Справа №403/354/24 провадження № 3/403/234/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2024 року с-ще Устинівка

Суддя Устинівського районного суду Кіровоградської області Атаманова С.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення з доданими матеріалами, який надійшов від відділення поліції №1 (м.Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності неповнолітнього ОСОБА_1 , згідно відомостей, зазначених в протоколі, ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України (паспорт серії № НОМЕР_1 від 13 вересня 2021 року, виданий органом 3519), непрацюючого

за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

27 червня 2024 року о 23 год. 50 хв. в смт.Устинівка по вул.П`ятої Сотні №4 гр-н ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 21083 не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії, чим повторно, протягом року вчинив правопорушення (28 вересня 2023 року винесено протокол БД №32829 за ч.2 ст.126 КУпАП) чим порушив вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.5 ст.126 КУпАП.

В судовому засіданні по розгляду справи неповнолітній ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, щодо керування транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом, визнав повністю. Прохав суд не призначати йому стягнення у виді штрафу та запевнив, що більше не буде вчиняти адміністративних правопорушень, оскільки зробив для себе належні висновки. Не заперечував проти застосування до нього, як неповнолітнього, заходу впливу, передбаченого ст.24-1 КУпАП, а саме: передачу під нагляд батькові ОСОБА_2 ..

В судовому засіданні законний представник неповнолітнього ОСОБА_1 - його батько ОСОБА_2 прохав суд не застосувати до його неповнолітнього сина адміністративне стягнення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, та передати останнього під його нагляд. Зобов`язався сумлінно виконувати свої батьківські обов`язки, ретельніше наглядати за сином з метою виключення вчинення ним нових правопорушень. Суду також пояснив, що допущене сином правопорушення мало місце під час його перебування на військовій службі, що, як наслідок, обумовило послаблення виховного впливу та нагляду за сином.

За змістом ст.ст.254, 256 КУпАП про вчинене адміністративне правопорушення уповноваженою на те посадовою особою складається протокол, в якому зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Таким чином, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів, обов`язок щодо збирання яких покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - Правила дорожнього руху, Правила) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 Правил дорожнього руху).

Відповідно до п.п.«а» п.2.1 Правил водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За змістом диспозиції ч.5 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті.

Ч.2 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або за передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Оцінюючи відповідно до вимог ст.252 КУпАП зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що наявність в діях гр-на ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, за фактом повторного протягом року керування ним транспортним засобом марки ВАЗ 2183 д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керувати даним транспортним засобом, повністю підтверджується, крім визнання ним вини:

1) протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №546598 від 27 червня 2024 року (а.с.1);

2) інформацією з аналітичної системи ІПНП «Інформаційний портал» №8894/111-2-2024 від 04 липня 2024 року про притягнення гр-на ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП постановою Долинського районного суду від 27 листопада 2023 року та про неотримання ним посвідчення водія (а.с.3);

3) постановою Долинського районного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2023 року (справа №403/422/23), згідно якої гр-на ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП за керуванням ним транспортним засобом - мотоциклом «Viper» 28 вересня 2023 року о 10 год. 00 хв., не маючи права керування таким транспортним засобом, та застосовано до нього відповідно до положень п.2 ч.1 ст.24-1 КУпАП захід впливу, що стосується неповнолітніх, у виді попередження, яка набрала законної сили 07 грудня 2023 року, та яка оцінюється судом як належний доказ у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, з огляду на відсутність даних про її оскарження в судовому порядку (згідно даних, розміщених на офіційному веб-порталі «Судова влада України»). Доказів протилежного гр-ном ОСОБА_1 суду надано не було (а.с.5-6);

4) відеозаписом з нагрудної камери поліцейського за 27 червня 2024 року, що міститься на цифровому носії інформації DVD-R диску, з якого вбачається керування гр-ном ОСОБА_1 транспортним засобом марки ВАЗ 21083 д.н.з. НОМЕР_2 та повідомлення гр-ном ОСОБА_1 обставини відсутності в нього посвідчення водія (а.с.7).

Відповідно до положень ст.23 КУпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ст.33 КУпАП).

Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення є щире розкаяння винного та вчинення правопорушення неповнолітнім. Інші обставини, що пом`яшкують відповідальність, з урахуванням характеру вчиненого гр-ном ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, яке стосується повторного порушення ним правил дорожнього руху, що могло створити безпосередню небезпеку для інших учасників дорожнього руху, а також особу правопорушника, який належних висновків для себе щодо неухильного виконання вимог Правил дорожнього руху, не зробив - відсутні.

Обставин непереборної сили або крайньої необхідності в діях гр-на ОСОБА_1 суд не вбачає.

Обтяжуючих відповідальність гр-на ОСОБА_1 обставин, передбачених ст.35 КУпАП, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, суддею не встановлено, в тому числі і з огляду на врахування повторності вчинення ним керування транспортним засобом без відповідних документів на право керування, як кваліфікуючої ознаки за ч.5 ст.126 КУпАП.

Відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Енгель та інші проти Нідерландів» від 08 червня 1976 року) були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання.

Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Лутц проти Німеччини» від 25 серпня 1987 року, заява №9912/82; «Гурепка проти України» від 06 вересня 2005 року, заява №61406/00; «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року, заява №16347/02).

Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальними, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно з п.55 рішення Другої Секції Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України» «з огляду на свою усталену прецедентну практику, Суд не має сумніву, що в силу суворості санкції дана справа за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носило кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції».

Адміністративне стягнення у виді штрафу разом з позбавленням права керування транспортним засобом, має каральний і стримуючий характер, а суворість санції, передбаченої ч.5 ст.126 КУпАП, максимально наближає дане адміністративне стягнення до кримінальних покарань.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Отже, приходжу до висновку, що при розгляді даної справи слід застосувати принцип аналогії закону, згідно з яким найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство (пункт 10 постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі №263/10894/20).

Частиною 2 ст.61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КК України, штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.

Отже, у адміністративному провадженні при накладенні стягнення у виді штрафу на неповнолітню особу необхідно аналогічно враховувати, що штраф як стягнення може застосуватися до неповнолітнього лише при наявності у останнього самостійного доху.

Відповідно до ч.2 ст.13 КУпАП, у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені ст.185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Згідно ст. 24-1 КУпАП, за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Як вбачається з поданої до суду 23 серпня 2024 року законним представником неповнолітнього ОСОБА_1 - гр-на ОСОБА_2 заяви, останній просить суд застосувати до його неповнолітнього сина захід впливу у вигляді передачі останнього під його нагляд, як батька.

23 серпня 2024 року на адресу суду надійшла заяви неповнолітнього ОСОБА_1 , в якій останній не заперечує проти передачі його під нагляд батьку - гр-ну ОСОБА_2 .. Обіцяє не вчиняти нових правопорушень, вину визнає повністю та просить суд застосувати до нього захід впливу, оскільки не має постійного заробітку та доходу.

Згідно з п.7. постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п.3 ч.2 ст.105 КК, допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники.

Як вбачається з поданої до суду гр-ном ОСОБА_2 характеристики на жителя с-ща Устинівка Кропивницького району Кіровоградської області від 09 серпня 2024 року вих.№02-38/252, скарг від жителів селища на поведінку ОСОБА_2 на адресу селищної ради не надходило, компрометуючі матеріали щодо нього у розпорядженні селищної ради відсутні.

Відповідно до довідок КНП «Устинівська лікарня» Устинівської селищної ради №77 та 78 від 23 серпня 2024 року, гр-н ОСОБА_2 на «Д» обліках у лікарів нарколога та психолога не перебуває.

З огляду на викладене, виходячи із засад справедливості та рівності всіх перед законом, враховуючи індивідуальний характер юридичної відповідальності, бажання батька неповнолітнього ОСОБА_1 - гр-на ОСОБА_2 взяти свого сина під нагляд, не заперечення неповнолітнього ОСОБА_1 щодо застосування до нього заходу впливу у вигляді передачі під нагляд батька та повідомлення ним про відсутність у нього постійного заробітку та доходу, суд вважає за можливе застосувати до гр-на ОСОБА_1 захід впливу, що застосовується до неповнолітнього, передбачений п.4 ч.1 ст.24-1 КУпАП, а саме - його передачу під нагляд батьку ОСОБА_2 за згодою останнього.

З огляду на застосування до неповнолітнього ОСОБА_1 заходу впливу, передбаченого ст.24-1 КУпАП, судом не вирішується питання про стягнення з нього судового збору в порядку ст.40-1 КУпАП, оскільки судом не було винесено постанови про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.7, 24-1, ч.5 ст.126, ст.ст.245, 251, 252, 256, 280, 283, 284, 285, 287, 289, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Неповнолітнього ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та застосувати до нього захід впливу, передбачений п.4 ч.1 ст.24-1 КУпАП, у виді передачі, як неповнолітнього, під нагляд батькові ОСОБА_2 за його згодою.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Устинівський районний суд Кіровоградської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.285 КУпАП копію постанови протягом трьох днів вручити або надіслати особі, щодо якої її винесено.

Суддя С.Ю.Атаманова