Справа №585/2471/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Євтюшенкова В. І.
Номер провадження 33/816/818/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 жовтня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 585/2471/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06.06.2024, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установив:

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, оскільки справу було розглянуто у його відсутність без належного повідомлення про судовий розгляд, у справі відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснювалася відеофіксація подій, а долучений до справи відеозапис не є оригіналом та не оформлений згідно вимог закону, що вказує на його недопустимість як доказу. При цьому протокол також складений з грубими порушеннями закону.

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06.06.2024 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17000 грн з позбавленням права керування т/з на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_4 26.05.2024 о 18 год. 47 хв. в м. Ромни по вул. Героїв Роменщини керував т/з Volvo V40 , н. з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає дійсності) і від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань від нього до суду апеляційної інстанції не надходило, тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у його відсутності, оскільки це не суперечить вимогам ст. 269 і 294 КУпАП і судовій практиці ЄСПЛ, згідно якої право на доступ до суду, закріплене у §1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р (далі Конвенція), «…не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання; Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції і повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець…» (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany); «…заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання…» (рішення від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S. A. v. Spain); «…обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається на відповідні державні судові органи; розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору; нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції…» (рішення від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України»); «…саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні…» (рішення від 06.09.2007 у справі «Цихановський проти України», від 18.10.2007 у справі «Коновалов проти України»).

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 779189 від 26.05.2024, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що водій ОСОБА_4 керував т/з із ознаками наркотичного сп`яніння і від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується наявним у справі відеозаписом із спеціальних технічних засобів поліцейських, згідно яких були зафіксовані обставини зупинки т/з під керуванням водія ОСОБА_4 , відмови ОСОБА_4 на вимогу поліцейського від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а також складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 7).

Оцінюючи наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цьому доказу.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому в протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_4 імперативних вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

У разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я; проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове, а метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння (п. 12 розділу ІІ, п. 7, 8 розділу ІІІ цієї Інструкції).

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій і проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється (ч. 2-3 ст. 266 КУпАП, «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду»).

У разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (ч. 6 ст. 266 КУпАП, п. 8 вказаного вище Порядку.

Питання встановлення первинних ознак сп`яніння, які є підставами для проведення відповідного огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського.

Таким чином, ОСОБА_4 , який керував т/з і щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння в установленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, що повністю відповідає вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення, які водій т/з як учасник дорожнього руху зобов`язаний знати й неухильно виконувати, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), а кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, який повинен контролювати свій т/з таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку (п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971).

Відеозапис події правопорушення є об`єктивним доказом у справі і не залежить від суб`єктивного сприйняття будь-якою особою, а засвідчує, що у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм можливості проходження огляду на стан сп`яніння, тому відмова водія ОСОБА_4 від проходження огляду на стан наркотичного спяніння в установленом законом порядку в порушення імперативних приписів п. 2.5 ПДР цілком логічно завершилось складенням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апеляційної скарги про недопустимість як доказу відеозапису події правопорушення є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки він відповідає вимогам ч. 1 ст. 251 КУпАП, згідно яких доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які, крім іншого, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Так, згідно долученого до матеріалів справи відеозапису є очевидним, що цей запис є безперервним, здійснювався поліцейськими, які формували справу про адміністративне правопорушення, за безпосередньою участю водія ОСОБА_4 , а зафіксовані на цьому відеозаписі фактичні обставини правопорушення мали місце у реальності.

Здійснене апеляційним судом дослідження зазначених вище доказів дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи, а за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові судді обставин саме ОСОБА_4 керував т/з із ознаками наркотичного сп`яніння і відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, так як будь-який обґрунтований сумнів спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, внаслідок чого доводи апеляційної скарги з цих підстав є необґрунтованими.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, крім іншого, є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки, незважаючи на те, що протокол не містить певної інформації, він в цілому відповідає вимогам КУпАП і містить всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), а саме суть правопорушення (об`єктивна сторона) відмова особи, яка керує т/з, від проходження відповідно установленого порядку огляду на стан сп`яніння, конкретний пункт ПДР 2.5 і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси ОСОБА_4 . При цьому в справі протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще й як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати ст. 254, 255 КУпАП), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому є не тільки доказом у справі, а й обов`язковим процесуальним документом.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на думку апеляційного суду, був дотриманий порядок фіксації відмови водія т/з від проведення огляду на стан сп`яніння (процедура огляду і підстава для складання протоколу), внаслідок не були істотно порушені права та законні інтереси ОСОБА_4 , тобто невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність, адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.

З огляду на викладене, застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів адміністративного судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні.

Водночас, у справі дійсно має місце порушення приписів ст. 277-2 КУпАП, згідно яких суд повинен повідомити особу про розгляд справи шляхом надіслання повістки, що не було дотримано суддею суду першої інстанції.

Як убачається з відеозапису фіксації події правопорушення, поліцейський неодноразово роз`яснював ОСОБА_4 час, день та місце, де відбудеться судовий розгляд складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, а тому права та законні інтереси ОСОБА_4 не були порушені таким чином, що перешкодило його конвенційному і конституційному праву на доступ до суду, оскільки повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Зокрема, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи (ст. 277-1 КУпАП). При цьому обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи.

Необхідно зауважити, що провадження у даній справі розпочалось зі складення у присутності ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і йому було вручена копія такого протоколу, де були зазначені дата, час та місце судового розгляду справи, внаслідок чого поліцейським було забезпечене право ОСОБА_4 завчасно знати про час та місце судового розгляду справи, що у свою чергу є гарантією реалізації інших його прав. При цьому зміст передбаченого ст. 277-2 КУпАП обов`язку суду не вичерпується лише надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, ще не свідчить про поінформованість особи про час та місце судового розгляду справи, а для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення тощо.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що фактично справа була розглянута суддею суду першої інстанції в день, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, тобто 06.06.2024.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому це судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06.06.2024 відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов