П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 року м. Київ

Справа № 752/13218/24

Провадження: № 33/824/4678/2024

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідома Т. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Лисенка Сергія Миколайовича

на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року, винесену під головуванням судді Коваль В. О.,

про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролінії», громадянина Литви, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч.5 ст. 212-3 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись із таким судовим рішенням, Лисенко С. М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року та ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчинені адміністративного правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в максимальному розмірі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що лист був отриманий уповноваженою особою, що підтверджується відомостями поштового серверу, які є об`єктивними і однозначними.

Подана апеляційна скарга містить також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що копію оскаржуваної постанови він не отримував, а з повним текстом судового рішення ознайомився 05 вересня 2024 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

За таких обставин, просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суд м. Києва від 08 липня 2024 року.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог ст. 289 КУпАП у разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Обмеження на реалізацію право на оскарження, яке може полягати у не поновленні строку скаржнику, порушить саму суть права. Фактично, без поновлення строку на подання апеляційної скарги, скаржник буде позбавлений на реалізацію важливого елемента права на справедливий суд, як право на звернення до апеляційного суду за захистом своїх прав.

З огляду на викладене, з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, доходжу висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови районного суду пропущений скаржником з поважних причин, а тому клопотання Лисенка С. М. про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

В судове засідання Лисенко С. М. не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату та місце розгляду справи.

ОСОБА_2 заперечував проти апеляційної скарги. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 , дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доходжу висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що обставини скоєння адміністративного правопорушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені наданими суду доказами, а саме підтверджено факт отримання ОСОБА_2 . адвокатського запиту.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Із заяви адвоката Лисенка С. М. про вчинення адміністративного правопорушення убачається, що на адресу ТОВ «Агоролінії», директором якої є ОСОБА_2 , 02 травня 2024 року на електронну адресу було надіслано адвокатський запит. Однак станом на 16 травня 2024 року відповідь на запит не було отримано.

За результатами розгляду заяви уповноваженою особою Ради адвокатів Київської області 13 червня 2024 року було складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого, в діях директора ТОВ «Агролінії» ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, а саме несвоєчасне надання інформації на адвокатський запит.

У своїх поясненнях в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 повідомив, що запит на електронну адресу ТОВ «Агорлінії» не надходив , а тому з об`єктивних причин він як керівник не міг надати своєчасну відповідь на адвокатський запит.

Як зазначив Європейський суду з прав людини, з огляду на каральну мету стягнення провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008, рішення у справі "Лучанінова проти України" від 09.06.2011), апеляційну скаргу належить розглянути за аналогією закону - КПК України.

Відповідно до ч. 1. ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Адвокат Лисенко С. М. вважає, що адвокатський запит на електронну пошту ТОВ «Агоролінії» було доставлено 02 травня 2024 року о 17 годині 38 хвилин, що підтверджується звітом про доставку, який міститься в матеріалах справи.

Однак здійснюючи перевірку вище вказаних обставин судом було встановлено, що лист, на який посилається скаржник, викладений іноземною мовою та відповідного перекладу не долучено, а тому у суду апеляційної інстанції відсутня можливість встановити, що це саме є звітом про доставку.

Отже, враховуючи наведене, суд доходить висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази отримання ТОВ «Агоролінія» адвокатського запиту.

За наслідками перевірки судового рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд надав належну оцінку та провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч.5 ст. 212-3 КУпАП обґрунтовано закрив.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в оскаржуваній постанові, і були підставами для її скасування скаржником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Враховуючи наведене, доходжу висновку, що постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу Лисенка С. М. . слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 284, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання Лисенка Сергія Миколайовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суд м. Києва від 08 липня 2024 року задовольнити.

Поновити Лисенку Сергію Миколайовичу строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суд м. Києва від 08 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу Лисенка Сергія Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Невідома