Провадження № 33/824/4676/2024 Доповідач в II інстанції: Полосенко В.С.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С.,

за участю:

захисника - Почас О.А.,

представника УДПС - Михайленко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 15 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, головного бухгалтера ДП «ФІНІНПРО», проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 (сто дев`ятнадцять) гривень.

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, при проведенні камеральної перевірки ДП «ФІНІНПРО», було встановлено несвоєчасне подання ОСОБА_1 платіжних доручень на перерахування самостійно визначених податкових зобов`язань з земельного податку з юридичних осіб за січень, лютий, березень 2024 року по строку сплати 20.05.2024 року, чим вчинено порушення п.п.16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 57.1 ст. 57, п. 287.3 ст. 287 та п.п.69.1 п. 69 підрозділ 10 розділ ХХ Податкового кодексу України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 серпня 2024 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 (сто дев`ятнадцять) гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення містить суттєві протиріччя, оскільки його складено за фактом несвоєчасного подання у встановлені законом терміни платіжні доручення до установи банку на перерахування самостійно визначених податкових зобов`язань з земельного податку, в той же час посилання у протоколі на п. 57.1 ст. 57 та п. 287.3 ст.287 ПКУ, визначають терміни сплати, що не входить до об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, пояснення представника особи, що склала протокол про адміністративне правопорушення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги про відсутність в її діях складу даного адміністративного правопорушення, є необґрунтованими і безпідставними.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 163-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 як головному бухгалтеру ДП "ФІНІНПРО"ставиться у провину несвоєчасне подання платіжних доручень до установи банку на перерахування самостійно визначенихподаткових зобов`язань з земельного податку з юридичних осіб за січень, лютий, березень 2024 року по строку сплати 20.05.2024 року.

На підтвердження викладених у протоколі обставин скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, до протоколу додано акт про результати камеральної перевірки щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з плати на землю від 27.05.2024 року, яким підтверджено, що граничний термін сплати податкових зобов`язань з земельного податку з юридичних осіб визначено до 20.05.2024 року в той же час фактична дата сплати - 22 травня 2024 року.

Таким чином, наведене вище вказує на те, що ОСОБА_1 , будучи головним бухгалтером ДП "ФІНІНПРО", а відтак і суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, була зобов`язана вчасно сплатити узгоджене податкове зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб за січень, лютий, березень 2024 року.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

З огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, із застосуванням відповідного стягнення.

Підстави, за яких апелянт вказує на необхідність скасування постанови суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 15 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст.163-2 КУпАП- без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко