КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 року

м. Київ

провадження № 33/824/5317/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є. П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Шевченківського районного суду м. Києва в складі судді Левицької Т. В.

від 10 липня 2024 року

у справі № 761/20550/24 Шевченківського районного суду м. Києва

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В :

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 30 годин.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 24 жовтня 2024 року звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду від 10 липня 2024 року, посилаючись на те, що оскаржувану постанову апелянт отримав 14 жовтня 2024 року, а тому має час на її оскарження до 24 жовтня 2024 року.

Перевіривши матеріали справи та доводи щодо поважності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду, виходячи з таких підстав.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено порядок та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особи, визначені ст. 294 КУпАП, розпоряджаються на власний розсуд в межах процесуального закону.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 30 годин. Розгляд справи відбувся у відсутність ОСОБА_1 Повний текст постанови було надіслано для оприлюднення судом першої інстанції до Єдиного державного реєстру судових рішень 18.09.2024 р., забезпечено надання загального доступу: 19.09.2024 р.

Супровідним листом від 25 вересня 2024 року постанову направлено ОСОБА_1 на адресу проживання, що є ідентичною вказаною в апеляційній скарзі.

Доказів про те, що оскаржувану постанову суду ОСОБА_1 отримав саме 14 жовтня 2024 року апелянтом надано не було і в матеріалах справи такі докази відсутні.

У своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п. 27 від 26.04.2007 у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України» (ухвала) від 14.10.2003). При визначеності наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особу вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, оскільки закон імперативно визначає строк на апеляційне оскарження (ч. 2 ст. 294 КУпАП) і такий строк ОСОБА_1 пропустив без поважних на те причин, тому подана ним апеляційна скарга підлягає поверненню за правилами ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Крім того апеляційний суд зазначає, що при розгляді клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення суд не перевіряє доводи апеляційної скарги щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки за результатами розгляду апеляційної скарги по суті.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи районним судом 10 липня 2024 року. Зазначене підтверджується довідкою про доставку повідомлення SMS (а.с.23).

При цьому, будучи повідомленим про час та дату судового засідання ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, про причини неявки місцевий суд не повідомив. Крім того, ОСОБА_1 будучи обізнаним про час та дату розгляду справи не був позбавлений можливості дізнатися про хід відомого йому судового провадження та наслідки розгляду справи.

В ухвалі від 17 листопада 2022 року у справі №560/5541/20 Верховний Суд зробив наступні висновки:

«У рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04.10.2001 наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Зважаючи на вищевикладене, байдужа поведінка учасника справи, що виявляється, зокрема у не отриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи.

Витративши значні ресурси, Україна створила інформаційне поле, де зацікавлена особа легко знайде інформацію про судову справу. Функціонує Єдиний державний реєстр судових рішень. На сайті судової влади доступні персоналізовані відомості про автоматичний розподіл справ та розклад засідань. Працює підсистема «Електронний кабінет» ЄСІТС. Все безкоштовно і доступно. Однак поки що не обов`язкове.

Використання цих інструментів та технологій забезпечує добросовісній особі можливість звертатися до суду, брати участь у розгляді справи у зручній формі та з мінімальними витратами. Тобто держава Україна забезпечила можливість доступу до правосуддя і право знати про суд.

Рада суддів України неодноразово (востаннє рішенням № 26 від 06.08.2022) закликала суди та учасників процесу використовувати більш ощадливі методи роботи, користуватися перевагами дистанційного та електронного судочинства. В умовах війни кожна заощаджена гривня - вклад у перемогу. Це вже питання не лише грошей, а й національної безпеки.

Суди, які виконуючи рекомендації Ради суддів України, в умовах відсутності фінансування добросовісно застосовують альтернативні способи комунікації, запропоновані учасниками справи, не можуть вважатися такими, що діють неправомірно.

Презумпція обізнаності покладає на учасника справи обов`язок довести незнання про повідомлення, надіслане судом. Слід виходити з принципу порядності працівників суду. Перебуваючи під присягою державного службовця, розуміючи кримінально-правові наслідки підробки, не має підстав вважати, що вони можуть фальшувати докази повідомлення.

То ж коли працівник суду передає телефонограму і фіксує це відповідним документом, недостатньо заперечити її отримання. Коли надсилає листа на електронну пошту чи телефон учасника (sms чи у месенджер), недостатньо сказати «Я його не читав!» Щоб спростувати презумпцію обізнаності, учасник повинен надати відповідні докази «незнання».

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду ОСОБА_1 вказує, що копія постанови була отримана ним засобами поштового зв`язку лише 10 жовтня 2024 року.

Вказуючи на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, апелянт не звернув уваги, що ст. 294 КУпАП початок перебігу строку на апеляційне оскарження пов`язує з днем винесення постанови, а не з моментом отримання її копії.

В даному випадку, ОСОБА_1 , не був позбавлений можливості звернутися до суду з заявою про отримання копії постанови, ознайомитися з її змістом та відповідно подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк. Однак, ОСОБА_1 цього не зробив та не надав суду апеляційної інстанції доказів того, що звертався до суду в межах строку на апеляційне оскарження з метою отримання постанови і що йому її не видали з будь-яких причин.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2024 р., про що заявляє вимогу ОСОБА_1 немає, а тому у задоволенні клопотання про поновлення такого строку слід відмовити, у зв`язку із чим апеляційну скаргу належить повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2024 року повернути особі, яка її подала.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Є. П. Євграфова