ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/226/24 Номер провадження 33/814/942/24Головуючий у 1-й інстанції Гришко О. Я. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Петруніної В.В. поданої в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Оржицького районного суду Полтавської області від 04 липня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

За постановою судді, 23.03.2024 близько 00 год. 50 хв. ОСОБА_1 в сел. Оржиця, Лубенського району Полтавської області по вул. Центральній, 27, керував транспортним засобом Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager (6810), результат 1,33 ‰, тест № 732, від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Петруніна В.В. просить змінити постанову судді в частині покарання, врахувавши щире каяття ОСОБА_1 , вчинення останнім адміністративного правопорушення під впливом сильних душевних хвилювань отриманих після участі в бойових діях, потребу у наявності посвідчення водія задля можливості здійснювати обов`язки, покладені на нього у військовій частині НОМЕР_2 та призначити основне покарання у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Учасники по справі, будучи належним чином повідомленими про дату і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, згідно клопотання, яке надійшло до апеляційного суду не заперечували щодо проведення судового розгляду за їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Як убачається зі змісту апеляційної скарги, апелянт не оскаржує фактичні обставини вчиненого ОСОБА_1 23 березня 2024 року адміністративного правопорушення у виді керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та кваліфікацію таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Даний вид стягнення, що визначений законодавцем у ч.1 ст.130 КУпАП, як основний, так і додатковий, є безальтернативним.

Твердження апелянта про те, що призначене покарання не відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вважає, що стягнення у вигляді адміністративного штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

З огляду на безальтернативність та імперативність приписів ч.1 ст.130 КУпАП щодо необхідності одночасного накладення, як основного, так і додаткового стягнення, апеляційний суд не приймає до уваги посилання апелянта про визнання ОСОБА_1 своєї провини, щирого каяття, як на підставу для застосування адміністративного стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами.

Інший підхід суперечитиме положенням ст.7 КУпАП, відповідно до якої провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним судом не встановлено.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відповідність судового рішення вимогам закону та відсутність підстав для його зміни або скасування за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Петруніної В.В. поданої в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Оржицького районного суду Полтавської області від 04 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко