ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/11581/23

Номер провадження 3/495/24/2024

17 січня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Волкова Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Мартиненко Т А.,

розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, само зайнята особа, місце проживання: АДРЕСА_1 , за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс),

встановила:

25.10.2023 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За результатами розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 встановлено наступне.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №193905 від 21.10.2023 ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він о 10:38 21.10.2023 у м. Білгород-Дністровський по вулиці Свято-Георгіївська, 11 (оптовий ринок) керував транспортним засобом «DAIMLER-CHRAISLER Sprinter 416», д/з НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримувався безпечного бокового інтервалу при повороті ліворуч та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Opel Combo» д/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку. У результаті ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказане свідчить про порушення ОСОБА_1 пунктів 13.1, 13.3, 10.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

08.12.2023 року ОСОБА_1 подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу. Клопотання обґрунтовує тим, що керуючи своїм автомобілем та здійснюючи маневр об?їзду з лівої сторони (повороту ліворуч) автомобіля марки «Opel-Combo», під керуванням громадянина ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з метою не створення перешкод та небезпеки такого об?їзду дотримався безпечного інтервалу та безпечної дистанції між автомобілями. Наголосив на тому, що доданим до пояснень відеозаписом із камери відеоспостереження, розміщеної на території ринку, підтверджується, що помітивши ТЗ «Opel-Combo» попереду, ОСОБА_1 зменшив швидкість свого ТЗ з метою надання проїзду зустрічному ТЗ. ОСОБА_2 , у свою чергу, завершував маневр повороту праворуч під час якого і відбулось зіткнення.

ОСОБА_2 на виклики у судові засідання не прибував.

У доданих до протоколу письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначив, що 21.10.2023 на території ринку стояв «в колее», пропускав зустрічний транспорт; водій ТЗ «DAIMLER-CHRAISLER Sprinter 416» не дотримався правил дорожнього руху зачепив з лівої сторони його ТЗ «Opel-Combo».

Відповідно до статті 1 Кодексу, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Стаття 9 Кодексу визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 245 Кодексу завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Згідно вимог статті 251 Кодексу, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту статей 7, 254, 279 Кодексу убачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення, як підстава для притягнення особи до відповідальності та один із засобів доказування, у будь-якому разі повинен відповідати вимогам статті 256 Кодексу

Відповідно до статті 256 Кодексу у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвище, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні правопорушення, в тому числі й адміністративного, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02).

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Стаття 124 Кодексу передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При цьому, диспозиція статті 124 Кодексу не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на пункти 13.1, 13.3, 10.1 Правил дорожнього руху України. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог саме названих пунктів ПДР, про яке зазначено у протоколі працівником поліції.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року (з наступними змінами і доповненнями) та пункту 1.1 Правил дорожнього руху України, єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється вищеназваними Правилами.

Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (пункт 12.1 ПДР).

Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (пункт 13.1 ПДР).

Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху (пункт 13.3 ПДР).

Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (пункт 10.1 ПДР).

На переконання суду відповідальність водія ОСОБА_1 за те, що під час вибору в установлених межах не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, може вважатись підставною та обґрунтованою лише у разі доведеності, що саме він своїми діями порушив Правила дорожнього руху України та створив аварійну ситуацію.

Як встановлено, ДТП відбулась на території міського ринку. Складена схема ДТП не містить відміток і позначень про наявні на місці пригоди дорожньої розмітки, дорожніх знаків.

Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними (пункт 11.1. ПДР).

На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу (пункт 11.3. ПДР).

На переконання суду, адміністративними матеріалами, які є засобами доказування у даному процесі, не доведено, що ОСОБА_1 порушив пункти 13.1, 13.3, 10.1 ПДР, зокрема не врахував дорожню обстановку, у зв`язку із чим не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Оцінюючи додану до матеріалів справи схему місця ДТП у сукупності із доданим ОСОБА_1 відеозаписом із камери відеоспостереження, встановлено невідповідність розміщення на проїзній частині ТЗ «DAIMLER-CHRAISLER Sprinter 416», «Opel-Combo», зафіксованого схемою із фактичним обставинам (кут розміщення ТЗ на схемі не відповідає дійсному відносно зображеного стаціонарного об`єкта). Окрім того, доданим відео спростовуються пояснення ОСОБА_2 про те, що у момент зіткнення його ТЗ не рухався; так, встановлено, що ТЗ «Opel-Combo», розпочав маневр повороту праворуч із виїздом на зустрічну смугу, оскільки на його смузі руху знаходилась перешкода (припаркований ТЗ); при наближенні до нього ТЗ «DAIMLER-CHRAISLER Sprinter 416», розпочав рух у зустрічному напрямку, завершуючи маневр повороту праворуч; на підставі зафіксованих схемою ДТП механічних пошкоджень ТЗ («DAIMLER-CHRAISLER Sprinter 416» - ліва сторона, «Opel-Combo» - задній лівий габаритний ліхтар) необхідно дійти висновку, що у момент зіткнення ТЗ «DAIMLER-CHRAISLER Sprinter 416» уже закінчив маневр повороту праворуч. Обставини виїзду ТЗ «DAIMLER-CHRAISLER Sprinter 416» на смугу зустрічного руху матеріалами справи не підтверджено.

Протилежного у межах даного судового розгляду допустимим і достатніми засобами доказування суду не доведено.

Із врахуванням наведеного, суддя приходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази, які б без сумніву підтверджували факт порушення ОСОБА_1 пунктів 13.1, 13.3, 10.1 ПДР України, що призвело до ДТП, а отже, вина його у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 Кодексу є не доведеною.

Відповідно частини другої статті 251 Кодексу обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За відсутності належних та допустимих доказів провини особи, суд доходить висновку про відсутність складу правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 124, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановила:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною першою статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ю.Ф. Волкова