Справа № 369/8314/23 Головуючий в суді І інстанції Лисенко В.В.
Провадження № 33/824/530/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 червня 2023 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 червня 2023 року ОСОБА_1 , визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Не погоджуючись із вказаною постановою захисник Євсєєв М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Зазначає, що ОСОБА_1 не було відомо про місце і час розгляду справи відносно нього, а також йому не направлялись повістки про виклик. Вказує, що в матеріалах судової справи №369/8314/23 наявна судова повістка про виклик від 06.06.2023 року, видана на ім`я « ОСОБА_1 » на адресу АДРЕСА_2 . Таким чином, у повістці про виклик було допущено помилку у прізвищі особи, яка викликається, що імовірно спричинило невручення виклику ОСОБА_1 . Більше того, у будинку номер АДРЕСА_3 відсутні корпуси, отже повістка була направлена на невірно вказану адресу. Також, факт нездійснення належного повідомлення ОСОБА_1 про місце та час розгляду справи відносно нього підтверджується тим, що на виклику який міститься в матеріалах судової справи відсутня розписка про одержання повістки ОСОБА_1 .

Крім того, у Протоколі серії ААД №075440 від 22.05.2023 зазначено недостовірні відомості, зокрема в графі «Свідки чи потерпілі» внесено незрозумілий напис «ІНФОРМАЦІЯ_2», в той час коли на місці складення протоколу у працівників поліції була можливість залучити велику кількість свідків, які могли б підтвердити або спростувати факт вчинення правопорушення. Також звертає увагу на те, що в протоколі зазначено, що до нього додається відеозапис із бодікамери, однак на момент ознайомлення ОСОБА_1 із протоколом, такий відеозапис не був до нього доданий, а відповідно сам запис у форматі МР4 створено (імпортовано з бодікамери та вперше забезпечено можливість його продивитись) пізніше. Вказана обставина дає можливість стверджувати про занесення інспектором неправдивих відомостей до Протоколу, оскільки Протокол складено 22.05.2023, і в ньому зазначено що до протоколу додаються: відеозапис з бодікамери. При цьому, як вказано вище, відеозапис фактично створено пізніше. Таким чином, окрім грубого порушення судом першої інстанції норми щодо обов`язкової участі особи під час розгляду справи, також існують об`єктивні сумніви щодо достовірності та допустимості доказів, долучених до матеріалів справи.

Звертає увагу на те, що в матеріалах судової справи відсутнє рішення органу, яким ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою статті 126 КУпАП. Фактично, постанова суду першої інстанції була винесена на підставі довідки виданої інспектором поліції Яною Горбенко із долученою роздруківкою під заголовком «Адмінпрактика», відповідно до змісту якої «08.05.2023 управлінням патрульної поліції винесено постанову серії ЕАС 6955930 за ст. 126 ч. 4 КУпАП». Водночас, як зазначено вище, постанова виноситься як при накладенні адміністративного стягнення, так і при закритті справи. Однак із документів, які наявні в матеріалах судової справи та на підставі яких суд першої інстанції виніс оскаржуване рішення, неможливо встановити, що постановою серії ЕАС 6955930 ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню, у зв`язку із чим відсутні підстави і притягувати останнього за ч. 5 ст. 126 КУпАП за повторне протягом року вчинення правопорушення.

Вважає, що матеріали адміністративної справи не містять доказів вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, також не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, в матеріалах не міститися жодного прямого доказу, на підставі якого Суд міг би беззаперечно встановити факт наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Крім того, захисник Євсєєв М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 просить поновити йому строк на оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 червня 2023 року. Вказує, що у зв`язку із тим, що виклики направлялись на невірно вказану адресу та з помилкою у прізвищі адресата, ОСОБА_1 до суду не викликався, копію постанови не отримував. Про факт винесення оскаржуваної постанови йому, як адвокату ОСОБА_1., стало відомо із веб-порталу «Судова влада» 20 листопада 2023 року.

Вирішуючи клопотання Євсєєва М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, а тому суд вважає за необхідне поновити цей строк.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 075440 від 22 травня 2023 року ОСОБА_1 22 травня 2023 року о 12 год. 20 хв. керував транспортним засобом Hyundai Sonata д.н.з. НОМЕР_1 при цьому був позбавлений Києво-Святошинським районним судом Київської області від 27.06.2022 року, права керування транспортним засобом строком на 1 рік, № 369/3827/22. Правопорушення вчинено повторно протягом року, постановою серії ЕАС №6955930 ОСОБА_1 був притягнений до відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП від 08.05.2023 року.

