КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А. розглянув матеріали справи про адміністративне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 01 серпня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 01.08.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Встановлено, що 31.03.2023 о 23 год.10 хв. водій ОСОБА_1 в м. Києві, по вул. Князів Острозьких 27А, керував транспортним засобом Hyundai, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора DraherAlcotest 6820 ARJK-0269, тест №2953. За результатами огляду виявлено 1.58 проміле алкоголю в організмі водія. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження за відсутності складу та події адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення суддею першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що докази вини ОСОБА_1 не можна вважати достатніми та допустимими виходячи з того, що вони не свідчать про керування ним транспортним засобом, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна, матеріали справи не містять доказів, які б підтвердили факт керування.

Вказує на те, що відеозапис із нагрудної камери працівника поліції не є безперервним, не містить фіксації жодного показника приладу Драгер та факту роз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, а також наслідки відмови від проходження такого огляду, відтак, відеозапис не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення протоколу про адміністративне правопорушення.

Зазначає, що вказаний прилад Драгер, на певний час зникав з поля зору відеозапису, а також передавався третій особі, відомості щодо показників приладу були внесені виключно зі слів поліцейського.

Посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчинені адміністративного правопорушення, крім того прокол містить порушення.

Звертає увагу на те, що працівниками поліції не було запропоновано водієві пройти огляд у закладі охорони здоров`я відповідно до чинного законодавства.

Також апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В судовому засіданнізахисник ОСОБА_1 - Пасенюк К.О. підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2023 була винесена постанова про визнання винним ОСОБА_1 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП. У судовому засіданні ОСОБА_1 участі не приймав, судом першої інстанції копія постанови не направлялась. Як зазначено в апеляційній скарзі, скаржник ознайомився із постановою у ЄДРСР 24.10.2023. Апеляційну скаргу подано безпосередньо до суду першої інстанції 01.11.2023.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 01.08.2023.

Щодо розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, то слід зазначити наступне.

Перевіривши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до приписів статті 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені статті 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.

Згідно із статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За змістом пункту 2.9. (а) ПДР України затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2021 водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до пункту 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС і МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до пункту 9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Перевіряючи обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 032569 від 31.03.2023; результатом тесту на стан алкогольного сп`яніння № 2953; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння та відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції №472342.

Таким чином, висновок викладений у постанові Печерського районного суду м. Києва від 01.08.2023 про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом спростовується відеозапис, на якому видно, як ОСОБА_1 виходить із заведеного автомобіля та під час спілкування з працівниками поліції, не заперечує факт керування ним транспортним засобом.

Із наданого відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального приладу «Драгер», перед чим зазначив, що він вживав алкогольні напої. За результатами огляду виявлено 1.58 проміле алкоголю в організмі водія. Після оголошення результату, працівник патрульної поліції пояснив водію його права і зокрема те, що останній може проїхати у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 погодився з результатами огляду, внаслідок чого було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про недопустимість відеофайлів з нагрудних камер поліцейських у якості доказу, не приймаються до уваги суду апеляційної інстанції, оскільки відеозапис відображає всі події та обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на вищезазначене, спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції був порушений порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'HalloranandFrancisv. theUnitedKingdom») від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, суддя суду першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Згідно частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, суд апеляційноїінстанціїдійшоввисновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, постанови суду першої інстанції без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 01 серпня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду міста Києва від 01 серпня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В.А. Нежура