Номер провадження: 33/813/2443/24
Номер справи місцевого суду: 509/1823/23
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д.М.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Апексімова Ігоря Сергійовича

на постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 квітня 2024 року

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 квітня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 квітня 2023 року водій ОСОБА_1 , в Одеській області, смт. Авангард, вул. Базова, керував незареєстрованим мопедом, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук) від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» та в закладі охорони здоров`я водій відмовився під відеозапис,чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Апексімов І.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 квітня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі ст. 38 КУпАП, посилаючись на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , а не мопедом, як зазначив суд першої інстанції. Відеозапис, долучений поліцейськими до матеріалів справи, не містить доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом. Усупереч вимогам ст. 266 КУпАП, правоохоронці не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, акт на підтвердження цієї обставини поліцейські не складали. Матеріали справи не містять доказів того, що поліцейськими було складено направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, та вручено його ОСОБА_1 . Захисник вважає, що у справі відсутні докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП. Як на підставу для задоволення вимог апеляційної скарги, захисник посилається на те, що матеріали справи не містять жодних доказів про направлення судом на адресу ОСОБА_1 повістки про виклик до суду, що свідчить про те, що всупереч ст.ст. 268,277-2, 278 КУпАП, справу розглянуто судом без належних доказів сповіщення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи. Крім того, захисник звертає увагу, що фактично справу розглянуто судом поза межами строку, визначеного ст. 38 КУпАП, оскільки судове рішення для оприлюдення було надіслано до Єдиного державного реєстру судових рішень лише 06 вересня 2024 року. Крім того, посилаючись на відповідь, надану судом першої інстанції, зазначає, що у цій справі дата судового засідання до Автоматизованої системи документообігу суду не вносилася.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження посилаючись на те, що ОСОБА_1 не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про прийняття судом оскаржуваної постанови дізнався лише 17 вересня 2024 року після отримання її копії, що свідчить про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Апексімов І.С., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи не з`явилися. Заяву (клопотання) про відкладення розгляду справи на адресу суду не подавали.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на наведене, та зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Апексімова І.С., які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Так, 01 квітня 2024 року судом прийнято оскаржувану постанову, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 02 квітня 2024 року і закінчився 11 квітня 2024 року.

З матеріалів справи убачається, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , відомості щодо вручення йому копії оскаржуваної постанови у порядку, передбаченому

ст. 285 КУпАП у матеріалах справи відсутні. З матеріалами справи ОСОБА_1 ознайомився 17 вересня 2024 року, апеляційну скаргу захисник Апексімов І.С. подав 20 вересня 2024 року.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає наведені захисником доводи у якості причин пропуску строку на апеляційне оскарження поважними, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції порядку розгляду справи, апеляційний суд зауважує про таке.

З матеріалів справи убачається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено 02 квітня 2023 року. У протоколі ОСОБА_1 під підпис повідомлено про те, що справа буде розглядатися 02 травня 2023 року о 10:00 год. у Овідіопольському районному суді.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 до місцевого суду надійшли 10 квітня 2024 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду першої інстанції (а.с. 1) та цього ж дня протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду справу передано для розгляду судді Гандзій Д.М. (а.с. 11).

Оскаржувана постанова прийнята судом 01 квітня 2024 року (а.с. 12-15).

Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи (ч.1 ст. 277-2 КУпАП).

Матеріали справи не містять відомостей про те, що у порядку, передбаченому

ст. 277-2 КУпАП чи б то у інший альтернативний спосіб, ОСОБА_1 повідомлявся судом про розгляд справи на 01 квітня 2024 року.

Листом Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 вересня 2024 року вих. №509/1823/23/9721/2024 адвоката Апексімова І. повідомлено про те, що у зв`язку із великою навантаженістю, а також плановими та аварійними відключеннями світла дата судових засідань по справі про адміністративне правопорушення №509/1823/23 відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, яка була розглянута 01 квітня 2024 року до АСДС не вносилася (а.с. 43).

З листа Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 жовтня 2024 року вих. №509/1823/23/10057/2024 убачається, що зазначена вище справа була розглянута 01 квітня 2024 року та внесена до Автоматизованої системи документообігу суду (далі - АСДС) 06 вересня 2024 року (а.с. 44).

До Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР) оскаржувану постанову надіслано для оприлюднення 06 вересня 2024 року, зареєстровано 07 вересня 2024 року, забезпечено надання загального доступу 09 вересня 2024 року (а.с. 26-29).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні ЄСПЛ від 15 травня 2008 року у справі "Надточій проти України" (§ 26, заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

У рішеннях від 27 червня 2017 року у справі "Лазаренко та інші проти України", від 03 жовтня 2017 року у справі "Віктор Назаренко проти України" ЄСПЛ зазначив, що національне законодавство містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін про ключові процесуальні дії і дотримання, таким чином, принципу рівності сторін, та зберігання відповідної інформації. Відповідні норми вимагають, щоб у випадку надсилання судових документів поштою вони надсилались рекомендованою кореспонденцією. Більше того, особа, яка вручає документ, має повернути до суду розписку про одержання, а національне законодавство чітко вимагає, щоб таку розписку було долучено до матеріалів справи.

Розглянувши справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, без визначення та внесення дати судового засідання, суд першої інстанції не дотримався мінімальних гарантій права особи на доступ до суду, у зв`язку з чим

ОСОБА_1 був позбавлений можливості приймати участь у розгляді цієї справи, надавати пояснення у справі, тощо.

Наведені вище порушення позбавили ОСОБА_1 можливості реалізувати свої права у порядку, визначеному законом, зокрема в умовах відкритого та публічного судового розгляду.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд доходить висновку, що оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку іншим доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 2 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП.

Апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: "будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі" (Рішення Європейського суду з правлю дини по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" ("O'Halloran and Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відеозапис, інші документи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відтак, тягар доказування на предмет доведеності достатності доказів винуватості ОСОБА_1 у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення, тобто поліцейських.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №165781 від 02 квітня 2023 року поліцейськими зафіксовано, що: «02 квітня 2023 року о 16:00 год. в Одеській області, Одеському районі, смт. Авангард, вул. Базова, 12, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, тест на місці та у медичному закладі в установленому законодавством порядку пройти відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП.

Вказаний вище протокол ОСОБА_1 підписав без зауважень, надав пояснення на окремому аркуші, про що зазначено у протоколі (а.с.4).

З довідки, складеної правоохоронцями убачається, що відповідно даних Інформаційного порталу Національної поліції України в період з 02 квітня 2022 року по 02 квітня 2023 року ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за

ст. 130 КУпАП (а.с.9).

З письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих ним 02 квітня 2023 року убачається, що 02 квітня 2023 року о 16:00 год. він керував транспортним засобом «Фольцваген Пассат», д.н. НОМЕР_2 та рухався по вул. Базова, 12, смт. Авангард, Одеської області, де був зупинений поліцейськими за порушення ПДР. Під час спілкування з правоохоронцями, йому було запропоновано пройти тест на газоаналізаторі «Драгер» у встановленому законом порядку на що він відмовився, після чого йому було запропоновано проїхати у медичний заклад для подальшого проходження на стан алкогольного сп`яніння, на що він також відмовився. Під час перевірки документів він пояснив поліцейським, що його позбавлено права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим його повідомили, що відносно нього буде складено адміністративні матеріали, а саме за ст. 130, ч.5 ст. 126 КУпАП, з порушеннями згоден (а.с. 6).

З відеозапису, долученого поліцейськими до матеріалів справи убачається, що правоохоронцями було зупинено транспортним засіб, факт керування яким ОСОБА_1 не заперечував та не повідомляв, що за кермом цього автомобіля, до моменту його зупинки, знаходилася інша особа. На вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру), так і закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 відмовився, після чого правоохоронцями його було повідомлено про те, що у такому разі відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, та роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Установивши та зафіксувавши, що після зупинки транспортного засобу, водій транспортного засобу з ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження огляду, як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, поліцейськими підставно складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за

ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ураховуючи викладене вище, зважаючи на письмові пояснення ОСОБА_1 та відеозапис, долучений поліцейськими до справи, які захисник, як джерела доказів не оспорює, апеляційний суд відхиляє доводи захисника щодо недоведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, як такі, що спростовуються фактичними обставинами справи.

Відсутність у матеріалах справи письмового направлення на огляд до закладу охорони здоров`я, за умови, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, не має правового значення.

Не виконання працівниками поліції вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, всупереч доводам апеляційної скарги, не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Викладене вище спростовує твердження захисника щодо відсутності у діях

ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки інкриміноване правопорушення вчинене 02 квітня 2023 року, то на час апеляційного перегляду цієї справи, строк для накладання адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КпАП України, закінчився, що унеможливлює притягнення

ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП та накладення на нього стягнення.

Згідно з ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Підсумовуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 квітня 2024 року скасуванню, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП закриттю на підставі

п. 7 ч. 1ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Апексімова Ігоря Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Апексімова Ігоря Сергійовичазадовольнити.

Постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 квітня 2024 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко