Провадження №3/337/162/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Сидорова Марина Володимирівна, за участю особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , його захисника Бікбаєвої О.М., потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника потерпілих Дерев`янко І.О., розглянувши у м. Запоріжжі справу про адміністративне правопорушення, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Токмак Запорізької області, громадянина України, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.173-2 КУпАП ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ВАВ № 905132, складеним 19.12.2023 інспектором СПДН Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області Добрановим Е.О.: 19.12.2023 о 14.00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , під час якого ображав її принижлевими словами.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.173-2 КУпАп, оскільки він 30.11.2023р. був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ВАВ № 905134, складеним 19.12.2023 інспектором СПДН Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області Добрановим Е.О.: 19.12.2023 о 14.00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно сина ОСОБА_3 , під час якого ображав його образливими та принижлевими словами.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.173-2 КУпАп, оскільки він 30.11.2023 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постановою суду від 14.02.2024 справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 об`єднані в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованих правопорушень не визнав та пояснив, що між ним, дружиною та сином часто виникають сварки та скандали, у тому числі з питань щодо виховання сина. Син та дружина агресивно реагують на його погляди з виховання сина. Також конфлікти виникали з приводу зникнення документів на його квартиру. Зараз вони мешкають окремо. 19.12.2023 син та дружина, прийшли до його квартири, влаштували сварку з приводу кішки, яка втекла через відчинені двері. Під час цієї сварки син та дружина його ображали та принижували. Він відносно них неправомірних дій не вчиняв. Була викликана поліція, яка на усіх склала адміністративні протоколи. Справи про адміністративні правопорушення відносно дружини та сина розглянути та провадженні у них закриті.

Адвокат Бікбаєва О.М. просила провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення у діях її підзахисного.

Потерпіла ОСОБА_2 суду пояснила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . Після розірвання шлюбу вона з дітьми продовжували жити в квартирі колишнього чоловіка за адресою: АДРЕСА_1 , але через постійні конфлікти, 16 грудня 2023 року вона з дітьми перешли мешкати до сестри. Чоловік завжди морально тиснув на них, ображав. 19.12.2023 вона разом з сином ОСОБА_4 прийшли до квартири колишнього чоловіка, щоб забрати свої речі. Коли прийшли то виявили, що ОСОБА_1 змінив замки на вхідних дверях та вони не можуть потрапити до квартири. Вона зателефонувала дільничному, який зателефонував ОСОБА_1 . Через деякий час ОСОБА_1 прийшов, відкрив двері, вони зайшли до квартири та виявили, що немає їх кішки. Вважає, що колишній чоловік вигнав їх кішку, про що вона йому сказала. Після цього ОСОБА_1 став провокувати її на скандал, словесно її ображати. Далі ОСОБА_1 зателефонував дільничному, потім дав слухавку їй, вона почала спілкуватись з дільничним та пішла в іншу кімнату, але чоловік почав виламувати двері у кімнату, на що син зробив йому зауваження. Після цього і вона, і колишній чоловік зателефонували та викликали поліцію. Після того, як приїхали поліцейські, вони склали протокол на всіх трьох. Відносно неї та сина справа вже закрита за відсутністю складу правопорушення.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_3 суду пояснив, що його батьки припинили шлюбні відносини, між ними відсутні порозуміння. 19.12.2023 він з матір`ю прийшли в квартиру, де раніше мешкали, щоб забрати свої речі. Потрапити до квартири не змогли, оскільки батько замінив замок на дверях. Тоді мати зателефонувала дільничному, а той перетелефонував батькові. Коли батько прийшов, він відрив двері, пустив їх до квартири, де з`ясувалось що немає їх кішки. Вони спитали у батька де їх кішка, на що він повідомив, що вона убігла. Через це між батьками виникла сварка. Мати почала плакати, батько став телефонувати дільничному, казав що його провокують на скандал. Після цього слухавку взяла мати, почала розмовляти з дільничним та пішла з телефоном до іншої кімнати. Він закрив у кімнату двері. Батько почав вибивати двері у кімнату, він став на захист матері. Батько кричав, ображав його та матір, називав його «зрадником». Після цього була викликана поліція, які склали протоколи на всіх присутніх. Відносно нього та матері суд закрив справу.

Представник потерпілих адвокат Дерев`янко І.О. вказала, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП є доведеною та просила пригнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засідання пояснив, що він працює ст.ДОП ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, знає родину ОСОБА_6 , оскільки вони сім`єю мешкали по АДРЕСА_2 , яку він територіально обслуговує як дільничний. Раніше це була зразкова родина, проте останній рік між подружжям часто виникають сварки та скандали, у зв`язку з чим ним складались відносно них протоколи про вчинення домашнього насильства. Також пояснив, що одного разу, точну дату він не пам`ятає, йому зателефонувала ОСОБА_2 та повідомила, що її колишній чоловік не віддає їй речі, не пускає до квартири. У зв`язку з цим він зателефонував ОСОБА_1 , який повідомив, що прийде додому та надасть колишній дружині доступ до квартири. В той же день, через деякий час, йому зателефонував хтось з подружжя ОСОБА_6 (він не пам`ятає хто). У слухавку він чув, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбувається словесний конфлікт. ОСОБА_2 звинувачувала колишнього чоловіка в тому, що він вбив або вигнав кішку. Вона голосно кричала, емоційно спілкувалась з чоловіком, а ОСОБА_1 казав, що вона грає на публіку. Потім він дізнався, що в той день за місцем мешкання ОСОБА_1 на виклик приїздила поліція, були складені протоколи про адміністративні правопорушення.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Так, ст.7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Згідно з ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пункт 2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Отже, у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме інспектор поліції, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд також виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

Так, відповідно до вимог ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є одним з джерел доказів у справі про адміністративне правопорушення, а тому дотримання правил щодо його складання є обов`язковим.

