ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/746/24 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. в дохід держави.

Згідно постанови, 19.07.2024 о 22 год. 05 хв. в м. Тернополі на вул. С. Бандери водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Motoleader», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: підвищена жвавість ходи та мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився (вчиняв дії по ухиленню від проходження огляду, а саме відмовився надати біологічне середовище сечу), чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Про вказані обставини поліцейським УПП в Тернопільській області ДПП Чабан В.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №710815 від 20.07.2024.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2024 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що:

доданий до матеріалів справи відеозапис не є безперервним;

працівниками поліції не фіксувалася процедура оформлення матеріалів справи;

доказами наявними у матеріалах справи не підтверджується керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також його зупинка працівниками поліції;

працівники поліції упереджено ставилися до ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не відмовлявся;

працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено факту порушення ОСОБА_1 ПДР України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника - адвоката Михалюка В.І., які підтримали апеляційну скаргу і просили задовольнити її з викладених у ній підстав та скасувати постанову, а провадження закрити, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 .

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №710815 від 20 липня 2024 року; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 липня 2024 року; рапорті інспектора взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області Костюк Я. від 20 липня 2024 року; копії постанови №БАБ №721325 від 20 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП; відеозаписах наявних у матеріалах справи.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, , а також те, що працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено факту порушення ОСОБА_1 . ПДР України, суд апеляційної інстанції оцінює критично, так як факт керування останнім транспортним засобом та законність зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме: відомостями зазначеними у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення серії ААД №710815 від 20 липня 2024 року, який ОСОБА_1 підписано без зауважень; відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції (файл part_00000_export-2bzh7.mp4 з 22:06:30 год), де зафіксовано розмову ОСОБА_1 із працівниками поліції, з приводу того, що він під час руху на мотоциклі не був в застебнутому мотошоломі, на що останній повідомив, що Так трапилося, вкрали шолом.

Крім наведеного, твердження апелянта про те, що він не керував транспортним засобом та ПДР не порушував, спростовуються копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №721325 від 20 липня 2024 року, зі змісту якої слідує, що за фактом керування 02 квітня 2024 року о 22 год. 05 хв. мотоциклом без мотошолома ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП з накладенням на нього штрафу в розмірі 6800 гривень (а.с.5).

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що вказану постанову він не оскаржував, вона не скасована і набрала законної сили, а штраф він сплатив.

Виходячи із вищенаведеного, доводи апелянта про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та порушення ним ПДР України є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис, яким фіксувалось правопорушення, не є безперервним не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 , оскільки ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення наявним у справі відеозаписом зафіксовано безперервно. Відсутність у долучених до матеріалів справи відеозаписах відомостей про інші події, які не стосуються суті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, не спростовує факту вчинення ним правопорушення.

Доводи апелянта про те, що він від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння не ухилявся, спростуються наявними у справі та дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Зокрема, з наявного в матеріалах справи відеозапису (файл part_00000_export-2bzh7.mp4 з 22:24:35 год) вбачається, що працівник поліції неодноразово, у зв`язку з виявленням ознак наркотичного сп`яніння, які були озвучені ОСОБА_1 , пропонував останньому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що останній погодився. Однак, прибувши у заклад охорони здоров`я, ОСОБА_1 не здав біологічний матеріал, який необхідний для встановлення стану наркотичного сп`яніння. Лікар закладу охорони здоров`я роз`яснив ОСОБА_1 про відсутність фізіологічних перешкод протягом двох годин здати необхідний біоматеріал. ОСОБА_1 надавався достатній час для здачі біологічного матеріалу, однак останній його не здав, що унеможливило проведення лабораторних досліджень, що необхідні для огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому, ОСОБА_1 поліцейські неодноразово пояснювали ті підстави, з яких він повинен пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння і було роз`яснено, що у випадку відмови, на нього буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Таким чином, зафіксована на відео поведінка ОСОБА_1 підтверджує правильність висновків суду першої інстанції про невиконання останнім законної вимоги працівників поліції щодо проходження огляду в установленому законом порядку, яку він згідно вимог п.2.5. ПДР повинен був виконати добровільно.

Враховуючи наведене, дії ОСОБА_1 були правильно розцінені працівниками поліції як відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, оскільки його фактичні дії свідчили про небажання проходити відповідний огляд, а тому доводи апелянта про те, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння він не відмовлявся, суд апеляційної інстанції оцінює критично як такі, що спростовані матеріалами справи.

За таких обставин, дії водія ОСОБА_1 правильно кваліфіковані як порушення вимог п.2.5. ПДР та за ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів апелянта про те, що працівники поліції упереджено ставилися до ОСОБА_1 , так як стверджуючи в апеляційній скарзі, що дії працівників поліції були незаконними апелянт не наводить жодних відомостей про оскарження таких дій поліції в порядку, передбаченому КАС України, або до правоохоронних органів вищого рівня. Крім того, з наявних у матеріалах цієї справи відеозаписів нагрудних камер працівників поліції не вбачається з боку працівників поліції таких дій поліцейських щодо ОСОБА_1 , які би становили порушення його конституційних прав чи законних інтересів. Також, з цих відеозаписів видно, що зафіксовані ними події узгоджуються з даними протоколу.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують фактичних обставин справи і правильності кваліфікації дій ОСОБА_1 , а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2024 року відносно нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя