Справа № 168/1037/24
Провадження № 3/168/632/24
ПОСТАНОВА

про відмову в задоволенні клопотання про залучення прокурора

11 листопада 2024 року суддя Старовижівського районного суду Волинської області Хаврона О.Й., з участю секретаря Островерхої Т.С., захисника адвоката Чеботарьової Ю.В., розглянувши клопотання про залучення прокурора до участі в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Старовижівського районного суду Волинської області перебуває справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1

11.11.2024 року від захисника ОСОБА_1 адвоката Чеботарьової Ю.В. надійшло клопотання про залучення прокурора до участі у цій справі, з посиланням на те, що суд не може брати на себе функцію обвинувачення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, заперечує обставини події, а відтак, на думку представника, для неупередженого, повного та всебічного розгляду справи, необхідно залучити прокурора.

У судовому засіданні захисник - адвокат Чеботарьова Ю.В. підтримала клопотання.

Дослідивши клопотання та наявні матеріали справи, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку. Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з законодавством України відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням. Відтак процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Законодавством України процесуального порядку забезпечення участі прокурора у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП не передбачено Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про прокуратуру», та іншими підзаконними нормативно-правовими актами.

Главою 21 КУпАП визначено склад осіб, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення», яка не включає прокурора до складу учасників цього провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Участь прокурора під час розгляду справ про адміністративні правопорушення передбачена лише у випадках, коли прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян (ч. 5 ст. 7 КУпАП).

Отже, прокурор під час розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення не може виступати стороною обвинувачення, позаяк він не порушував провадження у справі, не висував обвинувачення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не має відношення до складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення та збирання доказів, оскільки такий обов`язок відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З огляду на зазначені обставини та визначену ч. 5 ст.7 та ч. 1 ст. 250 КУпАП наглядову функцію прокурора у справах про адміністративні правопорушення, присутність останнього під час розгляду справи не здатна забезпечити змагальність під час судового процесу, позаяк залучення прокурора до участі у розгляді справи не призводить до появи у судовому процесі сторони обвинувачення, оскільки участь та правове становище такої сторони у справах про адміністративні правопорушення діючим КУпАП не визначається.

За таких обставин залучення до справи про адміністративну відповідальність прокурора є неможливим з процесуальної точки зору.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у справі №208/712/19 від 30.08.2023р. Велика Палата вважає, що уповноважений орган Національної поліції на стадії досудового оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення фактично виконував функцію обвинувачення та разом із протоколом скерував до суду одержані ним письмові докази. У письмових поясненнях заявника і клопотанні захисника про закриття провадження у справі сторона захисту виклала власну позицію про невинуватість особи у вчиненні правопорушення. Як правоохоронний орган, що на етапі досудового провадження виконував функцію сторони обвинувачення, так і сторона захисту обґрунтовували свої позиції виключно у письмових документах, поданих до суду в обсязі, який кожна сторона вважала необхідним та достатнім, і перед судом обидві були в однаковому становищі.

У матеріалах цієї справи наявні письмові докази, зібрані уповноваженим органом Національної поліції на стадії досудового оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, разом із протоколом про адміністративне правопорушення, включаючи відеозапис з нагрудної відеокамери поліцейського.

Своєю чергою сторона захисту скористалась правом на надання письмових пояснень по суті справи.

Таким чином кожна сторона справи надала докази та висловила свою позицію по суті справи в обсязі, який кожна сторона вважає необхідним та достатнім, і перед судом обидві перебувають в однаковому становищі.

Щодо посилання захисника на позицію викладену в рішенні ЄСПЛ «Бантиш та інші проти України» слід зазначити таке.

За практикою ЄСПЛ у разі проведення усного судового розгляду справи за будь-яким обвинуваченням, яке у розумінні Конвенції вважається «кримінальним», за участю сторони захисту присутність сторони обвинувачення є, «як правило, необхідною для усунення обґрунтованих сумнівів, які можуть виникнути щодо безсторонності суду» (рішення у справах: «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року, заява № 10644/08, пункт 65; «Карєлін проти росії» від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08, пункт 76).

Використання Судом словосполучення «як правило» свідчить про те, що необхідність участі сторони обвинувачення у справі про адміністративне правопорушення, на яку поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ, не має абсолютного й безумовного характеру, а її відсутність не завжди свідчить про порушення судом вимоги безсторонності, яке б автоматично призводило до несправедливості судового провадження й нівелювало його результати.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Бантиш та інші проти України» (заява № 13063/18) констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з небезсторонністю суду з огляду на відсутність сторони обвинувачення під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Поряд з цим, відповідно до сталої практики ЄСПЛ участь у судовому процесі сторони обвинувачення, як правило, є необхідною у разі проведення судом усного слухання справи, якщо сторона захисту при наданні їй можливості бути присутньою в судовому засіданні від реалізації цього права не відмовиться («Карєлін проти росії» від 20 вересня 2016 року, «Озеров проти росії»).

У справі «Михайлова проти України» від 06.03.2018 (заява № 10644/08, § 65), визнаній ЄСПЛ керівною щодо справи «Бантиш та інші проти України», висновок щодо порушення вимоги неупередженості суду було зроблено в ситуації, яка характеризувалася таким поєднанням обставин: (1) в суді першої інстанції було проведено усне слухання; (2) жодна особа, яка представляє та обґрунтовує обвинувачення, будь то прокурор чи інша особа, не була присутня на слуханні; (3) заявниця була присутньою на слуханні та не визнала себе винною; (4) суд першої інстанції визнав заявницю винною та засудив її до п`яти днів тримання під вартою за неповагу до суду; (5) відповідно до чинного законодавства рішення не могло бути оскаржене.

Про це ЄСПЛ наголосив і в рішенні від 15 червня 2023 року про неприйнятність заяви у справі «Олександр Володимирович Куліш проти України» (заява № 6023/23).

В інших справах, у яких ЄСПЛ оцінив відсутність у судовому процесі сторони обвинувачення як порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, коли національні суди допитували осіб, яких притягували до адміністративної відповідальності, а також із власної ініціативи викликали і допитували свідків. У результаті зазначених самостійних дій судові органи отримували додаткові докази, які використовували на обґрунтування своїх висновків про винуватість заявників у вчиненні адміністративних правопорушень (рішення у справах: «Карєлін проти росії» від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08, § 16; «Озеров проти росії» № 64962/01, § 53; «Кривошапкін проти росії» від 27 січня 2011 року, заява № 42224/02, § 44, 45). Цим самим суди фактично перебирали на себе функцію прокурора щодо доведення обвинувачення.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.03.2023 у справі № 208/712/19, переглядаючи справу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП з підстави встановлення ЄСПЛ у справі «Бантиш та інші проти України» порушення п. 1 ст. 6 ЄКПЛ, у зв`язку з небезсторонністю суду з огляду на відсутність сторони обвинувачення.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду виснувала, що суди під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, мають керуватися критеріями дотримання гарантій безсторонності суду, сформульованими ЄСПЛ у справі «Михайлова проти України» від 06.03.2018, визнаній Судом керівною щодо справи «Бантиш та інші проти України».

Доводи захисника ОСОБА_2 про те, що відсутність сторони обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП свідчитиме про упереджений, неповний та не всебічний розгляд справи, оскільки суд не може взяти на себе функції обвинувачення та самостійно відшуковувати докази винуватості особи, а ОСОБА_1 заперечує обставини подій, не заслуговують на увагу. Такі доводи ґрунтуються лише на припущеннях та помилковому тлумаченні рішень ЄСПЛ, наводячи лише частково схожість обставин цієї справи з тими, що розглядилися ЄСПЛ, а також без наведення жодних аргументів, які б свідчили про можливу необ`єктивність чи упередженість суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення.

Окремо суд зазначає, що згідно з матеріалами справи, судом вживаються всі заходи, спрямовані на дотримання прав ОСОБА_1 , як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зокрема, за клопотаннями сторони захисту надано можливість ознайомитись з матеріалами справи, приєднано до матеріалів справи письмові пояснення, судове засідання відкладалось для реалізації стороною захисту прав на підготовку клопотання про закриття провадження. Суд, під час розгляду цієї справи вживає всіх заходів щодо унеможливлення спрощеного підходу до її розгляду, забезпечує права сторони захисту та ОСОБА_1 , тобто у повній мірі надає доступ до правосуддя.

З огляду на викладене, клопотання захисника про залучення до участі у справі прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, ч.1 ст. 130, 268, 277 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Чеботарьової Юлії Володимирівни про залучення до участі в справі прокурора - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О. Й. Хаврона