Провадження №3/592/2263/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Онайко Роман Анатолійович, розглянувши матеріали які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

з участю учасників справи про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ;

захисника Волохової В.О.

установив:

08.08.2024 до Ковпаківського районного суду м. Суми від Управління патрульної поліції в Сумській області ДПП НП України надійшла справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 104655, 27.07.2024 о 12:23 в м.Суми, вул. Михайла Чупріна, 8 водій ОСОБА_1 керуючи ТЗ OPEL Cader д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння (почервоніння обличчя виражене, тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду у медичному закладі для встановлення стану наркотичного сп`яніння відмовився в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 та його захисник зазначили про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, скільки був проведений огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу Alkotest 6810. Прилад зафіксував результат 0,11 проміле, проте працівники патрульної поліції наполягали на проведенні медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. ОСОБА_1 погодився із проведенням медичного огляду. Також ОСОБА_1 в цей час виконував обов`язки, пов`язані з військовою службою, відразу після чого добровільно пройшов відповідний огляд у закладі охорони здоров`я та ознак сп`яніння в нього виявлено не було. Крім того матеріали справи не містять документального підтвердження правомірності такої зупинки.

Вислухавши доводи учасників провадження у справі про адміністративне правопорушення, заслухавши показання свідків, дослідивши надані докази та перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст.9 Конституції України, ст.19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно зі ст.245 цього Кодексу, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1).

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, додано:

-чек Alkotest Drager 6810 від 27.07.2024, тест №1822, згідно результат тесту ОСОБА_1 склав 0,11 проміле (а.с.2);

-акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів (а.с.3) у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя згідно якого результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння склав 0,11 проміле, з результатом згоден. При цьому зазначений акт не містить даних про дійсний результат огляду (позитивна чи негативна проба);

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.4), у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, результат огляду 0,11 проміле, особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив ОСОБА_2 ;

-рапорт поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону УПП ДПП в Сумській області Бранець В.В.. від 27.07.2023 (а.с.5) про те, що ОСОБА_1 керував т/з з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду в найближчому закладі охорони здоров`я відмовився;

-довідка Інспектора відділу АП УПП в Сумській області (а.с.6) згідно якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_3 від 16.10.2010. Протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не притягувався;

-відеозаписи з нагрудних та автомобільного відеореєстраторів поліцейських на яких зафіксовано рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , зменшення швидкості перед виконанням маневру повороту під час якого увімкнулись обидва стоп-сигнали, після чого поліцейським за допомогою проблискових маячків був поданий сигнал про зупинку т/з та надані пояснення що підставою для зупинки т/з стала несправність стоп-сигналу. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 погодився, результат тесту склав 0,11 проміле, проте результат тесту (позитивний чи негативний) не був повідомлений ОСОБА_1 , незважаючи на його пряме запитання. Після цього поліцейські неодноразово запитували чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої, та запропонували останньому пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Незважаючи на висловлення згоди ОСОБА_1 (12:27:55) на проходження такого огляду, поліцейські не вжили жодних заходів для доставлення його до закладу охорони здоров`я, а почали складати документи одночасно роз`яснюючи, що їм невідомо які наслідки відмови від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, посвідчення водія вилучатись не буде, а в разі проходження огляду в закладі охорони здоров`я буде викликана військова служба правопорядку (12:38:20), після чого близько 10 хв відеозапис не фіксує спілкування поліцейських з ОСОБА_1 , оскільки вони зняли відеореєстратори з форменного одягу та розмістили в салоні службового автомобіля (12:47:40-12:59:05). Після цього на відеозаписі зафіксовано оголошення протоколу про адвмвнстративне правопорушення.

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що з причини, якої він не пам`ятає був зупинений водій ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема запахом алкоголю, результат тесту склав 0,11 проміле, а оскільки водій давав пояснення, що не вживав алкогольних напоїв, його поведінка не відповідала обстановці, тому йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, від чого водій відмовився, внаслідок чого був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що з причини, якої він не пам`ятає був зупинений водій ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя (як в судовому засіданні) тремтіння пальців рук), також його поведінка не відповідала обстановці, оскільки він не погодився з результатом тесту, внаслідок чого йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки т/з від якого він відмовився, внаслідок чого був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, регулюється КУпАП.

Згідно із положеннями КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.1, ч.2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Згідно з вимогами ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Огляд водія на стан сп`яніння є частиною процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності за допущені порушення ПДР, передбачені у ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог п.1, 2 ч.1 ст.2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Згідно з вимогами п.1-4, 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з вимогами п. 4-5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 № 1026 Під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Проте в ході судового розгляду встановлено, що працівники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не дотримались вищезазначених вимог закону.

Суд звертає увагу, що відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини провадження у справах про адміністративні правопорушення, є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Лучанінова проти України» (заява № 16347/02 від 09.06.2011 р.); «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» (заява N 20347/03) від 12.03.2009 р.).

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться виключно на її користь.

У випадку, коли захист заявляє про провокацію злочину з боку правоохоронців, головне питання полягає у тому, чи був би злочин вчинений без втручання правоохоронців. Характер тиску або інших способів підштовхнути особу до вчинення злочину, є лише одним з факторів, який слід приймати до уваги при вирішенні питання про наявність провокації, але на цьому проблема не вичерпується. Для вирішення цього питання має прийматися більш широкий контекст, ніж безпосередня поведінка учасників під час події, яку захист вважає провокацією, а обвинувачення допустимим методом розслідування.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів є ряд критеріїв. Під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним критерієм - наявність у суду можливостей перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням вимог рівності та змагальності сторін.

Підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений (Рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Обов`язок доведення відсутності провокації, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, покладений на особу, яка має підтримувати висунуте обвинувачення.

Так, з досліджених доказів та показань свідків та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вбачається, що пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та такий стан встановлений не був. Незважаючи на цю обстану поліцейські без будь-яких правових підстав запропонували ОСОБА_1 пройти огляд з метою визначення наркотичного сп`яніння на що останній, незважаючи на протиправність вимоги, погодився, хоч і не виявляв активного бажання пройти такий огляд.

Незважючи на цю обставину поліцейські протягом 10 хв не вчиняли будь-яких дій щодо забезпечення проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я, а під виглядом заповнення документів, які можливо було заповнити як під час руху так і в закладі охорони здоров`я роз`яснювали ОСОБА_1 наслідки відмови від такого огляду явно применшуючи їх та пояснюючи що про огляд в закладі охорони здоров`я буде повідомлена військова служба правопорядку.

Зважаючи, що подальший відеозапис фактично відсутній, на ньому відсутня відмова ОСОБА_1 від огляду в закладі охорони здоров`я, а зафіксоване тільки письмове пояснення після того як протокол був складенний, суд приходить до висновку, що відмова ОСОБА_1 від протиправної вимоги пройти огляд в закладі охорони здоров`я був спричинений активними діями поліції, які виходили за межі наданих повноважень, зокрема, погрозою викликати військову службу правопорядку в залежності від прийнятого ОСОБА_1 рішення та діями які залишились незафіксованими на відеореєстраторах через їх розміщення в салоні автомобіля.

При цьому суд не приймає до уваги висновок щодо результатів медичного огляду, який він пройшов самостійно і відповідно до якого в нього ознак сп`яніння не виявлено, оскільки він притягається до відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, а за відмову від проходження такого огляду в установленому законом порядку.

Зважаючи на викладене, враховуючи протиправність повторної вимоги щодо проходження огляду та наявності провокації з боку поліцейських, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

постановив:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Р.А. Онайко