Справа № 708/798/24
Номер провадження № 3/708/423/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року

Суддя Чигиринського районного суду Черкаської області Івахненко О.Г. розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 2 Черкаського районного управління поліції ГУ НП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , по ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 348390 про те, що він 30 червня 2024 року об 11 год. 03 хв. по вул. Чигиринській у с. Рацеве Чигиринської ТГ Черкаського району Черкаської області керував автомобілем ИЖ 2715-01, д/н НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в лікувальному закладі відмовився відповідно до положень ч. 2 ст. 266 КУпАП, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонений.

У судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з`явився, не повідомивши про причини неявки та не надавши документального підтвердження поважності причин неявки.

А Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

За таких обставин, суддя вважає можливим розглянути справу без участі ОСОБА_1 , за наявними в матеріалах справи доказами, беручи при цьому до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене зокрема ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Як передбачено п. 12 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 348390 від 30.06.2024 року ОСОБА_1 30 червня 2024 року об 11 год. 03 хв. по вул. Чигиринській у с. Рацеве Чигиринської ТГ Черкаського району Черкаської області керував автомобілем ИЖ 2715-01, д/н НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в лікувальному закладі відмовився під відеофіксацію.

В той же час, досліджений в судовому засіданні відеозапис, доданий до матеріалів справи, є аналогічним відеозапису, що стосується справи про адміністративне правопорушення № 708/796/24 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч. 5 ст. 126 КУпАП, яка перебуває у провадженні судді та по якій винесено постанову.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, та його відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в лікувальному закладі до матеріалів справи не додано, а суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Отже, відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до висновків, які викладені у Рішенні Європейськогосуду з прав людини у справі "Кобець проти України" від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом"; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

А відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КупАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, суддя приходить до висновку, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, тобто, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження "поза розумним сумнівом" факт перебування особи з ознаками наркотичного сп`яніння та відмови від проходження медичного огляду на визначення такого стану, а згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, відтак провадження у справі підлягає закриттю відповідно до ст. 247 п. 1, ст.284 ч. 1 п. 3 КУпАП через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, 130, 245, 247, 251, 266, 284 КУпАП, суддя,-

УХВАЛИЛА:

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.Г. Івахненко