ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Кифлюк В.Ф., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою адвоката Мізюка В.В. на постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області від 06.12.2023 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.2 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В :

Постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 06 грудня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 гривень.

Згідно постанови суду, 09.04.2023 року о 15.28 год. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Вольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Ярошинської в с. Рідківці Чернівецького району Чернівецької області в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України.

На вказане рішення суду адвокат Мізюк В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що в постанові суду зазначено дату ї проголошення 06 грудня 2023 року, однак на ній же, поряд із номером справи та провадження вказана дата 07.12.2023 року. Ця дата також зазначена в ЄДРСР, як дата ухвалення судового рішення.

Вказував, що в протоколі про адміністративне правопорушення поліцейським вказано, що ОСОБА_1 , нібито, перебував в стані наркотичного сп`яніння та вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 ч.2 КУпАП. Однак, в цьому протоколі не зазначено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне

ЄУНСС 720/1021/23 НП №33/822/28/24 головуючий у 1 інстанції Павлінчук С.С.

правопорушення повторно. Вважає, що дії ОСОБА_1 формально кваліфіковано за ч.2 ст. 130 КУпАП, і у нього є сумніви щодо правдивості даних викладених в ньому та законності його складання, а тому він не може бути належним та допустимим доказом по справі. Однак суд вийшов за межі розглянутого протоколу та самостійно змінив кваліфікацію правопорушення, взявши на себе функції обвинувача.

Протокол про адміністративне правопорушення є основним процесуальним документом, на підставі якого здійснюється розгляд справи, однак він не містить викладу обставин, які б давали підставу для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності

Посилався також на те, що огляд ОСОБА_1 був проведений з порушенням двогодинного терміну доставляння в лікувальний заклад, що є достатньою підставою для закриття провадження у справі, оскільки відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, цей огляд вважається недійсним.

Звертає увагу на те, що додані до матеріалів справи додатки не є завіреними, відповідно до вимог оформлення документів ДСТУ 4165:202.

Апелянт також посилався на позиції ЄСПЛ, як на судову практику, яка, на його думку, свідчить про незаконність оскаржуваної постанови.

Заслухавши адвоката Мізюка В.В., який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, перевіривши матеріали, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що адвокат Мізюк В.В. не оспорює факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому суд не наводить доводів на спростування цих обставин.

Згідно положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується наявними у справі та дослідженими судом наступними доказами.

Даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №042463 від 09.04.2023 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено суть вчиненого ОСОБА_1 правопорушення (а.с.1).

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №564 від 09.04.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 перебував 09.04.2023 року о 18.10 год. в стані комбінованого наркотичного (марихуана, амфетамін) сп`яніння (а.с.2).

На відеозаписах, які містяться на компакт-диску в матеріалах справи та були досліджені судом апеляційної інстанції, безсторонньо зафіксовано обставини події, а саме: зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , доставлення його в ЧОНД та проведення огляду на стан сп`яніння, а також результат цього огляду.

Стосовно посилань апелянта на те, що ОСОБА_1 було доставлено в медичний заклад для огляду після спливу двох годин з моменту зупинки транспортного засобу, то суд не вважає зазначене порушенням вимог ст. 266 КУпАП і це не свідчить про недійсність проведеного огляду, оскільки ця обставина об`єктивно пояснюється тим, що працівники поліції очікували слідчо-оперативну групу, яка була викликана на місце зупинки автомобіля у зв`язку із виявленням в салоні цього автомобіля наркотичного засобу.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, підтверджується зібраними по справі доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Що стосується тверджень адвоката щодо неправомірності перекваліфікації дій ОСОБА_1 судом першої інстанції, необхідно зазначити наступне.

У КУпАП відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому у даному випадку необхідно застосувати аналогію права, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми права, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначав, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно перекваліфікував дії ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не інкримінувалося вчинення таких дій повторно, а така перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення.

Аналіз вказаних доказів свідчить про правильність висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про дату ухвалення оскаржуваної постанови та дату, яка вказана поряд із номером справи і провадження та датою внесення цього рішення в ЄДРСР, то вони не мають значення в цьому провадженні. З оскаржуваної постанови вбачається, що вона була винесена 06 грудня 2023 року, протокол судового засіданні у цій справі датований також 06.12.2023 року. А тому тата, вказана у верхньому правому куті постанови, на що вказував апелянт, ніяким чином не свідчить про незаконність судового рішення.

При апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

З урахуванням досліджених по справі доказів, вважаю, що прийняте судом рішення є законним та вмотивованим, а тому підстав для скасування постанови суду та закриття провадження немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні апеляційної скарги адвоката Мізюка В.В. відмовити, а постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області від 06 грудня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП, залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф.Кифлюк

Копія. Згідно з оригіналом: суддя