КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/1243/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М УКРА Ї Н И

09 лютого 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Стрижеус А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2023 року про закриття провадження у справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2023 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП закрито на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Мироненко О.О. в інтересах ОСОБА_1 , 01 грудня 2023 року подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність постанови, просив її скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Київського апеляційного суду від 08грудня 2023 року апеляційну скаргу адвокатаМироненка Олега Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2023 року повернуто особі, яка її подала.

Постанова Київського апеляційного суду від 08грудня 2023 року мотивованим тим, що в порушення вимог ч. 2 ст. 271 КУпАП адвокат Мироненко О.О. до апеляційної скарги не додав засвідчений підписами сторін витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як представника. У матеріалах справи такий витяг з договору також відсутній.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 14 грудня 2023 року повторно подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність постанови, просив її скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В обґрунтування необхідності поновлення строку на оскарження постанови суду першої інстанції, апелянт посилався на те, що в судовому засіданні, яке відбулося 10 жовтня 2023 року у справі суд першої інстанції оголосив лише вступну та резолютивну частину оскаржуваної постанови. Зазначає, що згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, постанова була опублікована в ЄДРСР лише14 листопада 2023 року. Вказує, що у зв`язку із досить обмеженим графіком роботи канцелярії Святошинського районного суду міста Києва у справах про адміністративні правопорушення, фактично отримати повний текст оскаржуваної постанови зміг лише 21 листопада 2023 року, а тому вважає, що він об`єктивно був позбавлений можливості звернутися до суду апеляційної інстанції в строк передбачений ч.1 ст. 294 КУпАП.

Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши доводи клопотання скаржниката подані ним докази, приходжу до висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, виходячи з наступного.

За загальним правилом, пропущений процесуальний строк підлягає поновленню, якщо причини його пропущення є поважними.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, за вище наведеною нормою строк на подачу апеляційної скарги обчислюється не з моменту ознайомлення з постановою судді чи з моменту отримання її копії, а саме з моменту її винесення.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду вказаної справи 10жовтня2023 року Святошинським районним судом м. Києва оголошено вступну та резолютивну частину постанови, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито на підставі частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому, матеріали справи про адміністративне правопорушення засвідчують, що її розгляд 10 жовтня 2023 року відбувався у присутності потерпілого ОСОБА_1 та його адвоката Мироненко О.О., які висловлювали позицію щодо складеного відносно ОСОБА_2 протоколу.

Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що повний текст постанови Святошинським районним судом м. Києва від 10 жовтня 2023 року опубліковано 14 листопада 2023 року. Однак з апеляційною скаргою відповідно до матеріалів справи, адвокат Мироненко О.О. в інтересах ОСОБА_1 , звернувся лише 01 грудня 2023 року, тобто з пропуском десятиденного строку навіть з дати опублікування постанови у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, копію вступної та резолютивної частини постанови Святошинського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2023 року ОСОБА_1 отримав 10 жовтня 2023 року, що підтверджується розпискою (а. с. 30).

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Також в рішенні «Пономарьов проти України» суд звернув увагу на те, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Таким чином Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов'язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Посилання заявника на обмежений графік роботи канцелярії Святошинського районного суду міста Києва внаслідок чого він зміг отримати копію оскаржуваної постанови лише 21 листопада 2023 року, не перебуває у площині поважних причин, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто такі, що не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до апеляційної інстанції з апеляційною скаргою у визначений законом строк, не встановлено таких і апеляційним судом, що у своїй сукупності засвідчує відсутність поважних причин пропуску строку на оскарження.

У зв`язку з вищевикладеним, апеляційним судом поважних причин пропуску строку на оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києвавід 10жовтня2023 року не встановлено, а тому в поновленні строку на оскарження зазначеної постанови ОСОБА_1 слід відмовити, а апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, повернути апелянту.

При цьому слід роз'яснити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторно звернутися з апеляційною скаргою на дану постанову з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження та з наданням належних доказів поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 , у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2023 року, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито на підставі частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в його діях останнього складу адміністративного правопорушення, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Стрижеус