Справа № 681/957/24
Провадження 3/681/424/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2024 р. м.Полонне

Суддя Полонського районного суду Хмельницької області Горгулько Н.А.,

розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділу поліцейської діяльності №3 Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлено, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючої

за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и л а:

Відповідно до даних протоколу серії ВАД № 565066 від 22.07.2024 (далі протокол), 22.07.2024, о 14 год. 30 хв. в АДРЕСА_2 ОСОБА_1 висловлювалась нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , на зауваження громадян не реагувала, чим порушила громадський порядок і спокій громадян.

Такими діями, на думку автора протоколу, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що з сусідами Радченками приблизно з 2021 року перебуває в неприязних стосунках, в основному через користування земельними ділянками та щодо рова, який вона викопала для водовідведення, крім того ОСОБА_2 некоректно висловлювався щодо її сина, який зник безвісти на війні.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що в діянні ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, зважаючи на таке.

Згідно ст. 256 КУпАП У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 цього Кодексу адміністративне правопорушення (проступок) це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Відповідно до диспозиції ст.173 КУпАП дрібне хуліганство проявляється у нецензурній лайці в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони (Закон України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22.09.2005 p. № 2899-IV). Суб`єктивна сторона характеризується умисною формою вини і обов`язковим мотивом - неповагою до суспільства (хуліганські спонукання), тобто прагненням показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Верховний Суд України у постанові від 04.10.2012 (справа № 5-17 кс 12) сформулював правову позицію, відповідно до якої громадський порядок слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших поза юридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного тощо.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з рознузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

Встановлено, що 22.07.2024, о 14 год. 30 хв. в м.Полонному по вул. Дружби, біля будинку №53 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникла суперечка.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с.2) за вказаних в протоколі обставин сусідка ображала його нецензурною лайкою, погрожувала.

Із даних письмової заяви ОСОБА_2 на адресу начальника ВПД №3 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області вбачається, що він просить вжити заходів до його сусідки, оскільки та постійно, протягом багатьох років втручається в його життя: ображає, чіпляється, наносить матеріальні збитки, а саме - підкопала фундамент огорожі на глибину 60 см, внаслідок чого огорожа стала руйнуватись (а.с.4).

Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що словесна суперечка виникла між сусідами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не через хуліганські наміри ОСОБА_1 , а через наявність тривалого конфлікту, викликаного необхідністю вирішити спір щодо огорожі та викопаного ОСОБА_1 рова, тобто небезпричинно.

Крім того конфлікт відбувався на частині вуличної дороги, де розташовані лише будинки учасників конфлікту, тобто не в громадському місці.

Отже, зважаючи на встановлене, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , що є в матеріалах справи (а.с.3), суд до уваги не бере, оскільки такі не містять інформації щодо конфлікту, який стався між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за вказаних в протоколі обставин.

Відповідно до ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Зважаючи на презумпцію невинуватості, вина обвинуваченої особи має бути доведена на підставі належних, допустимих та достовірних доказів, одержаних (зібраних, складених) в порядку та спосіб, що установлений законами України, які в своєму системному взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводили б винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N23-рп/2010 (п.4.1) встановлено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. В даній конкретній справі обов`язок щодо збирання доказів був на поліцейському СРПП ВПД №3 ОСОБА_4 , оскільки він порушив провадження в справі за ст.173 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення та додатків до нього викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), при цьому, Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Беручи до уваги, що винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні не доведена належними та допустимими доказами, тому, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.173-2, п.1 ст.247, 252, 284 КУпАП ,-

п о с т а н о в и л а:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення.

Суддя Н.А.Горгулько