Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., з участю секретаря судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 23 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

Не погодившись із постановою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не достатньо ґрунтовно дослідив докази, у зв`язку з чим, висновки, викладені у постанові суду, не відповідають обставинам справи.

Вважає, що вина в інкримінованому йому правопорушенні не доведена належними та допустимими доказами, ДТП виникла з вини іншого її учасника - ОСОБА_2 , а тому його необґрунтовано притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову місцевого суду, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, з метою допущення останнього до правосуддя, апеляційний суд приходить до висновку про його задоволення.

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/11665/24 Суддя в суді І інстанції - Головчак М.М.

Провадження № 33/4815/702/24 Суддя в апеляційній інстанції - Шимків С.С.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція ст. 124 КУпАП є бланкетною, оскільки містить посилання на правила дорожнього руху, а тому для визначення суті правопорушення та вирішення питання про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, які пункти правил дорожнього руху були порушені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, та у чому полягали такі порушення.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій, зокрема, зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (п. 2.3Б ПДР України).

На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху (п. 16.11. ПДР України).

Судом встановлено, що 04.06.2024 року, близько 10:30 год., в м. Рівне, на перехресті вулиць Севастопольська - Степана Бандери, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Opel Astra, р.н. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою щоб вчасно реагувати на її зміну, виїжджаючи з другорядної дороги, не надав дорогу транспортному засобу Volvo ХС90, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головні дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення.

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Такими діями, ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3б, 16.11 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Виходячи з аналізу та оцінки складеної працівниками патрульної поліції схеми дорожньо-транспортної пригоди, яка підписана учасниками ДТП без зауважень, місця зіткнення та характеру пошкоджень транспортних засобів і механіки їх виникнення, письмових пояснень учасників ДТП, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що дії ОСОБА_1 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із виникненням ДТП.

ОСОБА_1 , в порушення п.п. 2.3б, 16.11 ПДР України, виїжджаючи з другорядної дороги, не надав дорогу транспортному засобу Volvo ХС90, який мав перевагу у русі, адже рухався по головні дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення.

Покликання ОСОБА_1 на наявність у водія автомобіля Volvo ХС90 порушень ПДР суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки ОСОБА_2 в цьому провадженні не обвинувачуються у вчиненні будь-яких правопорушень, а отже вирішення питання про його винуватість виходить за межі судового розгляду у даній справі.

Натомість вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою і не викликаються сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Застосований місцевим судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для її виправлення, а також запобігання вчиненню нею аналогічних правопорушень.

Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 23 серпня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 23 серпня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Шимків С.С.