Справа № 274/8679/24
Провадження №3/0274/2767/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2024 м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Базюк Ю.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Бердичівського районного відділу поліції ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бердичева, яка має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працює в ТОВ "Інко - Фуд", проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

05.11.2024 на розгляд до Бердичівського міськрайонного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 30.10.2024 серії ВАВ № 038504 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП, який відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями переданий на розгляд судді Базюку Ю.П.

Згідно змісту протоколу (дослівно), 30.10.2024 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , ухилялась від покладених на неї батьківських обов`язків по відношенню до ОСОБА_2 , 2008 року народження, ОСОБА_3 , 2018 року народження, так як не забезпечила необхідних умов життя, виховання, які передбачені ст.ст. 8, 12 "Про охорону дитинства", ст. 150 СК України, так як зловживає алкоголем, має низький виховний потенціал, не забезпечує. Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину не визнала. Пояснила, що вона не розуміє в чому її звинувачують.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 , події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП з таких підстав.

Як убачається з диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративна відповідальність настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Зазначена норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно - правових актів, які регулюють відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх.

Права неповнолітніх дітей закріплюються Конституцією України, Конвенцією ООН про права дитини, Законом України "Про охорону дитинства", Сімейним кодексом України та іншими нормативно - правовими актами, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 СК України. Так, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 16 своєї постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей являє собою бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. А об`єктивна сторона за ч. 1 ст. 184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей, незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Крім того, відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата та місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Поряд з цим, складений 30.10.2024 стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому: не розкрита суть адміністративного правопорушення (які саме дії, пов`язані із вихованням, життям своїх неповнолітніх дітей, вчинила або не вчинила ОСОБА_1 , що призвело до невиконання нею своїх батьківських обов`язків саме 30.10.2024).

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується ухилення від виконання покладених на неї батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітніх дітей, що виражається в тому, що вона зловживає алкоголем, має низький виховний потенціал, не забезпечує (чим саме суд прочитати не зміг через нерозбірливо викладений текст).

Поряд з цим, відомостей про те, що 30.10.2024 соціальні служби разом з поліцією відвідували помешкання ОСОБА_1 та цього дня застали її в стані алкогольного сп?яніння матеріали справи не містять.

Звинувачення ОСОБА_1 в низькому виховному потенціалі без зазначення дій/бездіяльності, які вона вчинила або не вчинила, наслідків, які настали, не може слугувати підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 184 КУпАП. Таке звинувачення взагалі є абстрактним, неконкретним та не може бути підтверджено об`єктивними доказами.

В протоколі нерозбірливо зазначено, чим ОСОБА_1 не забезпечила дітей, що позбавляє суд можливості надати її діям правову оцінку. Разом з тим, з долучених до протоколу письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що вона в міру своїх сил забезпечує потреби дітей.

Долучений до протоколу єдиний доказ - пояснення старости села ОСОБА_5 від 30.10.2024, стосуються загальної характеристики сім`ї ОСОБА_1 , а саме що ОСОБА_4 зловживає алкоголем, залишає меншу доньку ОСОБА_6 на старшу доньку ОСОБА_7 , яка веде антигромадський спосіб життя, а також про те, що в будинку брудно, менша донька не має взуття, не ходить в садочок. Проте такі дії ОСОБА_1 в протоколі не інкримінуються.

Підсумовуючи викладене, суд вкотре констатує, що при розгляді справ про адміністративне правопорушення суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 250, 256, 247 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ю.П. Базюк