Відповідно до п.9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Отже, відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають виказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Крім того, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вже зазначалось, за змістами протоколів ВАВ № 905132 від 19.12.2023р. та ВАВ 905134 від 19.12.2023р. ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 19.12.2024р. о 14.00 год. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 , під час якого ображав їх принизливими словами та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Так, адміністративна відповідальність за ч.2 ст.173-2 КУпАП передбачена за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч.1 ст.173 КУпАП.

Частина 1 ст.173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.1 цього Закону, психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Отже, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу, тобто наявність в діях наміру, спрямованого на досягнення бажаного результату. Крім умисності, характерним для домашнього насильства є також спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство по відношенню до своєї жертви. Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством.

Насильством є застосування силових методів або психологічного тиску за допомогою погроз, свідомо спрямованих на слабких або тих, хто не може чинити опір, тобто це будь-яке застосування сили щодо беззахисних.

Конфлікт - це зіткнення протилежно спрямованих, несумісних одна з одною потреб, інтересів, соціальних установок, планів тощо у свідомості окремої особи, яке виникає в міжособистісних взаємодіях окремих осіб чи груп. Для конфлікту як способу взаємодії характерним є баланс (рівність) сил між його учасниками, владний баланс (симетричні відносини), що характеризується здатністю кожної зі сторін однаково впливати на процес конфлікту, відносною рівністю фізичних сил, соціально-психологічної адаптованості, соціального статусу, стану здоров`я, ментального розвитку тощо.

Різниця між конфліктом та насильством, за вчинення якого передбачена відповідальність, полягає у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди, а не прагненням розв`язати спір.

При цьому, маніпуляції можуть бути як стилем поведінки в конфлікті, так і проявами домашнього насильства, як то газлайтинг - певні примушування постраждалої сумніватися в своїй адекватності та/чи в адекватності свого сприйняття навколишнього середовища, віктімблейдинг - явище/поведінка, в основі якої знаходиться звинувачення постраждалої у провокуванні насильства щодо неї або в тому, що відносно неї було вчинено насильство.

Самі по собі нецензурні висловлювання чи словесні образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи.

При цьому, такі дії повинні викликати у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинити емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Виходячи з викладеного, оцінивши обставини справи та надані докази, суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та його винуватість в ньому належними та допустимими доказами «поза розумним сумнівом» не доведені.

Викладені в протоколах про адміністративні правопорушення суть правопорушень не містять відомостей про наявність в діях ОСОБА_1 умислу на заподіяння шкоди психологічному здоров`ю колишньої дружини ОСОБА_2 та сину ОСОБА_3 . Ознаки свідомого спрямування ОСОБА_1 своїх образ на колишню дружину та сина, його психологічної переваги над ними в протоколі відсутні.

Отже, обставини, викладені у протоколі, не дозволяють зробити однозначний висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу домашнього насильства як адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності.

Крім того, в інших наданих суду доказах також відсутні відомості, які б достовірно вказували на наявність в діях ОСОБА_1 обов`язкових ознак домашнього насильства.

З пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що між колишнім подружжям ОСОБА_6 склались взаємні особисті неприязні відносини, між ними тривалий час відсутнє порозуміння, у них різні погляди на життя, у тому числі у питаннях виховання сина, що призводить до конфліктів, сварок та обоюдних образ.

Обставини події 19.12.2023р. вказують на те, що між колишнім подружжям ОСОБА_6 в присутності та за участі їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 мав місце саме конфлікт із взаємними словесними образами, коли кожна зі сторін намагалась зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони, тобто зазначені особи не є залежними одна від одною.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 в цій ситуації, хоча і мав певну фізичну перевагу, висловлюючи образи, свідомо діяв з наміром подавити волю колишньої дружини та сина, отримати над ним психологічний контроль, викликати побоювання за свою безпеку або спричинити емоційну невпевненість, у тому числі і завдати шкоди психічному здоров`ю. Ознаки домінування кривдника над жертвою в даній ситуації відсутні.

За наведених обставин вчинення з боку ОСОБА_1 саме домашнього насильства до колишньої дружини ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 виключається.

Про це також свідчить і одночасне складання працівниками поліції за фактом подій 19.12.2023 протоколів про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, і вважає необхідним на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в цій справі закрити.

Керуючись ст.3, 62 Конституції України, ст.7, 9, 10, 173-2, 245, 247, 251, 256, 268, 280, 283 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її постановлення.

Суддя М.В.Сидорова