ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/147/24 Справа № 203/6641/23 Суддя у 1-й інстанції - Шрамко Л. Л. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Олійника В.В. на постанову судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

При обставинах, встановлених місцевим судом, 26.10.2023 року о 00 год. 10 хв. в м. Дніпро, вул. Князя Ярослава Мудрого, 65, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Kia Sorento, НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, почервоніння обличчя) від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вичинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що постанова є незаконною через невідповідність висновків суду обставинам справи, а також через порушення норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що у протоколі, доданому до матеріалів, відсутній будь-який запис про причину зупинки транспортного засобу, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , та відсутня відеофіксація будь-якого порушення ПДР України. Матеріали справи не містять даних, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та його було зупинено. Рапорт не є доказом у справі, оскільки за своїм змістом є доповідною запискою поліцейського керівнику та не носить доказового характеру.

Вказує, що відеозапис не повністю відображає подію правопорушення, оскільки ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я не відмовлявся, не заперечував проти його доставлення до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. На відеозаписі не зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду.

Про час, дату та місце судового засідання ОСОБА_1 та його представник адвокат Олійник В.В. повідомлені належним чином, в судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не є перешкодою для розгляду справи.

Перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскарженої постанови судді в межах її, вважаю їх неприйнятними з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суддею суду першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови вказані вимоги дотримані.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив обґрунтований висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 555893 від 26.10.2023 року, який відповідає положенням ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила; рапортом працівника поліції, в якому послідовно викладені дії працівника поліції при виявленні та фіксації обставин адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП; DVD-диском із відеозаписами з боді-камер поліцейських, на яких зафіксований, в тому числі, факт відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою газоаналізатора та в медичній установі.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, а їх сукупність засвідчують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, письмові докази узгоджуються з відеозаписом, долученим до сформованого уповноваженою особою УПП в Дніпропетровській області адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 , а тому сумнівів в їх достовірності не виникає.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким чином, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами, дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Доводи представника про те, що не він керував транспортним засобом, відеозапис не повністю відображає подію правопорушення, оскільки ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я не відмовлявся, не заперечував проти його доставлення до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння; на відеозаписі не зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, то під час судового провадження в суді першої інстанції вищезазначені доводи були предметом ретельної перевірки судді суду першої інстанції, з висновками якими повністю погоджуюсь, а тому вказані доводи є необґрунтованими.

Слід зазначити, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є належним доказом у даній справі, обґрунтовано покладені в основу оскарженої постанови, оскільки в розумінні ст. 251 КУпАП є доказом, на підставі якого, в тому числі, судом першої інстанції встановлена винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що інкримінований, який був оцінений з точки зору належності, достатності, допустимості та у взаємозв`язку з іншими доказами, та підтверджує, в тому числі, факт керування особою транспортним засобом та факт відмови особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження медичного огляду в медичному закладі та на місці за допомогою газоаналізатора Драгер, що й утворює склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, заперечення факту керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, спростовуються матеріалами даної справи.

А тому, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмовою ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку.

Що стосується причини зупинки транспортного засобу під керуванням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, то судом першої інстанції встановлено, що працівниками поліції ОСОБА_1 рухався під час дії комендантської години, що і було підставою для зупинки транспортного засобу під його керуванням, що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції. Не зазначення про вказану причину в протоколі не є підставою для визнання його недопустимим доказом, оскільки такої фабула інкримінованого правопорушення не передбачає зазначення цієї обставини, а має досліджуватися під час здійснення адміністративного провадження.

Разом з тим, ствердження про те, що рапорт, який міститься в матеріалах справи, не може слугувати доказом винуватості ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративного правопорушення є неспроможними, оскільки самі по собі відомості, викладені в рапорті, не підтверджують вину ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, а оцінюються судом в сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови судді і закриття провадження по справі з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачаю, а тому вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Олійника В.В., - залишити без задоволення.

Постанову судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року щодо ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Кононенко