Справа № 473/3964/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

"06" листопада 2024 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Н.Б., за участю секретаря судових засідань Волосовського А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає адресою АДРЕСА_1 , обліковий номер картки платника податків НОМЕР_1

В С Т А Н О В И В:

У протоколі про адміністративне правопорушення серія ААД №784739 від 07.07.2024 року в розділі склад адміністративного правопорушення поліцейським, який склав цей протокол, зазначено, що: «07.07.2024 року 09-50 год. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с.Прибужани по вул.Одеська, керував а/м АЗЛК 21412 н/з НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме:, а саме розширені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду у Вознесенській ЦРЛ відмовився. Протягом року повторно двічі».

Дії ОСОБА_1 посадовою особою поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, були кваліфіковані як порушення п.2.5 ПДР та за ч.3 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 викликався до суду рекомендованим листом за адресою, що вказана в протоколі про адміністративне правопорушення, однак згідно з інформацією Укрпошта «Відправлення прибуло до с.Горянка (обслуговується пересувним відділенням за адресою і графіком надання послуг у населеному пункті)».

Про причини неприбуття ОСОБА_1 суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення слухання справи до суду не подав. Тому відповідно до ст.268 КУпАП справу було розглянуто у відсутності ОСОБА_1 .

Судом були вичерпані всі засоби повідомлення ОСОБА_1 про час та місце слухання справи.

Заявку на отримання смс-повідомлення ОСОБА_1 поліцією до справи не долучено.

Щодо не вручення особі рекомендованого листа з причин, що від суду не залежать, то суд враховує, що надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду.

Такий висновок Касаційний господарський суд Верховного Суду виклав у постанові від 18 березня 2021 року за справою № 911/3142/19, переглядаючи відмову поновити пропущений строк апеляційного оскарження. КГС ВС зазначив, що близьку за змістом правову позицію про належне повідомлення викладено в постановах: Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17; КГС ВС від 27.11.2019 у справі № 913/879/17; КГС ВС від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19; КГС ВС від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б.

Верховний Суд зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»).

При цьому суд враховує, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс Проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші).

Окрім того, що ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце слухання справи рекомендованим листом, також на офіційному сайті Судової влади України дата та місце розгляду справи були вказані одразу після призначення справи до розгляду в судовому засіданні. У рішеннях Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» (Заява N 8371/02) від 26.04.2007 (п.27) «Трух проти України» (заява N 50966/99) від 14 жовтня 2003 року наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

З огляду на те, що при повідомленні судом про місце і час розгляду справи та вжиття всіх заходів щодо унеможливлення порушення процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, з моменту складання протоколу (07.07.2024 року) по день винесення постанови суду, не дивлячись на достатність часу для того, щоб з`явитися до суду та дізнатися про рух справи, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому розгляд справи відбувся у відсутності ОСОБА_1 згідно із вимогами ст.268 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали провадження, встановив, що окрім протоколу про адміністративне правопорушення, який складений відносно ОСОБА_1 ААД №784739 від 07.07.2024 року були оглянуті відеозаписи, зроблені співробітниками поліції під час складання протоколу за ч.3 ст.130 КУпАП. Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення.

На дисках, що надані поліцейськими до протоколу, містяться відеофайли, на яких зафіксовано зупинку транспортного засобу поліцейськими, а також те, що ОСОБА_1 поліцейськими було запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, роз`яснено наслідки такої відмови, а також те, що у разі відмови будуть складені протоколи. ОСОБА_1 при цьому відмовляється пройти такий огляд о 10.00 год. Поліцейські на планшеті перевіряє повторність вчинення правопорушень. Поліцейські зазначають, що вбачають ознаки у водія наркотичного сп`яніння та пропонують пройти огляд в лікарні, на що ОСОБА_1 відмовляється. Окрім того у справі є відео, де зафіксовано зупинку поліцейськими ТЗ, яким керує ОСОБА_1 за порушення ПДР. Зафіксовано процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Також до матеріалів справи долучено копії постанов Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, які отримані в повному доступі до ЄДРСР, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності від 13.03.2024 року з ч.3 ст.130 КУпАП, та від 21.03.2024 року за ч.3 ст.130 КУпАП, що свідчить про систематичність та про повторність вчинення адміністративного правопорушення протягом року.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, суд враховує, що згідно з ч.3 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У ході здійснення судом провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак такого сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Відповідно до п.2.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху» №1306 від 10.10.2001 року водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) ПДР не містять.

Згідно із ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан наркотичного чи іншого сп`яніння. Огляд водія на стан наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно із «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року за №1452/735, а саме пунктом 2 Розділу І зазначеного Наказу визначено, що: «Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану». Ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння наведені в п.4 Розділу І Наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року за №1452/735, а саме: «4. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість».

Надані до суду протоколи про адміністративні правопорушення, на думку суду відповідають вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в них зазначені наявні у ОСОБА_1 на момент зупинки його транспортного засобу поліцейським ознаки стану наркотичного сп`яніння, а також зазначено, що огляд він пройти відмовився. Зазначена у протоколах інформація співпадає з обставинами, зафіксованими на долучених до протоколу відеофайлах, зокрема пропозиції поліцейських пройти огляд та відмови від таких оглядів з боку ОСОБА_1 , що утворює склад правопорушень, передбачених ч.3 ст.130 КУпАП.

З огляду на досліджені докази суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є всі ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, яка вчинена вже втретє протягом року.

Суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у вигляді адміністративного арешту, оскільки правопорушник вчинив значну кількість правопорушень, до вчинення яких також вже неодноразово притягувався до відповідальності, проте він ніяких висновків не зробив та знову зухвало вчиняє ті самі правопорушення.

Ч.3 ст.130 КУпАП передбачає таке стягнення як адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб та саме таке стягнення буде відповідати тяжкості, кількості та характеру вчинених ОСОБА_1 правопорушень. При цьому суд враховує, що ст.32 КУпАП передбачено, що адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до п`ятнадцяти діб. Адміністративний арешт призначається районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею). Адміністративний арешт не може застосовуватись до вагітних жінок, жінок, що мають дітей віком до дванадцяти років, до осіб, які не досягли вісімнадцяти років, до осіб з інвалідністю першої і другої груп. Статтями 326, 327 КУпАП визначено, що постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення. Осіб, підданих адміністративному арешту, тримають під вартою в місцях, що їх визначають органи Національної поліції. При виконанні постанови про застосування адміністративного арешту арештовані піддаються особистому оглядові. Строк адміністративного затримання зараховується до строку адміністративного арешту. Відбування адміністративного арешту провадиться за правилами, встановленими законами України.

З врахуванням позиції ЄСПЛ, викладеної в п.п.49, 50 Рішення від 30 жовтня 2014 року у справі «Швидка проти України», - постанову суду в частині призначеного стягнення у вигляді адміністративного арешту слід виконувати після набрання нею законної сили.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст.36, 40-1, ч.3 ст.130, 280, 283-285 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обліковий номер картки платника податків НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КпАП України, і застосувати до нього стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 15 (п`ятнадцять) діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та без застосування конфіскації транспортного засобу, - оскільки до матеріалів справи не додано довідку про те, що ОСОБА_1 є власником тз, яким керував під час складання протоколу, та відсутні дані про те, що їх вилучено та вони зберігаються на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів.

З врахуванням позиції ЄСПЛ, викладеної в п.п.49, 50 Рішення від 30 жовтня 2014 року у справі «Швидка проти України», - постанову суду в частині призначеного стягнення у вигляді адміністративного арешту виконувати після набрання нею законної сили.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обліковий номер картки платника податків НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 грн. Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA0026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Копію постанови направити ОСОБА_1 у, оскільки розгляд справи відбувся у його відсутності з дотриманням вимог ст.268 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя Н.Б.Зубар