Єдиний унікальний номер 448/241/24
Провадження № 3/448/193/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2024 місто Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Гіряк С.І.

за участі секретаря судового засідання Семен І.І.,

розглянувши матеріали справи, що надійшли з Львівської спеціалізованої прокуратуриу сфері оборони Західного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, працюючої на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії - дозиметриста 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 , старшого сержанта,

за ч.2 ст.172-18 Кодексу України про адміністративне правопорушення (надалі КУпАП),

учасники справи:

особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

про права передбачені ст.268 КУпАП, ст.ст.10,63 Конституції України особі роз`яснено,

прокурор Зінчук Р.В.,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

1. Інспектор прикордонної служби 3 категорії - дозиметрист - групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) старший сержант ОСОБА_1 , будучи службовою особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України в пункті пропуску «Мостиська», що розташований за адресою: Львівська область, м. Яворівський район, с. Мостиська Другі, вул. Вокзальна, 1, в умовах особливого періоду, у порушення вимог ст. ст. 11, 13, 16, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 7, 8, 14 Закону України «Про прикордонний контроль», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п. 2.5 Інструкції з організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, яку затверджено наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від і 5.06.2012 №407, ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» порушила правила несення прикордонної служби наряду з охорони державного кордону України, так 19.12.2023 о 15.54 год. в пункті пропуску на залізничному сполученні «Мостиська» оформила громадянина Ізраілю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на в`їзд в Україну по Travel document in lien of national passport (документ для подорожі в замін національного паспорта, який видається громадянам Держави Ізраїль, в яких немає національного паспорта Держави Ізраїль), без візи, а саме неправильно визначила вид паспортного документу і його відповідність встановленому зразку, внаслідок чого в базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану території України або виїхали з такої території» інформацію про візу не внесла, та надала останньому безпідставний дозвіл на перетин державного кордону України, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

2. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину у вчиненому правопорушенні визнала повністю та підтвердила обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначила, що зробила вказане правопорушення ненавмисно, а помилково, оскільки поїзд стоїть 40 хвилин, що є недостатньою кількістю часу для оформлення всіх пасажирів, яких дуже багато. Вказала, що зробила висновки для себе і уважніше ставиться до виконання своїх обов`язків. Щиро розкаялася у вчиненому, просила суворо не карати.

3. В судовому засіданні прокурор Зінчук Р.В. протокол підтримав та просив притягнути ОСОБА_1 до відповідальності та накласти на неї стягнення у розмірі в межах санкції ч.2 ст.172-18 КУпАП.

ІІІ. Оцінка Суду та застосоване законодавство

А. Загальні принципи

4. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

5. Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

6. Як зазначено в ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

7. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

8. Відповідно до ст.9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

9. Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

10. Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

11. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

12. У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

13. При цьому, у відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

14. Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

15. Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Б. Щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП

16. Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» 21 жовтня 1993 №3543-XII (із відповідними змінами та доповненнями) особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17. Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Відповідно до указу Президента України № 64/202 від 24 лютого 2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України почав діяти воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Відтак, станом на день вчинення адміністративного правопорушення в Україні діє особливий період.

18. Диспозиція статті 172-18 КУпАП передбачає, що порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду тягнуть за собою адміністративну відповідальність.

Диспозиція норми ч. 2 ст.172-18 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей.

19. Зокрема, відповідно до вимог ст.ст. 11,13,16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю й гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі, зразково виконувати свої службові обов`язки, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

20. Відповідно до ст. З Закону України «Про прикордонний контроль» під час прикордонного контролю посадові та службові особи Державної прикордонної служби України здійснюють свої повноваження в межах, передбачених Конституцією України, цим Законом, Законом України "Про Державну прикордонну службу України", іншими актами законодавства України, а також міжнародними договорами України, якщо міжнародним договором, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що встановлені цим Законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

21. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про прикордонний контроль» Паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про прикордонний контроль» Уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну за умови:

1) наявності в нього дійсного паспортного документа;

2) відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну;

3) наявності в нього в`їзної візи, якщо інше не передбачено законодавством України;

4) підтвердження мети запланованого перебування;

5) наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності в нього можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України - для громадянина держави, включеної до переліку держав, затвердженого Кабінетом Міністрів України, та особи без громадянства, яка постійно проживає у державі, включеній до такого переліку;

6) виконання ним вимог щодо строків перебування в Україні.

Іноземцям, особам без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам в`їзду в Україну, відмовляється у перетинанні державного кордону в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

22. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про прикордонний контроль» Іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Згідно п.1.2. Інструкції з організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, яку затверджено наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.06.2012 №407:

перевірка документів - дослідження уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України паспортних та інших документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі; стандартна перевірка документів - дослідження паспортних та інших документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства в обсязі, необхідному для визначення законних підстав для перетинання ними державного кордону.

