П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1262/24

Провадження № 3/348/605/24

15 серпня 2024 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Максименко О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жураки Богородчанського району Івано-Франківської області, громадянина України, ФОП, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; паспорт № НОМЕР_1 , виданий 25.04.2019, орган видачі 2621, РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У с т а н о в и в :

19.05.2024 о 22:20 год. в с. Мирне по вул. Центральна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Jeep, д.н.з. НОМЕР_3 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом КІА Sportage д.н.з. НОМЕР_4 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР. Травмованих немає, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

19.05.2024 о 22:20 год. в с. Мирне по вул. Центральна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Jeep, д.н.з. НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці чи в медичному заклад відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

В судовому засіданні ОСОБА_1 з протоколами не погодився, пояснив, що за кермом була його дружина, а не він. Він дійсно був у стані алкогольного сп`яніння і спілкувався як з потерпілою, так і з працівниками поліції. В машині він сидів позаду за водієм разом із двома дітьми. Двотижневе немовля перебувало в автокріслі (колисці). Після зупинки його дружина пересіла назад і взяла дитину на руки. Відеореєстратор в машині був відключений. Автомобіль не був застрахований, бо не встиг це зробити після його перереєстрації. Перереєстрований автомобіль був десь за місяць до ДТП. Отримати копії складених працівниками поліції протоколів він відмовився, чому, пояснити не може, бо був у стані алкогольного сп`яніння. Копії протоколів отримав поштою та з ними ознайомився.

Адвокат Гураш М.В. просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення з огляду на його позицію, що не він керував автомобілем.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 суду показала, що в той день вона керувала автомобілем КІА Sportage д.н.з. НОМЕР_4 , їхала разом із мамою з Яремче до Івано-Франківська, за містом Надвірна по дорозі з двома смугами в одному напрямку вона рухалася у лівій смузі, при цьому обидві смуги були вільні, почула удар у праву сторону автомобіля і автомобіль, який з ними зіткнувся, не зупинився і продовжив рух, вона також поїхала слідком, сигналила, щоб він зупинився. Через декілька метрів автомобіль Jeep зупинився, з водійського місця вийшов ОСОБА_1 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, на її зауваження щодо ДТП і того, що він не зупинився, він сказав викликати поліцію, вона викликала. Коли підходила до автомобіля Хімчака, побачила, що на задньому сидінні сиділа жінка із немовлям на руках і ще одна дитина. Дружина ОСОБА_3 виходила з машини, спитала, що сталося, подивилася і сіла назад в машину. ОСОБА_3 їй сказав, що тікав з місця ДТП, оскільки в нього немає страхового полісу. По приїзді працівників поліції ОСОБА_1 казав, що не він був за кермом, а його дружина, проте за кермом був саме він. На її автомобілі пошкодження були незначні, тому в страхову компанію вона не зверталася. В той же вечір брат ОСОБА_1 відшкодував їй всі збитки, тому до ОСОБА_4 вона претензій не має.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показала, що вона з донькою ( ОСОБА_2 ) їхали в автомобілі, за кермом була донька, на трасі їх з правого боку обігнала машина, яка їх зачепила, не зупинилася і вони поїхали за ними, донька їм сигналила, щоб вони зупинилися. Коли автомобіль зупинився, з водійського сидіння вийшов ОСОБА_6 , а його дружина сиділа на задньому сидінні, тримала малечу на руках. Чи виходила з автомобіля дружина михайла, свідок не пам`ятає. Що саме ОСОБА_6 виходив із водійського сидіння, свідок підтверджує, бо чітко це бачила.

