Справа № 951/534/24
Провадження №3/951/360/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року

Суддя Козівського районного суду Тернопільської області Чапаєв Р.В., розглянувши матеріали, що надійшли із сектору поліцейської діяльності №1 (смт Козова) відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено в судовому засіданні, громадянин ОСОБА_1 12.07.2024 о 18 год. 36 хв. в с. Мала Плавуча Тернопільського району керував транспортним засобом - мотоблоком в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку в медичному закладі в лікаря-чергового та підтверджений висновком медичного закладу №10 від 12.07.2024. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві. Результати огляду 1,77‰ (проміле). Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

В судові засідання, призначені на 06.08.2024 на 11 год. 00 хв., та на 22.08.2024 на 09 год. 30 хв., ОСОБА_1 не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду не подавав.

Разом з тим, про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було належним чином повідомлено, а саме дату та час розгляду вказано у протоколі про адміністративне правопорушення від 12.07.2024 серії ААБ №004732, який йому, зокрема, оголошено вголос працівниками поліції, а також судом надіслано ОСОБА_1 повістку. Крім того, дані про час розгляду справи є на сайті «Судова влада» (https://kz.te.court.gov.ua). Отже суд забезпечив особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливість реалізації наданого їй законом процесуального права бути поінформованою про дату, час та місце судового розгляду, бути присутньою та заслуханою у судовому засіданні, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, висловлювати свої доводи щодо обставин справи. Суд враховував практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), який у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути видно, що воно чиниться (рішення ЄСПЛ у справах «Білуха проти України», пункт 53, «De Cubber v. Belgium», пункт 26), а також що право на публічний розгляд справи буде позбавлене сенсу, якщо сторону, яка бере участь у справі, не сповіщають про судове засідання з таким розрахунком, щоб вона мала можливість з`явитися в суд у тому випадку, якщо особа вирішить скористатися своїм правом, передбаченим національним законодавством (рішення ЄСПЛ у справах «Multiplex v. Croatia», «Yakovlyev v. Russia»). Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не скористалася своїм правом бути присутньою під час судового розгляду справи, а тому, враховуючи, що статтею 268 КУпАП не встановлено обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, суд вбачає підстави для висновку про необхідність розгляду справи за відсутності цієї особи. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України»).

Відповідно до ст. 278 КУпАП, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Окрім цього, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №004732 від 12.07.2024, ОСОБА_1 інкриміновано порушення п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За порушення п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою зокрема, серед іншого, передбачено відповідальність особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

В судовому засіданні встановлено, що 12.07.2024 громадянин ОСОБА_1 в с. Мала Плавуча Тернопільського району керував транспортним засобом - мотоблоком в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора «Drager Alcotest 6280», у зв`язку з незгодою ОСОБА_1 із результатом тесту та пропозицією пройти огляд в медичному закладі, його огляд проводився в закладі охорони здоров`я в лікаря-чергового та підтверджений висновком медичного закладу №10 від 12.07.2024. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві. Результати огляду 1,77‰ (проміле). Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції або відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Так, згідно пункту 1.10 Правил дорожнього руху України транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування. Мотоблок - засіб, який приводиться в рух мускульною силою та двигуном для обробки землі, на ньому немає обладнання для перевезення людей і (або) вантажу, кермового колеса та місця для водія. У даній конкретній справі ОСОБА_1 використовував мотоблок як транспортний засіб для пересування, оскільки з відеозапису вбачається, що до мотоблока був причеплений кузов, в якому знаходився ОСОБА_1 на сидінні водія за кермом, двигун мотоблока був заведений. Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові ККС ВС у справі №278/3362/15-к від 01.03.2018.

Згідно з пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Статтею 266 КУпАП визначено процедуру такого огляду, зокрема, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатом огляд проводиться в закладі охорони здоров`я. В силу вимог вищезгаданої статті, а також п. 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться на місці зупинки транспортного засобу. Водій, що відмовився від проведення такого огляду чи не погодився з його результатом, направляється поліцейським для проведення відповідного огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (ці положення продубльовані у п. 6 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015).