23. Відповідно до пункту 2.5 вищевказаної Інструкції під час проведення стандартної перевірки документів прикордонний наряд «Перевірка документів» повинен:

оглянути паспортний документ, що пред`являється, визначити його вид і відповідність установленому зразку;

звірити фотокартку в паспортному документів з особою пред`явника; перевірити візуально, а за потреби з використанням технічних засобів, чи немає у паспортному документі підробок або їх ознак;

перевірити правильність заповнення паспортного документа;

перевірити, чи всі особи, вписані в паспортний документ, прямують через державний кордон;

здійснити пошук необхідної інформації у відповідних базах даних Державної прикордонної служби України;

ввести інформацію про особу до бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» (відповідно до Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25 червня 2007 року №472, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 липня 2007 року за №765/14032);

у випадках, передбачених законодавством, проставити в документі відмітку про перетинання державного кордону; повернути документ пред`явникові.

Відповідно до п.2.8 вищевказаної Інструкції під час здійснення стандартної перевірки документів іноземців та осіб без громадянства потрібно додатково перевіряти:

Під час в`їзду в Україну:

документи, передбачені частиною першою статті 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»; інші документи, передбачені законодавством;

відповідність відомостей, зазначених у візі або іншому документі, пред`явленому паспортному документу;

чи всі особи, вписані в паспортний документ і візу, прямують через державний кордон.

ІV. Висновки Суду

24. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, які досліджені судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю Суд враховує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

25. Крім повного визнання вини ОСОБА_1 , факт вчинення нею вищевказаного адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення №6 від 31.01.2024; висновком службового розслідування щодо з`ясування причин та обставин здійснення прикордонного контролю відносно гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , 19.12.2023 в міжнародному пункті пропуску для залізничного сполучення «Мостиська»; рапортом начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) підполковника В.Лопатнюка №2/6/85527/23-Вн від 23.12.2023, наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону полковника ОСОБА_4 про призначення службового розслідування №2856-АГ від 26.12.2023, витягом з бази даних ПТК АПК «ГАРТ-1/П», витягом з розділу 4Г (участь у службі) Книги прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) в період з 08:00 19.12.23 до 20:00 19.12.23; витягом з штатного обліку персоналу відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), поясненнями ОСОБА_5 від 11.01.2024, поясненнями ОСОБА_1 від 09.01.2024, копією документів ОСОБА_3 , копією Журналу обліку та видачі штампів, дата-штампів, службовою характеристикою ОСОБА_1 , службовою карткою ОСОБА_1 та іншими документами доданими до протоколу.

Дослідженими Судом докази є допустимими, тобто придатними для використання у адміністративному процесі за формоюта належними придатними для використання в адміністративному процесі за змістом, тому є доказами у розумінні вимог ст.251 КУпАП.

Зібрані докази оцінені Судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи кожен окремо та в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Крім того, жоден із досліджених доказів, ні викладені в ньому обставини жодним чином не оспорені стороною захисту у встановленому законом порядку.

26. Суд зазначає, що при дослідженні доказів по справі не встановлено, що вони отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а тому не бере до уваги твердження захисника з приводу того, що докази, надані по справі є недопустимими.

27. Тому протокол складений відносно ОСОБА_1 складений за порушення нею вимог ст. ст. 11, 13, 16, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. З, 7, 8, 14 Закону України «Про прикордонний контроль», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п. 2.5 Інструкції з організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, яку затверджено наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від і 5.06.2012 №407, ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме: неправильно визначила вид паспортного документу і його відповідність встановленому зразку, внаслідок чого в базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану території України або виїхали з такої території» інформацію про візу не внесла, та надала безпідставний дозвіл на перетин державного кордону України.

При цьому судом враховується також те, що ОСОБА_1 , дії особи, що склала відносно неї протокол про адміністративне правопорушення не оскаржувала, доказів неправомірної поведінки останньої та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього суду не скеровувала.

Аналізуючи наведені докази, приходжу до переконання в доведенні винності ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчиненого в умовах особливого періоду.

V. Накладення адміністративного стягнення

28. Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

29. Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП, є щире розкаяння винної.

30. Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП, не встановлено.

31. Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан (працевлаштована), приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують відповідальність щире розкаяння та відсутність обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до громадянки ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в межах санкції ч.2 ст.172-18 КУпАП, що за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самою правопорушницею, так і іншими особами.

VI. Судові витрати

32. Згідно вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Оскільки, особу, що притягається до адміністративної відповідальності визнано винною у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, то вважаю за необхідне стягнути з останньої судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст.4 Закону України «Про судовий збір» ч.2 ст.172-18, ст.ст. 33, 34, 35, 40-1, 283-285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП.

2. Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп.

3. Штраф необхідно сплатити не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення стягнення.

4. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

5. Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду виготовлена та підписана суддею 12.02.2024.

Суддя Світлана ГІРЯК