Справа № 375/1312/23
Провадження № 3-зв/375/3/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року селище Рокитне

Суддя Рокитнянського районного суду Київської області Смик М.М., розглянувши заяву адвоката Рудика Юрія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про відвід судді Рокитнянського районного суду Київської області Штифорук Оксани Вікторівни від розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Рокитнянського районного суду Київської області ШтифорукО.В. перебувають матеріали про адміністративне правопорушення №375/1312/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

5 серпня 2024 року адвокат Рудик Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про відвід судді Штифорук О.В., мотивуючи її тим, що в провадженні судді Рокитнянського районного суду Київської області Штифорук О.В. перебувають матеріали про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. До суду адвокатом СолодовнікомО.П., який здійснював захист інтересів особи щодо якої складено протокол, подано клопотання про повне фіксування судового процесу та клопотання про закриття адміністративної справи на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП. Матеріали справи не містять інформації щодо розгляду вказаних клопотань. З урахуванням зазначеного, адвокат Рудик Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , вважає, що недотримання розумних строків розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення, безпідставне відкладення розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення, а також не вирішення зазначених клопотань викликають сумнів в неупередженості судді Штифорук О.В. під час розгляду матеріали про адміністративне правопорушення №375/1312/23.

У судовому засіданні адвокат Рудик Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , заяву підтримав та просив її задовольнити.

Особа, якій заявлено відвід суддя Штифорук О.В., у судове засідання не з`явилася, про розгляд заяви повідомлена, пояснень від неї не надходило.

Дослідивши викладені доводи заяви про відвід, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід.

Разом з тим, відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як зазначає Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), найголовніше це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення ЄСПЛ від 29 квітня 1989 року у справі «Хаушильд проти Данії», заява № 11/1987/134/188).

Згідно з Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради Організації Об`єднаних Націй від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим постановлення об`єктивного рішення у справі або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Стаття 6 Конвенції вимагає, що суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява № 33958/96).

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ для визначення неупередженості суду належить виходити не тільки з суб`єктивного критерію, але й з об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення ЄСПЛ від 7 серпня 1996 року у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії»).

У своєму рішенні у справі «Газета «Україна-центр» проти України» (рішення від 15 жовтня 2010 року, заява № 16695/04) ЄСПЛ наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, допоки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію необхідно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість.

Також у рішенні ЄСПЛ від 9 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Отже аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що підставами для відводу судді є існування суб`єктивного або об`єктивного критеріїв.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю у зв`язку з розглядом цієї чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддею рішень у інших справах.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи. Якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Оцінюючи, чи наявні підстави для відводу за суб`єктивним критерієм, суд вказує про відсутність будь-яких підстав вважати, що суддя Штифорук О.В. має і виявляє особисту упередженість під час розгляду справи. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного заявником не надано й судом не встановлено.

Доводи заяви не містять посилання на обставини, які б давали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість судді Штифорук О.В. Тривалий, на думку заявника, розгляд матеріалів про адміністративне правопорушення та не вирішення клопотань не може слугувати підставою для відводу судді і вказувати на її необ`єктивність та упередженість.

Водночас, суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтею 9 Конституції України, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 2, 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», статтями 7, 268, 271 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви адвоката Рудика Юрія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про відвід судді Рокитнянського районного суду Київської області Штифорук Оксани Вікторівни від розгляду матеріалів № 375/1312/23 про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП відмовити.

Копію постанови направити заявнику та направити для відома судді Рокитнянського районного суду Київської області Штифорук О.В.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Марина СМИК