Провадження № 33/811/1047/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бандирського Андрія Стефановича, потерпілої ОСОБА_2 , представника адвоката Лозинського Ігоря Петровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Валігури Віталія Валерійовича на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 06 лютого 2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 /двісті/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень в доход держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 01.12.2023 о 20 год 00 хв в м. Львові на вул. Замарстинівська, 127, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21093» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, не залишився на місці події та не повідомив про це орган чи підрозділ патрульної поліції, чим порушив п. 2.10 А, Д ПДР України. Такими діями гр. ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за що передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Валігура Віталій Валерійович подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі.

Окрім того, до апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Зазначає, що в день винесення рішення було оголошено тільки вступну і резолютивну частину постанови. Про повний текст постанови дізнались тільки 03.04.2024 року в Шевченківському районному суді м. Львова, де було вручено копію оскаржуваної постанови.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що постанова незаконна, необґрунтована та така, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено тільки 06.12.2023 року, через 5 днів після фіксації факту адміністративного правопорушення.

Вказує також про те, що при допиті свідок ОСОБА_3 , на запитання чи бачила водія ВАЗ 21093 у день здійснення ДТП, вона відповідала відмовою.

У судове засідання апеляційного суду особа яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисник Валігура В.В., будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце судового розгляду не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді, виступ адвоката Бандирського А.С., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та не заперечив проти розгляду такої у відсутності ОСОБА_1 , пояснення потерпілої ОСОБА_2 та її представника адвоката Лозинського І.П., які заперечили проти апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №635494 від 06.12.2023, фотознімками, рапортом, схемою ДТП та письмовими поясненнями.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 635494 від 06 грудня 2023 року складений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства і він є складеним та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення. Крім цього, дані зазначеного протоколу узгоджуються з іншими доказами у справі. Отже, такий є належним та допустимим доказом у справі, який суд обґрунтовано поклав в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Відповідно до п.п. 2.10 «а», «д» Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, а також повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

При цьому, за змістом пункту 2.10 Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій також зобов`язаний: б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання до медичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено тільки 06.12.203 року, через 5 днів після фіксації факту адміністративного правопорушення, на думку суду апеляційної інстанції, значення для встановлення наявності чи відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не має.

Щодо тверджень апелянта про те, що при допиті свідок ОСОБА_3 , на запитання чи бачила водія ВАЗ 21093 у день здійснення ДТП, вона відповідала відмовою, спростовуються наявними матеріалами справи та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

В той час, матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 , ставши причетним до дорожньо-транспортної пригоди, будучи зобов`язаним вчинити дії, передбачені пунктом 2.10 Правил дорожнього руху, цього не зробив і залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Так, згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 обов`язків згідно з п. 2.10 Правил дорожнього руху і залишенням місця пригоди, поліцейські вживали заходів для встановлення її учасника, транспортного засобу.

Відтак апеляційний суд вважає, що суддя суду першої інстанції, з`ясувавши фактичні обставини справи, переконливо дійшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив пункти 2.10 «а», 2.10 «д» Правил дорожнього руху України, в результаті чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції щодо доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, не спростовують та не впливають на їх правильність, фактично зводяться до переоцінки доказів.

Доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд погоджується з висновком судді першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд-,

постановив:

поновити захиснику особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Валігурі Віталію Валерійовичу, строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 06 лютого 2024.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 06 лютого 2024, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-4 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Валігури Віталія Валерійовича - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк