ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2114/21
Провадження №3-в/477/2/24
ПОСТАНОВА

про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови

18 січня 2024 року місто Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Глубоченко С.М., розглянувши подання Миколаївського районного відділу №2 філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях про вирішення питання про давність виконання постанови суду від 29 листопада 2021 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, зареєстрований та фактично проживає в АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2023 року начальник Миколаївського районного відділу №2 філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях Зиміна І.О. звернулася до суду з поданням, в якому просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного за постановою суду від 29 листопада 2021 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання вказаного судового рішення.

В обґрунтування подання посилається на те, що постанова суду з 20 грудня 2021 року перебуває на виконанні в органу пробації.

ОСОБА_1 на виклики до органу пробації не з`являється, за зареєстрованим місцем проживання не проживає, фактичне місце проживання встановити не вдалося.

З огляду на вказане, вважає за можливе з посиланням на статтю 80 КК України та із застосуванням аналогії закону, враховуючи, що постанова суду не виконана впродовж двох років з дня набрання нею законної сили, звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

В судове засідання представник органу пробації не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд подання без його участі, внесене подання підтримує у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , матеріали подання Миколаївського районного відділу №2 філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях про вирішення питання про давність виконання постанови суду від 29 листопада 2021 року, суддя дійшов висновку про його необґрунтованість, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з частиною першою статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу про адміністративні правопорушення та інших законів України.

Згідно зі статтею 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Положеннями КУпАП передбачено, що орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, може припинити її виконання, при цьому звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення не передбачено.

В силу вимог статті 302 КУпАП за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 статті 247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.

Так, відповідно до пунктів 5, 6 та 9 статті 247КУпАП орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання, у разі: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

У відповідності до приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 листопада 2021 року №477/2114/21 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 183-1 КУпАП за накладенням на нього адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин.

10 грудня 2021 року вказане судове рішення набрало законної сили та було звернуто до виконання, шляхом його направлення до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань.

Відповідно до матеріалів подання, у зв`язку з надходженням постанови суду для виконання до органу пробації, ОСОБА_1 був постановлений на облік Миколаївського районного відділу №2 філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях, та з метою його ознайомлення з порядком та умовами відбування стягнення здійснено виклик останнього, за яким він не з`явився.

Під час проведення заходів, щодо виклику ОСОБА_1 до органу пробації, було отримано відомості про місце реєстрації ОСОБА_1 , проведено бесіду зі старостою с. Українка де зареєстрований останній та встановлено, що за місцем своєї реєстрації ОСОБА_1 відсутній та його фактичне місце перебування не відоме.

Оскільки з часу набрання законної сили постановою суду пройшло більше двох років, а адміністративне стягнення у виді суспільно-корисних робіт на даний час не виконано, то орган пробації у зв`язку з відсутністю у КУпАП норм що врегульовують порядок припинення виконання постанови суду, посилаючись на подібні за змістом норми, які містяться у статті 80 КК України (аналогію Закону) вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Вирішуючи питання, щодо наявності підстав для застосування до даних правовідносин норм, які врегульовані статтею 80 КК України, слід виходити з того, що стаття 80 КК України (за аналогією) передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Особа, на яку накладено адміністративне стягнення певного виду не може перебувати в потенційному очікуванні виконання фактично покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і правопорушником адміністративні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання постанови про накладення стягнення.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного стягнення зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, на яку накладено певний вид стягнення, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Згідно визначення, яке наведено у статті 31-1 КУпАП суспільно корисні роботи полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, оплачуваних робіт, вид яких та перелік об`єктів, на яких порушники повинні виконувати ці роботи, визначає відповідний орган місцевого самоврядування. Суспільно корисні роботи призначаються районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею) на строк від ста двадцяти до трьохсот шістдесяти годин і виконуються не більше восьми годин, а неповнолітніми - не більше двох годин на день. Суспільно корисні роботи не призначаються особам, визнаним інвалідами I або II групи, вагітним жінкам, жінкам, старше 55 років та чоловікам, старше 60 років.

Як передбачено статтею 325-1 КУпАП, постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт надсилається на виконання органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, не пізніше дня, наступного за днем набрання постановою законної сили. Виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт здійснюється шляхом залучення порушників до суспільно корисної праці, вид якої визначається відповідним органом місцевого самоврядування. За виконання суспільно корисних робіт порушнику нараховується плата за виконану ним роботу. Оплата праці здійснюється погодинно за фактично відпрацьований час у розмірі не меншому, ніж встановлений законом мінімальний розмір оплати праці.

Порядок виконання адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт передбачений наказом Міністерства юстиції України №474/5 від 19 березня 2013 року «Про затвердження Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт» (далі Порядок).