Судом досліджено відеозапис подій, з оглянутого відеозапису вбачається, що по приїзду працівників поліції ОСОБА_1 перебував біля автомобіля, його дружина сиділа на задньому сидінні автомобіля з правої сторони, на руках тримала немовля, з лівої сторони перебувала ще одна дитина. І ОСОБА_1 , і його дружина казали, що за кермом була саме вона, посвідчення водія пред`явила у Дії. Потерпіла разом зі свідком стверджували, що за кермом був саме ОСОБА_6 . ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції не надав своє посвідчення водія та документи на машину. Пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння відмовився на місці зупинки та в медичному закладі. На місці зупинки інший учасник ДТП ОСОБА_2 пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння на алкотестері Драгер, результат 0,00 проміле. ОСОБА_1 працівників поліції не слухав, коли йому намагалися роз`яснити права, ознайомити із складеними протоколами, казав, що йому це не цікаве та відходив в інший бік, при цьому казав, що він в суді доведе, що за кермом був не він, оскільки в нього був увімкнений відеореєстратор. На прохання працівників поліції проглянути зафіксоване на відеореєстраторі відео, ОСОБА_1 відмовив.

Відеозапис є непреривним, зауважень від учасників процесу до відеозапису не надходило, справжність подій на відеозапису вони підтвердили.

Дружина ОСОБА_1 в судовому засіданні допитана не була, оскільки ОСОБА_1 повідомив, що вона перебуває за кордоном, у зв`язку із чим адвокат Гураш М.В. від заявленого клопотання про її допит відмовився.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд критично ставиться до позиції ОСОБА_1 та його пояснень, наданих в судовому засіданні, які мають ряд суперечностей та невідповідностей зафіксованих подій на віеозапису, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які є безпосередніми учасниками подій, одноголосо стверджують, що за кермом був ОСОБА_1 , при цьому, оскільки збитку ОСОБА_2 відшкодовані, вона ніяких претензій до ОСОБА_1 не має, раніше вони знайомі не були, а тому в них немає ніяких підстав оговорювати ОСОБА_1 .. На відеозапису чітко вбачається, що дружина ОСОБА_1 перебувала разом із дітьми на задньому сидінні автомобіля, на руках вона тримала двотижневе немовля, поруч з нею (за водійським сидінням) перебувала ще одна дитина, і ніякого автокресла (люльки) для немовля на задньому сидінні автомобіля не вбачається, а тому є сумнівним що мати залишила двотижневе немовля просто на сидінні автомобіля та перебувала за кермом. Окрім того, автомобіль ОСОБА_1 постійно перебував в полі зору свідків, і вони не бачили, щоб дружина ОСОБА_1 виходила з автомобіля та пересідала на заднє сидіння. Окрім того, на місці зупинки ОСОБА_1 неодноразово наголошував працівникам поліції, що в нього був включений відеореєстратор і відео з нього він надасть в суд, однак в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що відеореєстратор був вимкнений.

Усі ці суперечності суд зводить не на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і вважає їх намаганням ОСОБА_1 уникнути відповідальності, а пояснення дружини ОСОБА_1 , які зафіксовані на відеозапису, спробою допомогти своєму чоловікові уникнути відповідальності.

Згідно п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 13.1 Правил дорожнього руху передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, в судовому засіданні сумнівів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, у суду не виникає, всі докази суд вважає належними та допустимими, у зв`язку із чим вважає доведеним скоєння ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність обтяжуючих обставин, із врахуванням характеру скоєного та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за правилами накладення адміністративного стягнення, зазначеними в статті 36 КУпАП, а саме, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536 гривень 80 коп. на користь держави.

Керуючись ст.ст. 23, 40-1, 124, ч. 1 ст. 130, 251, 268, 283-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити йому стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок на користь держави (отримувач: ГУК в Ів.-Франк.об/Ів.-Фран.о/21081300, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37951998, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), Номер рахунку (стандарт IBAN) UA0009001, Код класифікації доходів бюджету 21081300 (протокол про адміністративне правопорушення ААД № 588308 від 22.09.2023) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача (ГУДКСУ) Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106.Найменування коду класифікації доходів бюджету Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Надвірнянського районного суду

Івано-Франківської області О. Ю. Максименко

Повне судове рішення складено 19.08.2024.