Згідно з п. 7 Розділу Інструкції ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МОЗ та МВС України 09.11.2015 № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результат тесту свідчить про встановлення в ОСОБА_1 перевищення встановленого нормами чинного законодавства граничного показника вмісту алкоголю в крові, за якого водієві забороняється керувати транспортним засобом. Враховуючи те, що водій під час огляду із застосуванням безперервної відеозйомки підтвердив факт вживання ним алкоголю, а також погодився з результатами пройденого ним в закладі охорони здоров`я огляду, тобто жодних сумнівів щодо виявленого у нього за результатами огляду стану алкогольного сп`яніння не висловив, суд приходить до висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_2 доводиться даними, що містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 004732 від 12.07.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 12.07.2024 о 18 годині 36 хвилин по вулиці Село, 16 в с.Мала Плавуча Тернопільського району керував транспортним засобом - мотоблоком в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку в медичному закладі в лікаря-чергового та підтверджений висновком медичного закладу №10 від 12.07.2024. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві. Результати огляду 1,77‰ (проміле). Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України;

- роздруківці результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів газоаналізатора «DRAGER ALCOTEST 6820» під час огляду на місці зупинки транспортного засобу, у якому вказано, що у ОСОБА_1 встановлено стан алкогольного сп`яніння. Результат 3,11 ‰ (проміле);

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у зв`язку із виявленими ознаками різким запахом алкоголю з порожнини рота, почервонінням обличчя, тремтінням пальців рук, проведено огляд водія ОСОБА_1 . Результат огляду 3,11‰ (проміле);

- направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.07.2024 о 19.20 год., з якого вбачається те, що ОСОБА_1 було направлено на огляд у КНП «Козівська ЦРЛ» у зв`язку з виявленими працівниками поліції у водія ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців;

- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.06.2024 №9, у якому вказано, у ОСОБА_1 встановлено стан алкогольного сп`яніння. Результат - 1,77‰ (проміле);

- DVD-R-диску з відеозаписами, на яких зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а надалі у закладі охорони здоров`я, результат огляду у закладі охорони здоров`я 1,77 ‰ (проміле), з цим результатом він був згідний.

Вказані докази суд визнає належними та допустимими, а також такими, що в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення. Отже суд на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, про правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП, а також про доведеність його вини.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу винного, його майновий стан, і приходить до переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. Крім того, санкцією частини 1 статті 130 КУпАП передбачено обов`язкове додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк один рік. Згідно з наявною у матеріалах справи про адміністративне правопорушення довідкою №2389/108/01-24 від 19.07.2024 за підписом начальника Сектору поліцейської діяльності №1 (смт Козова) Відділу поліції №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , посвідчення водія не отримував. Разом з тим, у законі Кодексі України про адміністративні правопорушення не вживається поняття «наявність посвідчення водія» чи його «відсутність», мова йде саме про право керування транспортними засобами. Таке право особа набуває внаслідок проходження відповідного навчання, отримання навиків водіння, що дає підстави відповідним органам для видачі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії. Оскільки законом не передбачено альтернативного застосування стягнення за вчинення зазначеного правопорушення, тому суд з дотриманням вимог ч. 1 ст.130 КУпАП за результатами розгляду цієї справи застосовує щодо ОСОБА_1 також додаткове адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк. Стаття 30 КУпАП (із змінами та доповненнями) не перешкоджає застосування судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія на право керування транспортними засобами. Вищенаведене кореспондується з правовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 (справа № 702/301/20).

Отже на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією частини 1 статті 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, відповідно до положень п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір, котрий становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 8, 130, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф має бути сплачений особою, притягнутою до адміністративної відповідальності, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, стягується подвійний штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок) в дохід держави.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень 60 копійок) грн в дохід держави.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Cуддя Р.В. Чапаєв