Відповідно до пункту 12.1 Порядку, при виконанні постанов суду (судді) про застосування суспільно корисних робіт на уповноважений орган з питань пробації покладаються: облік порушників; роз`яснення порушникам порядку та умов відбування суспільно корисних робіт; погодження з органами місцевого самоврядування та власниками підприємств переліку об`єктів, на яких порушники виконуватимуть суспільно корисні роботи, та видів таких робіт; контроль за відбуванням стягнення порушниками та виконанням обов`язків власником підприємства за місцем відбування порушниками суспільно корисних робіт; облік відпрацьованого порушниками часу; проведення у разі потреби контрольних перевірок за місцем відбування порушниками суспільно корисних робіт; з`ясування причин невиходу порушників на суспільно корисні роботи; складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно порушників, які ухиляються від відбування суспільно корисних робіт.

Умови виконання постанов суду (судді) про застосування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт передбачені розділом ХІІІ Порядку.

Відповідно до пункту 13.14. Порядку, усі питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідно до статті 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення вирішуються судом, який виніс постанову.

Пунктом 13.13. Наказу Міністерства юстиції України від 19 березня 2013 № 474/5 «Про затвердження Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт» передбачено, що якщо після встановлення місця проживання порушника з`ясовано, що він за цим місцем не проживає, місцеперебування його невідоме та наявні підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду (судді), уповноважений орган з питань пробації вносить до суду, який виніс постанову, подання щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови.

У свою чергу порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, обчислення їх строку та наслідки ухилення особи від відбування такого покарання містяться в у главі 31А КУпАП.

Статтею 325-4 КУпАП передбачені наслідки ухилення особи від відбування суспільно корисних робіт, де зазначено, що у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.

Разом з цим, на теперішній час відсутній законодавчо визначений механізм щодо вжиття будь-яких заходів у випадку відсутності особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, за її місцем проживання та невідомим місцеперебуванням.

Оскільки КУпАП, який має вищу юридичну силу аніж зазначений вище порядок, не містить правового врегулювання у разі відсутності особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, за її місцем проживання та/або невідомо її місцеперебування, то дійсно у такому випадку може мати місце застосування аналогії закону, шляхом застосування до таких правовідносин, норм, які регулюють подібні правовідносини.

За аналізом положень КУпАП, зокрема статей 30-1 та 31-1 вбачається що указані у них визначення мають ідентичні положення щодо характеру виконуваних робіт.

Так, у першому випадку, положення статті 30-1 КУпАП визначають, що громадські роботи полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування, а в другому положення статті 31-1 КУпАП вказують на те, що суспільно корисні роботи полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, оплачуваних робіт, вид яких та перелік об`єктів, на яких порушники повинні виконувати ці роботи, визначає відповідний орган місцевого самоврядування.

За системним аналізом указаних норм вбачається, що застосування адміністративного стягнення, як у першому, так і у другому випадку, полягає у виконання особою суспільно-корисних робіт, що свідчить синонімічність указаних видів адміністративного стягнення, тому і вбачається, доцільним у порядку аналогії закону застосовувати до правовідносин, які виникають з одного виду стягнення, положення, що регулюють інший вид стягнення.

Доцільність застосування такої аналогії у цьому випадку, вбачається ще переконливішою з огляду на те, що порядок виконання адміністративного стягнення у першому та другому випадках врегулювано одним нормативним актом «Порядком виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт», що затверджений наказом Міністерства юстиції України №474/5 від 19 березня 2013 року, а здійснення виконання стягнення покладено на орган пробації.

Відповідно до абзацу 3 статті 321-1 КУпАП, якою врегульовано порядок виконання постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт, у разі втрати працездатності, призову на строкову військову службу, взяття під варту, засудження до кримінального покарання у виді позбавлення або обмеження волі, або якщо невідоме місцезнаходження особи, постановою суду (судді) за поданням органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, громадські роботи замінюються штрафом, розмір якого визначається з розрахунку, що чотири години невідбутих громадських робіт дорівнюють одному неоподатковуваному мінімуму доходів громадян.

З огляду на те, що питання про заміну призначеного судом адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, за відсутності відомостей про місцезнаходження особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, може бути врегулювано у порядку визначеному положеннями статті 321-1 КУпАП, шляхом заміни невідбутих годин суспільно-корисних робіт адміністративним штрафом із розрахунку, що зазначений у цій статті, подання органу пробації задоволенню не підлягає, а матеріали особової справи підлягають поверненню до органу пробації для подальшого виконання постанови суду.

Керуючись статтями 304, 321-1 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання Миколаївського районного відділу №2 філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях про вирішення питання про давність виконання постанови суду від 29 листопада 2021 року відносно ОСОБА_1 відмовити.

Матеріали особової справи ОСОБА_1 повернути до органу пробації.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО