П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду м. Києва Казмиренко Л.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції у м.Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 02.12.2023 року, о 19 год. 52 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство у формі психологічного насильства стосовно свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме позбавляючи останнього житла, не впускаючи його та не дав можливості забрати сину власні теплі речі, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП як вчинення домашнього насильства, повторно протягом року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, зазначив, що син з ним не проживає в квартирі біля 4 років і його речей в квартирі немає. Син прийшов в нетверезому стані з незнайомими людьми, тому він двері не відчинив, лише коли приїхали працівники поліції. Син кидався різними предметами, на сина теж написав заяву.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не зміг зайти в квартиру.

Свідок ОСОБА_3 зазначила, що відносно квартири наявний спір, ОСОБА_1 перешкоджав 02.12.2023 року зайти сину в житло та забрати свої речі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Під психологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини і передбачено наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Тобто, за змістом закону слідує, що вчинення особою дій, передбачених даною статтею, тягнуть за собою завдання шкоди фізичному або психологічному здоров`ю особи, у відношенні якої вчинені дії, тобто настання певних наслідків.

При цьому економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується саме дії психологічного характеру відносно сина.

До матеріалів справи долучено протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №304501 від 02.12.2023 року, заява ОСОБА_2 , постанова Подільського районного суду м. Києва від 13.01.2023 року та відеозаписи події.

Як з`ясовано в судовому засіданні, щодо житла, в якому мешкає ОСОБА_1 наявний спір, зазначені вище докази не є достатніми для підтвердження події та винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП - домашнє насильство психологічного характеру.

Таким чином, суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП №304501 від 02.12.2023 року, а саме відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП у виді вчинення домашнього насилля за ознакою статті в формі економічного насилля.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП є наслідки, доказів завдання чи можливості завдання такої шкоди потерпілому судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, оцінюючи вищевикладені обставини, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, і відповідно провадження у справі слід закрити.

Керуючись ст. 245, 247, 280, 283, 284, 294 КУпАП,

постановив :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя Л. В. Казмиренко