ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/11292/24

Провадження № 3/522/5657/24

02 грудня 2024 року

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Кічмаренко С.М., за участю секретаря судового засідання Коноваленко В.О., прокурора Острик О.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Казарновського О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справи про адміністративні правопорушення, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- в скоєнні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-6, ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали адміністративної справи за протоколом №1235/2024 від 08.07.2024 у відношенні ОСОБА_1 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , припиняючи з 22.05.2024 року діяльність на посаді директора комунальної установи «Служба з обслуговування адміністративних будівель виконавчих органів Одеської міської ради», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та суб`єктом декларування відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. | ст. 3 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», суб`єктом згідно Примітки ст. 172-6 КУпАП, як особа яка припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, в порушення абзацу першого ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подав 25.06.2024 о 08 годині 52 хвилини шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припиняє діяльність. пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Також, до Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали адміністративної справи за протоколом №1236/2024 від 08.07.2024 у відношенні ОСОБА_1 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора комунальної установи «Служба з обслуговування адміністративних будівель виконавчих органів Одеської міської ради» будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, яка прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та суб`єктом відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. | ст. 3 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» і Примітки до ст. 172-7 КУпАП, в порушення ст. 28 Закону, не повідомив безпосереднього керівника - Одеську міську раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час прийняття рішення та вчинення дій щодо підписання наказу М° 39 від 22.05.2024 «Про преміювання працівників КУ «Служба з обслуговування адміністративних будівель виконавчих органів ОМР» за підсумки роботи у травні 2024 року. згідно якого нараховано та виплачено премію в розмірі 140% собі особисто. чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Також, до Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали адміністративної справи за протоколом №1237/2024 від 08.07.2024 у відношенні ОСОБА_1 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді директора комунальної установи «Служба з обслуговування адміністративних будівель виконавчих органів Одеської міської ради», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, яка прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та суб`єктом відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» і Примітки до ст. 172-7 КУпАП, в порушення ст. 28 Закону, вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів під час підписання наказу № 39 від 22.05.2024 «Про преміювання працівників КУ «Служба з обслуговування адміністративних будівель виконавчих органів ОМР» за підсумки роботи у травні 2024 року, згідно якого нараховано та виплачено премію в розмірі 140% собі особисто, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2024 року справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 Єдиний унікальний номер справи 522/11292/24, провадження № 3/522/5657/24, № 3/522/5658/24, та № 3/522/5659/24 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1, ст. 172-6, ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП об`єднати в одне провадження, присвоївши єдиний унікальний номер справи 522/11292/24, провадження 3/522/5657/24.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вказаних адміністративних правопорушеннях не визнав та зазначила, що з протоколами не згоден просив закрити провадження відносно нього, а також надавши письмові заперечення.

Захисник Казарновський О.Л. оголосив клопотання про закриття об`єднаного провадження на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні просила визнати винним ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень за ч.1 ст. 172-6, ч.ч. 1, 2 ст. 172-7, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу у максимальному розмірі, передбачених санкцією статей, підтримавши протоколи про адміністративного правопорушення від 08.07.2024 року.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши надані в розпорядження суду документи та докази, суд доходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколів про адміністривні правопорушення директор КУ «Служба з обслуговування адміністративних будівель виконавчих органів ОМР» ОСОБА_1 , виконуючи передбачені статутом, контрактом та посадовою інструкцією службові повноваження, підписав наказ № 39 від 22.05.2024 «Про преміювання працівників КУ «Служба з обслуговування адміністративних будівель виконавчих органів ОМР» за підсумки роботи у травні 2024 року, згідно якого нараховано та виплачено премію в розмірі 140% собі особисто, та в порушення ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив безпосереднього керівника - Одеську міську ралу про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час підписання вищевказаного наказу, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, а саме неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинив дію та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів під час підписання вище вказаного наказу, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1,2частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1)вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2)повідомляти непізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі-Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно визначень, наведених у примітці до ст. 172-7 КУпАП, а також в ч. 1 ст. 1 Закону, реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях (ч. 1 ст. 1 Закону).

При цьому наявність приватного інтересу може створювати потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень, та реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

За міжнародним стандартом ОЕРС поняття реального конфлікту інтересів тлумачиться так: «Конфлікт інтересів - це конфлікт між суспільно-правовими обов`язками та приватними інтересами державної посадової особи, при якому його приватні інтереси (що витікають з положення державного посадовця як приватної особи) здатні неправомірним чином вплинути на виконання ним офіційних обов`язків або функцій».

Відповідно до статті 1 Закону корупційне правопорушення визначено як діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Метою корупційного правопорушення є одержання неправомірної вигоди.

Відповідно з роз`яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч.1 ст.1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

Окрім того, сам факт наявності між посадовою особою юридичної особи публічного права родинних стосунків чи інших позаслужбових стосунків та їх роботу в одній установі, не є порушенням вимог антикорупційного законодавства.

Відповідно до п. 7 Посібника ОЕСР з питань врегулювання конфліктів інтересів на державній службі (https://www.oecd.org/gov/ethics/49106140.pdf), занадто суворий підхід до врегулювання приватних інтересів може вступати в протиріччя з іншими правами, виявлятися недієвим або контрпродуктивним на практиці або позбавляти державну службу привабливості в очах претендентів на державну службу.

Водночас під судового розгляду встановлено, що підготовку тексту наказу про преміювання працівників установи, який було зареєстровано під номером №39 від 22.05.2024, який викладено на п?яти аркушах та в якому перелічені усі працівники установи - 186 осіб, ОСОБА_1 не здійснював, він цей наказ лише підписав. Текст наказу готували працівники бухгалтерії.

Як тільки ОСОБА_1 з`ясував, що працівники бухгалтерії включили його до цього наказу, та що йому виплачена премія за відсутності розпорядження Одеського міського голови, він одразу - 31.05.2024 - перерахував усю суму нарахованої премії 12 042 грн. на рахунок Комунальної установи «Служба з обслуговування адміністративних будівель виконавчих органів Одеської міської ради».

З огляду на встановлені обставини, суд доходить висновку, що матеріали справи не містять, як і не надані стороною обвинувачення суду, доказів, які у своїй сукупності містять усі ознаки реального конфлікту інтересів, а також доказів наявності умислу ОСОБА_1 на вчинення такого порушення закону, як і будь-яких доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_1 факту приватного інтересу, факту суперечності між приватним інтересом і службовими повноваженнями.

Окрім цього відповідно до протоколу ОСОБА_1 , припиняючи з 22.05.2024 року діяльність на посаді директора комунальної установи «Служба з обслуговування адміністративних будівель виконавчих органів Одеської міської ради», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та суб`єктом декларування відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. | ст. 3 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», суб`єктом згідно Примітки ст. 172-6 КУпАП, як особа яка припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, в порушення абзацу першого ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подав 25.06.2024 о 08 годині 52 хвилини шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припиняє діяльність. пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "a", ""-"?" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Також відповідно до Роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції №4 від 13.11.2023 «Щодо фінансової доброчесності: застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомления про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку)» визначено, що декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону протягом 30 календарних днів з дня припинення діяльності.

Така декларація подається за період який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб?єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким с останній день здійснення діяльності, яка передбачає обов`язок подання декларації. перебування на посаді, яка зумовлює здійснення такої діяльності.

Таким чином, директор КУ «Служба з обслуговування адміністративних будівель виконавчих органів ОМР» ОСОБА_1 , як особа, яка припиняє 22.05.2024 року діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, був зобов?язаний подати декларацію за період неохоплений раніше поданими деклараціями, до 00 годин 00 хвилин 21.06.2024 року.

Проте, ОСОБА_1 , будучи суб?єктом декларування, який повинен бути обізнаним щодо обов?язку, способу, та терміну подачі такого типу декларації, за відсутності поважних причин, в порушення абзацу першого частини другої статті 45 Закону, подав відповідну декларацію за період неохоплений раніше поданими деклараціями, лише 25.06.2024 р. о 08 годині 52 хвилини, що встановлено відповідно до відкритих загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій місцевого самоврядування.

На підставі вище викладеного, в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджується, у відповідності до вимог, передбачених ст. 251 КУпАП, належними та допустимими у справі доказами, доданими до матеріалів справи.

Отже, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушниці та ступінь вини, а також відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 буде достатнім та необхідним застосування адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку з винесення постанови про накладання адміністративного стягнення, на порушника покладається обов`язок сплати судового збору, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 гривень 60 копійок /шістсот п`ять/ гривень 60 копійок на користь держави.

Керуючись ст.283-285 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172-7.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 /п`ятдесяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 850 / вісімсот п`ятдесят гривень / гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок /шістсот п`ять/ гривень 60 копійок на користь держави.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту прокурора без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП України у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи подання прокурора.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси Кічмаренко С.М.