Справа № 157/1957/23 Провадження №33/802/109/24 Головуючий у 1 інстанції:Гамула Б. С.
Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Білоуса І.Л., захисника Колєсніка В.Б. (в режимі відеоконференції), розглянувши апеляційну скаргу захисника Колєсніка Б.В в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , майстра лісу Кримнівського лісництва філії «Камінь-Каширське лісове господарство» ДП «Ліси України», на постанову судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області 26 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536,80 гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 12 жовтня 2023 року в 0 год 52 хв на автодорозі сполученням м. Камінь-Каширський - с. Воєгоща Камінь-Каширського району Волинської області керував власним автомобілем марки «ВАЗ 2121», реєстраційний номер НОМЕР_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, на законну вимогу поліцейського відмовився пройти відповідно до встановленого порядку огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду захисник Колєснік Б.В в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на невідповідність постанови вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Посилається на те, що судом неповно та не об`єктивно з`ясовано обставини справи. Зазначає про те, що ОСОБА_1 дійсно вживав алкогольні напої напередодні, однак отримавши повідомлення щодо виникнення пожежі в силу своїх посадових обов`язків був змушений їхати на місце події, а відтак в силу положень ст.18 КУпАП, діяв в стані крайньої необхідності, що підтверджується складеним протоколом про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , про що ствердив останній та свідок ОСОБА_3 . Вказує, що судом наведено хибну послідовність подій. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку захисника, який, підтримав скаргу з підстав викладених в ній, доходжу наступного висновку.

Приписами ч.7 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до норм ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення ст.251 КУпАП регламентують, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення від серії ААД №002328 від 12.10.2023, зафіксовано вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння стверджується, також: актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.10.2023, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №818243 від 12.10.2023, довідкою про видачу посвідчення водія від 12.10.2023, довідкою перевірки на повторність вчиненого правопорушення від 12.10.2023, відеозаписами з реєстратора поліцейського, з яких вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем та відмовився пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Більш того, захисник в апеляцій скарзі не заперечує факту вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв напередодні події та керування транспортним засобом.

Доводи апеляційної скарги захисника про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 у стані крайньої необхідності, є голослівними, а тому не приймаються до уваги апеляційним судом.

Положення ст.18 КУпАП регламентують, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Тому, з огляду на те, що доказів вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 у стані крайньої необхідності матеріали справи не містять, апеляційний суд вважає, доводи апеляційної скарги в цій частині не обґрунтованими.

Інші порушення, про які стверджується в апеляції, зокрема щодо порушення хронології подій, не могли і не вплинули в даному випадку на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, тобто не є істотними.

За таких обставин, вважаю рішення суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, правильними.

Апеляційний суд вважає, що накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції, відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП, урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, підстави для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника Колєсніка Б.В в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області 26 грудня 2023 року відносно останнього,- без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя