Справа № 156/732/24 Провадження №33/802/539/24 Головуючий у 1 інстанції:Малюшевська І. Є.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Воротньова І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 09 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Іваничі Володимирського району, Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , розлученого, на утриманні одна малолітня дитина, непрацевлаштованого, до адміністративної відповідальності за ст. 185 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень 00 коп.

Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп судового збору.

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 13.06.2024 року о 00:35 в сел. Іваничі по вул. Відродження не виконав неодноразову законну вимогу працівника поліції про надання документів, передбачених п. 2.4 ПДР (посвідчення водія, чинний страховий поліс та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) для встановлення особи, смикав працівників поліції, поводив себе зухвало та нахабно, тобто такими своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 185 КпАП України.

Не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження по справі, посилаючись на те, що матеріали справи не містять достатньої кількості доказів, які би вказували на доведеність факту вчинення ним злісної непокори.

На думку апелянта, достатніх доказів, які свідчать про наявність в його діях правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України, не надано суду, а рапорт працівника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не є достатнім та переконливим доказом винності особи без інших доказів.

Разом з тим апелянт зазначає, що відеозапис доданий до матеріалів справи, не є безперервним відеозаписом, що свідчить про недопустимість такого доказу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника, доходжу наступного висновку.

Відповідно до приписів ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання апеляційного суду, вказаних вимог закону судом першої інстанції під час розгляду справи стосовно ОСОБА_1 за ст. 185 КпАП України дотримано та вжито всіх заходів, передбачених КпАП України, для з`ясування питання, зокрема, про наявність в діях останнього складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а тому вказаний вище висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст. 280 КУпАП.

Диспозиція ст. 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Отже, для притягнення особи до відповідальності за ст. 185 КпАП України необхідні дві складові: законне розпорядження або вимога працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків та злісна непокора порушника.

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначені основні повноваження поліції.

Частинами 2, 3, 6 статті 62 «Про Національну поліцію», передбачено що, законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням, невиконанням вимог, намаганням до втечі та іншими діями чи бездіяльністю.

Як судом першої, так і апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 13.06.2024 о 00:35 в сел. Іваничі по вул. Відродження вчинив злісну непокору законному розпорядженню працівника поліції, а саме не виконав неодноразову законну вимогу працівника поліції про надання документів, передбачених п. 2.4 ПДР (посвідчення водія, чинний страховий поліс та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) для встановлення особи, смикав працівників поліції, поводив себе зухвало та нахабно.

З відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що транспортному засобу під керуванням ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність зупинитися, шляхом увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольору, що підтверджується й рапортом поліцейського СРПП ВПД №1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Петровської Ю. Однак, після невиконання водієм вимоги про зупинку поліцейський розпочав переслідування вказаного автомобіля на службовому автомобілі до зупинки транспортного засобу.

Відеозаписи містять дані того, що після зупинки даного автомобіля, працівник поліції надавши персональні дані, почав з`ясовувати у водія причини не виконання водієм вимог зупинки автомобіля та вказував на необхідність надати реєстраційні документи на транспортний засіб, посвідчення водія на що водій не реагував, при цьому представник влади постійно роз`яснював наслідки, які можуть настати для водія в разі, якщо законні вимоги не будуть виконані.

Крім того, відеозаписом зафіксовано, що водій пересідав з водійського місця на пасажирське місце, надалі на заднє сидіння автомобіля, при цьому не реагував на вимоги працівників поліції, відмовлявся вийти з транспортного засобу.

З огляду на наведене, водій свідомо не виконував вимоги поліцейських про зупинку транспортного засобу, не виконав неодноразову законну вимогу працівника поліції про надання документів, передбачених п. 2.4 ПДР (посвідчення водія, чинний страховий поліс та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) для встановлення особи, маючи на меті уникнути спілкування з ними, чим порушив вимоги п. 2.4. Правил дорожнього руху.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що уже при спілкуванні із працівниками поліції ОСОБА_1 вів себе агресивно, грубо та не бажав виконувати законні вимоги працівника поліції щодо надання для перевірки посвідчення водія та реєстраційних документів на автомобіль. ОСОБА_1 неодноразово наголошував працівникам поліції про те, що вони неправомірно зупинили його автомобіль і він не бажає виконувати вимоги поліції.

Разом з тим, водію було повідомлено про причини зупинки автомобіля під його керуванням та неодноразово повідомлено про відео фіксацію події та повідомлено про вимоги працівника поліції щодо належної поведінки водія ОСОБА_1 , який висловлював незадоволення діями поліцейських та своєю поведінкою намагався ускладнити виконання поліцейськими їх обов`язків.

Водій не реагував на вимоги поліцейського, більш того протидіяв законним вимогам, з транспортного засобу не виходив і навіть коли поліцейський повідомив, що буде змушений одягти на водія кайданки, водій не реагував, а вже після активних дій поліцейських активно протидіяв законним вимогам.

Також відеозаписами зафіксовано повідомлення працівником поліції ОСОБА_1 про наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння та зафіксовано доставлення його у відділ поліції для оформлення відповідних матеріалів та в медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 також висловлював погрози в сторону працівників поліції, грубі висловлювання та образи, під час виконання працівниками поліції своїх обов`язків щодо оформлення матеріалів справи.

На переконання апеляційного суду згадані вище відеозаписи та протокол про адміністративне правопорушення не містять розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому правильно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

Доводи апеляційної скарги щодо ознак недопустимості відеозапису, який наявний в матеріалах справи, не приймаються судом, оскільки відеозапис відтворюється, є звук, на відео знаходиться водій ОСОБА_1 , що ним не заперечується, а відеозапис є безперервним, однак складається з кількох відеофайлів, що в хронологічному порядку дають змогу встановити усі обставини справи.

В даному випадку обставина, що відеозапис складається з кількох відеофайлів, жодним чином не впливає на допустимість доказу, оскільки він має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, а тому вказаний відеозапис правильно прийнято судом як доказ.

Рапорт інспектора хоча і не є прямим доказом у справі, проте перебуває у взаємозв`язку з іншими доказами, зокрема з відеозаписом з нагрудних камер поліцейських та протоколом про адміністративне правопорушення.

Рапорт поліцейського СРПП ВПД №1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Петровської Ю. суд першої інстанції оцінив в сукупності з іншими, зібраними у справі та проаналізованими доказами, та дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України, є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться до незгоди апелянта з постановою суду першої інстанції та спрямовані на уникнення правопорушником покарання за скоєне ним правопорушення.

З врахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 09 липня 2024 року стосовно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В. В. Гапончук