Справа № 553/3279/23
Провадження № 3/553/74/2024
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16.01.2024м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Грошова Н.М.

за участю:

секретаря судового засідання - Левицької В.О.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, інвалід 1(Б) групи, зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП,

в с т а н о в и в:

07.12.2023 року до Ленінського районного суду м. Полтави надійшов адміністративний матеріал від Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.122-4 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 505940 від 06.11.2023 року, 05.11.2023 року об 11:15 год. в м. Полтава по вул. Паїсія Величковського, 2-а, рухався автомобіль Ford Focus, держ. номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 , який будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав, зазначив, що 05.11.2023 року об 11:15 хв. за адресою: м. Полтава по вул. Паїсія Величковського, 2-а, поблизу монастиря виїжджав з парковки, рухався заднім ходом керуючи транспортним засобом Ford Focus, держ. номер НОМЕР_1 , зупинився помітивши, що позаду з правої сторони виїжджає з паркувального місця автомобіль Volkswagen Golf Plus, НОМЕР_2 , дівчина Грановська, яка перебувала з ним в автомобілі на пасажирському сидінні почувши характерний звук зіткнення, повідомила про це, він вийшов з автомобіля, але через сильний дощ не помітив пошкодження. Від`їхавши на 15 метрів, оскільки не був упевнений у тому, що відбулась дорожньо-транспортна пригода та щоб не створювати перешкод для виїзду з парковки інших транспортним засобів. В цей час став оглядати автомобіль на предмет пошкоджень, а автомобіль Volkswagen Golf Plus покинув місце ДТП та поїхав у невідомому напрямку. Під час огляду виявив пошкодження лакофарбового покриття з правого боку бамперу. Після чого викликав працівників поліції та зателефонував до страхової компанії. Просив закрити провадження у справі. Коли приїхали працівники поліції були складені матеріали лише за його присутності. Не мав на меті вчинення правопорушення, оскільки особисто викликав працівників поліції. Просив закрити провадження у справі.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що проживає разом з ОСОБА_1 05.11.2023 року вони разом з ОСОБА_1 виїхали з монастиря після служби, в цей день був великий дощ, виїжджаючи з парковки вони зробили круг, не вкрутилися, зупинилися, вона помітила, що з правого боку, чорний автомобіль здаючи заднім ходом виїжджає з парковочного місця, про що вона повідомила ОСОБА_1 і він зупинився, чорний автомобіль продовжив рух. Через те, що був сильний дощ, вони не зрозуміла чи відбувся удар від зіткнення, чи звук був від сильного дощу. Шульга вийшов оглянув машину лише з лівого боку та не помітив пошкоджень, оскільки вони перекрили рух вирішили проїхати метрів до 30 та зупинились біля сміттєвих баків. Вдруге оглянивши автомобіль ОСОБА_1 помітив пошкодження бамперу на якому залишилось чорне лакофарбове покриття. Зрозумівши, що відбулась дорожньо-транспортна пригода, вони повернулися на місце ДТП, ОСОБА_1 викликав працівників поліції. Наміру тікати з місця пригоди не було.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КпАП України, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 505940 від 06.11.2023 вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог п. 2.10 А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст.122-4 КУпАП.

Залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, тягне за собою відповідальність, передбачену ст. 122-4 КУпАП.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно оглянутого в судовому засіданні відеозапису з відеореєстратора наданого особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 05.11.2023 року об 11:19 виїжджаючи з парковки за адресою: м. Полтава по вул. Паїсія Величковського, 2-а, свідок ОСОБА_2 помітила, що автомобіль різко почав виїжджати з парковочного місця, не надавши перевагу в русі автомобілю яким керував ОСОБА_1 про що повідомила останньому. Після чого вони зупинилися, ОСОБА_1 вийшов оглянув автомобіль потім вони продовжили рух, від`їхавши близько 15 метрів знову зупинилися на парковці, щоб перевірити наявність пошкоджень.

Оглянутий відеозапис повністю узгоджується з поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи 05.11.2023 року була складена схема ДТП лише в присутності ОСОБА_1 , в цей же день були відібрані письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . При цьому, ОСОБА_3 в письмових поясненнях, відібраних на наступний день після дорожньо-транспортної пригоди, 06.11.2023 року, згідно ст. 63 Конституції України від дачі пояснень відмовилася.

Отже, не виникає сумніві у тому, що працівники поліції були викликані саме ОСОБА_4 , який залишився на місці дорожньо-транспортної пригоди та був присутній під час складання матеріалів.

Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП не здобуто належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для встановлення в його діях складу адміністративного правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачаться на його користь.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в даній ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Слід зазначати, що самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, не можуть бути достатньою підставою для висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2.10 А ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, так як надані до суду матеріали не містять доказів, які б могли підтвердити, що ОСОБА_1 будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце пригоди.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом.

Викладене у сукупності свідчить про те, що по справі не встановлено об`єктивних даних про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 122-4 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Повний текст постанови складено 17.01.2024.

Суддя Ленінського районного суду

м. Полтави Н.М. Грошова