Справа № 450/4095/24 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 33/811/1556/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю ОСОБА_1 та захисника - адвоката Петрини С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Петрини Святослава Михайловича на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 гривень судового збору.

Згідно з постановою судді, 19.08.2024 о 20 год. 25 хв. в с. Волиця, вул. Івана Франка, 1 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Kia Sportage д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння відмовилася у встановленому законом порядку.

Такими своїми діями водій ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 ПДР.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Петрина С.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судускасувати та винести нову, якою звільнити ОСОБА_1 , від адміністративної відповідальності, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в її діях, а провадження в справі закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова суду незаконна, винесена із грубим порушенням вимог процесуального законодавства, судом зроблені висновки, які не узгоджуються з вимогами законодавства щодо критерії належності та допустимості доказів, висновки суду не відповідають дійсним обставинам та побудовані на припущеннях, що є наслідком не дотримання вимог доведення винуватості особи «поза розумним сумнівом».

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не відмовлялась проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер». На відеозаписі зафіксовано проходження огляду на приладі «Драгер», однак прилад не фіксує результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що ОСОБА_1 попереджала працівників поліції перед оглядом, що вона їде від стоматолога і фізично не може відкрити ротову порожнину щоб сильно продути.

Зауважує, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складено о 20 год. 50 хв. 19.08.2024 року тоді, як сам огляд почали проводити лише об 21 год. 01.хв. 19.08.2024 року.

Зазначає, що із матеріалів справи і долучених до неї відеозаписів не вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Заслухавши виступ ОСОБА_1 та захисника - адвоката Петрини С.М., на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на позицію апелянта, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, її вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 918077 від 19.08.2024 року; реєстрацією ЄО № 9256 від 19.08.2024; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 19.08.2024; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.08.2024; відеозаписами з диску, які містять фіксацію обставин події та підтверджують вину водія ОСОБА_1 .

Визнаючи винуватою та накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя виходив з того, що в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України.

З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Долучений до протоколу відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

На відеозаписі детально зафіксована поведінка ОСОБА_1 на місці події.

Згідно долучених відеозаписів, вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події, на що остання погодилася, однак неодноразово, проходячи освідування за допомогою приладу Драгер, остання не видихала повітря, а вдихала.

Поліцейськими було роз`яснено ОСОБА_1 право пройти освідування за допомогою приладу Драгер, а також можливість проїхати на освідування в медичний заклад. Однак ОСОБА_1 відмовилася проїхати на освідування в медичний заклад, а попросила ще раз пройти тест за допомогою приладу Драгер.

Однак, остання надалі продовжувала вдихати повітря, а не видихати. Також, ОСОБА_1 було повідомлено, якщо вона не буде правильно проходити огляд на алкогольне сп`яніння за допомогою приладу Драгер і не проїде в медичний заклад для проходження освідування, то це буде розцінюватися, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, працівник патрульної поліції зафіксував у встановленому законом порядку відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

А тому доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не відмовлялася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а декілька разів продувала ««Драгер», що виключає склад адміністративного правопорушення, є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що доводи адвоката Петрина С. стосовно того, що "направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" складено 20 год. 50 хв. 19.08.2024 року тоді, як сам огляд почали проводити лише об 21 год. 01.хв.19.08.2024 року суд розцінює, як описку.

Категоричне невизнання ОСОБА_1 своєї вини, апеляційний суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та не звільняють її від відповідальності за скоєне.

Отже, водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодилась нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2024 року якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Петрини Святослава Михайловича - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк