Справа № 946/6842/24
Провадження № 3/946/2576/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 серпня 2024 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Адамов А.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, працюючого у ТОВ «Перша Одеська торговельна компанія», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

26.08.2022 року до суду надійшов з Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 протокол про адміністративне правопорушення за №263694 від 23.08.2024, складений відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 23.08.2024 року о 17 годині 00 хвилин на території Ізмаїльського морського торговельного порту в м. Ізмаїл, 91 км р.Дунай, близько 500м від прикордонного знаку №1373, 300м від ліній Державного Кордону України, ОСОБА_1 спільно з товаришем гр. України ОСОБА_2 , підійшли до головного сержанта ОСОБА_3 , яка несла службу у прикордонному наряді «Контроль за режимом», намагався дізнатись інформацію про організацію охорони державного кордону, розміщення прикордонних нарядів та час їх несення служби, наявність прикордонних катерів, а також найкраще можливе місце для незаконного перетину кордону по річці Дунай поза пунктом пропуску, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991р., а саме здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України поза пунктом пропуску групою осіб, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав, зазначив, що спроб перетину кордону України не було. Він з`ясовував у прикордонників інформацію про розташування, наявність катерів, краще місце на перетин кордону на р. Дунай, однак лише із цікавості. Наміру виїжджати за кордон не має. У нього четверо дітей, отже він на законних підставах має право виїжджати за кордон.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення притягуваного, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 2 статті 204-1 КУпАП встановлена відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті (перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто обов`язковою умовою для наявності складу адміністративного правопорушення за зазначеною статтею є факт незаконного перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом 1) поза пунктами пропуску через державний кордон України або 2) в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або 3) з використанням підробленого документа чи 4) таких, що містять недостовірні відомості про особу, 5) чи без дозволу відповідних органів влади.

Однак, з наданого протоколу та долучених матеріалів про адміністративне правопорушення, не зазначено про вчинення притягуваним будь-якої із дій, що визначена диспозицією статті 204-1 КУпАП.

У самому протоколі не описано безпосередньо саму спробу перетину кордону. Вказані у протоколі дії «намагався дізнатись інформацію про організацію охорони державного кордону, розміщення прикордонних нарядів та час їх несення служби, наявність прикордонних катерів, а також найкраще можливе місце для незаконного перетину кордону по річці Дунай поза пунктом пропуску», не можуть вважатися спробою незаконного перетину кордону.

Враховуючи викладене, суду не надано доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 283 285 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: А.С. Адамов