Справа № 199/8998/24
ПОСТАНОВА

іменем України

08.11.2024 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, працюючої директором ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 2», яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

06.11.2024 з Південно-Східного міжрегіонального управління ДСПП надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Так, 31.07.2024 звільнено ОСОБА_2 за угодою сторін з посади охоронця відповідно до наказу № 2-К від 31.07.2024 про звільнення з роботи на підставі особистої заяви від 10.07.2024.

Остаточний розрахунок в сумі 16482,37 гривень з ОСОБА_2 проведено 05.09.2024 (платіжна інструкція від 05.09.2024 № 1182), таким чином не виплачено звільненому працівнику середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку, що призвело до порушення умов трудового договору, передбаченим законодавством про працю, ч. 1 ст. 10 Закону України № 2136 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», ч. 3 ст.115, ст. 116, ст. 117, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР.

ОСОБА_1 до суду не з`явилася, була сповіщена про дату, час і місце судового розгляду справи судовою повісткою, а також через офіційний веб-сайт судової влади, тобто судом прийнято вичерпні заходи для її повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Заяв чи клопотань від останньої про розгляд справи за її участю не надходило.

24.02.2022 Рада Суддів України відповідно до статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Положення про Раду суддів України, затвердженого Х позачерговим з`їздом суддів України 16.09.2010 (із подальшими змінами) прийняла рішення № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень Вищої ради правосуддя та воєнних дій з боку російської федерації. Серед іншого, Рада Суддів України вирішила: Звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена.

02.03.2022 Рада Суддів України надала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, у яких зазначила, що особливості роботи суду визначаються виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні, а при визначенні умов роботи суду у воєнний час необхідно керуватися реальними поточними обставинами, що склалася в регіоні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, враховуючи реальні поточні обставини, що склалися у місті Дніпрі, а також те, що робота Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська не припинена, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 не з`явилася в судове засідання, тобто добросовісно не виконала процесуальні обов`язки, вважаю можливим розгляд справи здійснювати у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, повністю підтверджена наступними доказами:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення №ПС/ДН/31614/0242/П/ПТ від 09.10.2024, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП. Особа що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи запрошеною повідомленням Південно-Східного Міжрегіонального Управління ДСПП, для складання та підписання протоколу про адміністративне правопорушення з`явилася та надала свої письмові пояснення: «Ці порушення виникли в зв`язку з моєю хворобою під час звільнення працівника. Порушення будуть усунені. Прошу розглядати без моєї участі». Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ОСОБА_1 ), роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, а також положень ст. 268 КУпАП;

- актом від 09.10.2024 № ПС/ДН/31614/0242, складений за результатами проведення державного нагляду щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони праці» ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 2»;

- копією заяви ОСОБА_2 від 10.07.2024 про звільнення з ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 2»;

- копією наказу № 2-К від 31.07.2024 про звільнення з ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 2» ОСОБА_2 ;

- розрахунково-платіжною відомістю № НЗП-000017 за липень 2024 року;

- заключною випискою за період з 05.09.2024-05.09.2024;

- платіжною інструкцією № 1182 від 05.09.2024.

За таких обставин дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 41 КУпАП, як порушення вимог законодавства про працю.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Проте, згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Відповідно до складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення та витягу з акту документальної перевірки ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 2» ОСОБА_1 вчинила адміністративне порушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Так, триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Отже, вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.41 КУпАП, не містить ознак триваючого правопорушення, оскільки не пов`язане з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом, тому на момент надходження справи до суду, строки притягнення до відповідальності ОСОБА_1 минули, оскільки вони знаходяться поза межами тримісячного строку передбаченого ст. 38 КУпАП.

Дана правова позиція підтверджується висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 804/401/17, постанові КАС ВС від 11.12.2018 у справі №242/924/17 (провадження № К/9901/38815/18).

Під час розгляду адміністративного матеріалу суддя враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09.01.2013 у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22.10.1996 у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (StubbingsandOthers v. theUnitedKingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Відповідно до п. 7) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Водночас, Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Тобто, приписи ст. 247 КУпАП є імперативними і вказують, що після закінчення строків накладення адміністративного стягнення, суд повинен закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що на момент розгляду справи закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю відповідно до п. 7) ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 7) ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст.38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Дяченко