере також до уваги пояснення ОСОБА_1 , що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення події мали місце на території АЗС, де здійснюється відеспостереження, а у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак поліцейськими не вживались заходи з метою отримання та долучення до матеріалів справи відеозаписів з камер відеоспостереження розташованих на території АЗС, з метою доказування обставин зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, суддя зазначає, що орган Національної поліції не був позбавлений можливості долучити до матеріалів справи відеозаписи, на яких було би зафіксовано усі обставини події та фіксації адміністративного правопорушення, зокрема й відеозаписів, на яких було б зафіксовано, як ОСОБА_1 саме керувала транспортним засобом, проте таких відеозаписів долучено не було.

Таким чином суддя констатує, що наявні матеріали справи не містять достатніх, належних доказів, які в дійсності беззаперечно підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та спростовували її пояснення щодо заперечень керування автомобілем.

При цьому наявні відеозаписи певним чином підтверджують пояснення ОСОБА_1 , викладені у клопотанні про закриття провадження у справі, оскільки підтверджуються, що між ОСОБА_1 та її чоловіком мало місце сварки, а на певному фрагменті відеозапису відображено, як ОСОБА_1 комусь телефонує, ймовірно чоловіку, та повідомляє, що до неї звернулись поліцейські, та ОСОБА_1 просить особу з якою розмовляє по телефону повернутись до неї.

З пункту 2 Порядку та пункту 2 розділу І Інструкції випливає, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Таким чином, відповідно до положень законодавчо врегульованого порядку проведення медичного огляду підставою для його проведення мають бути обґрунтовані підстави вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, становить небезпеку для дорожнього руху і оточення через перебування у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тобто лише очевидні ознаки сп`яніння, які у сукупності з констатацією відмови від проходження огляду є підставою для кваліфікації дій особи за ознаками відмови від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку.

Суддя враховує ту обставину, що такий огляд має проводитися за наявності очевидних ознак сп`яніння, які працівник поліції повинен об`єктивно встановити шляхом відповідної перевірки (огляду) особи на наявність таких ознак, та про наявність яких саме ознак сп`яніння поліцейський має повідомити особі, які й будуть підставою для вимоги для проходження відповідного огляду на стан певного сп`яніння.

З протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що ознаками алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги проходження огляду були: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.

Однак, дані відеозаписів підтверджують формальність дій поліцейських та вказують на той факт, що фактично працівниками поліції не здійснювалась перевірка ОСОБА_1 на наявність у неї ознак сп`яніння висуваючи пропозицію для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому варто також вказати, що протокол про адміністративне правопорушення є основним доказом у справі, а тому всі обставини викладені у протоколі підлягають доказуванню, зокрема й факт наявності у особи певних ознак відповідного сп`яніння.

Дані відеозаписів відображають охайний зовнішній вигляд ОСОБА_1 , скоординовані рухи, чіткі та логічні відповіді. Відображено схвилювання ОСОБА_1 , яке обґрунтоване сваркою з чоловіком напередодні звернення поліцейських. Тому відеозаписи не дають можливості дійти висновку, що поведінка ОСОБА_1 не відповідала обстановці.

При цьому суддя бере до уваги також слушні доводи ОСОБА_1 стосовно того, що поліцейські в дійсності не встановлювали наявність чи відсутність ознак сп`яніння, що підтверджується відеозаписами. Зокрема, зазначена ознака «запах алкоголю з порожнини рота» спростовується також тим фактом, що поліцейський не проводив відповідний огляд, здійснити видих ОСОБА_1 не просив, та фактично таку ознаку не встановлював. На запитання поліцейського, ОСОБА_1 чітко зазначила, що алкогольних напоїв не вживала, а де та чому працівник поліції відчув запах алкоголю їй є незрозумілим.

На відеозаписах також зафіксовано, що поліцейські не визначали у ОСОБА_1 тремтіння пальців рук та перевірку на наявність такої ознаки не здійснювали.

Таким чином відеозаписи не доводять дійсну наявність ознак сп`яніння та доведених об`єктивних підстав для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, що не узгоджується з принципом доведення поза розумним сумнівом.

Також суддя зазначає, що з аналізу ч.6 ст.266 КУпАП, п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008, та п.8 Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, слідує, що направлення водія для проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я здійснюється шляхом оформлення поліцейським відповідного направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому поліцейський зазначає конкретний медичний заклад, до якого направляється особа, зазначаються відомості особи, яка підлягає огляду та виявлені у даної особи ознаки сп`яніння, та лише відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та у закладі охорони здоров`я за наявності вказаного направлення, яке було пред`явлене водію буде утворювати склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки за відсутності належного документального направлення водія до конкретного та належного закладу охорони здоров`я, не можливо констатувати відмову водія від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Крім цього суддя зазначає, що наявного в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31.03.2024 слідує, що 31.03.2024 о 19 год. 58 хв працівники поліції направляли ОСОБА_1 для проходження огляду до «КНП БМР№4».

Слід вказати, що зазначений працівниками поліції заклад охорони здоров`я є не цілком зрозумілим, оскільки вказана абревіатура є невірною, проте слід дійти висновку, що поліцейські направляли ОСОБА_1 до КНП БМП «Білоцерківська міська лікарня №4».

Водночас з копії листа №1648 Головного лікаря КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №4», який було долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, слідує, що в КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №4» огляди водіїв на стан алкогольного сп`яніння проводяться лікарем-наркологом, що пройшов відповідне навчання, згідно графіку роботи поліклінічного відділення, з понеділка по п`ятницю з 08.00 год. до 16 год.

Враховуючи, що 31.03.2024 була неділя, то слід дійти висновку, що цього дня тижня вказаний у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, заклад охорони взагалі не проводив огляди водіїв на стан сп`яніння, про що беззаперечно було відомо працівникам поліції.

Таким чином, працівники поліції, будучи обізнаними про неможливість проведення огляду ОСОБА_1 в КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №4» з формальних підстав склали зазначене направлення, тому суддя приходить до висновку про порушення працівниками поліції процедури направлення та проведення огляду на стан сп`яніння, та викликає у суду розумні сумніви стосовно правомірності дій поліцейських.

Тому зважаючи на встановлені обставини суддя вказує, що наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31.03.2024 не може розглядатись судом у якості належного та допустимого доказу на підтвердження винуватості ОСОБА_1 .

Суддя зауважує, що згідно ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а також суд враховує, що лише вимога суб`єкта владних повноважень, що ґрунтується на законі, має наслідком її виконання, висування ж вимоги, що не продиктована об`єктивними передумовами і наповнена лише формальним змістом, не є підставою для її виконання за рахунок шкоди для особистих інтересів особи.

Означені вимоги суб`єкта владних повноважень не повинні межувати із свавіллям та з незаконним посяганням на права та обов`язки людини.

Водночас притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена достатніми, належними та допустимими доказами.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Європейський суду з прав людини притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 № 23-рп/2010 зазначив (п.4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

При цьому, й ЄСПЛ у справі «АЛЛЕНЕ де Рібермон про Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження по справі закривається, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що належних, допустимих та достатніх доказів факту вчинення інкримінованого діяння суду не надано, а наявні докази викликають розумні сумніви, суддя дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно неї слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.130, ст.221, ст. 247, ст. 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяО.О. Гребінь