Водій ОСОБА_1 порушив п. 2.1А Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною другою статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини п`ятої статті 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон направо керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Постановою КМУ від 08.05.1993 №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» в пункті 2 встановлено, що посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС.

Приписами статті 24 КУпАП передбачено, що за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення як позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання).

Частиною другою статті 30 КУпАП визначено, що позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Таким чином, частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції статей 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, при наведених у постанові обставинах, відповідає матеріалам справи, ґрунтується на наявних у ній доказах.

Факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та його винуватість підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 075440 від 22 травня 2023 року, у якому викладені обставини правопорушення; відеозаписом з нагрудної боді камери працівника поліції № 477937, 477912; постановою Києво-Святошинського районного суду в Київській області від 27 червня 2022 року, довідкою повторності порушення ПДР, довідкою «Адмінпрактики» відносно ОСОБА_1 , розпискою ОСОБА_2 , який зобов`язався забрати автомобіль та доставити його за адресою проживання ОСОБА_1 , рапортом поліцейського взводу №2 роти №2Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області ДПП Осипенка О.Ю.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність у апеляційного суду відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, тому підстави для визнання протоколу недопустимим доказом у суду відсутні.

Матеріалами справи повністю підтверджується факт вчинення ОСОБА_1 адміністравтиного правопорушення, що погялає у керуванні транспортним засобом повторно протягом року, не маючи права керування транспортними засобами. При цьому суд ураховує, що ОСОБА_1 висновків для себе не зробив, і знову свідомо продовжив керувати ТЗ, не маючи права керування ними.

Факт вчинення вказаного правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Застосований суддею суду першої інстанції до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Будь - яких обґрунтованих відомостей, які б ставили під сумнів достовірність та належність зібраних у справі доказів, вказували про порушення вимог ст. 266 КУпАП під час їх отримання, а також об`єктивність поліцейських у справі, суду не надано, їх зацікавленість під час провадження у справі стосовно особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не встановлена.

У відповідності зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Дії ОСОБА_1 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Надавши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 повторно притягається до адміністративної відповідальності протягом року за ст. 126 КУпАП, що відрізняється підвищеною суспільною небезпекою при керуванні транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом.

За таких обставин, суд першої інстанції, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, в повному обсязі врахував вимоги ст. ст. 245, 280 КУпАП, які встановлюють завдання у справах про адміністративні правопорушення, а саме: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині того, що справа про адміністративне правопорушення розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд зазначає про таке.

Частиною 2 статті 268 КУпАП передбачено, що присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною 3 статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу. Разом з тим, ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 126 цього Кодексу, що не входить до переліку статей, які передбачають обов`язкову присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд звертає увагу, що інформація про дату, час та місце розгляду справи розміщена на офіційному сайті судової влади, що також дозволяло ОСОБА_1 , цікавитись про стан розгляду справи.

Окрім того, ОСОБА_1 не позбавлений можливості висловити свою позицію у суді апеляційної інстанції, у тому числі і шляхом надання особистих пояснень, тобто реалізувати свої права у справі про притягнення до адміністративного правопорушення на стадії апеляційного перегляду.

Доводи щодо невідповідності вимогам законодавства протоколу про адміністративне правопорушення є необґрунтованими, оскільки такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами, а обставини, викладені у протоколі, останнім не спростовані.

Підстави вважати вказаний відеозапис недопустимим доказом у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки на ньому зафіксовані усі процесуальні дії, які мав вчинити поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо недоведеності повторності вчинення відповідного порушення апеляційний суд виходить з наступного.

Наказом Міністерством внутрішніх справ України від 13 березня 2023 року №180, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 травня 2023 р. за № 727/39783, затверджено Інструкцію з формування та ведення інформаційної підсистеми «Адміністративна практика» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП).

Відповідно до Інструкції з формування та ведення інформаційної підсистеми «Адміністративна практика» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» метою ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП є автоматизація процесів обробки органами (підрозділами) поліції інформації про адміністративні правопорушення та осіб, які їх вчинили, здійснення перевірки особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, на наявність (відсутність) даних про повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке на особу було накладено адміністративне стягнення, аналізу стану застосування законодавства України про адміністративні правопорушення органами (підрозділами) поліції та формування статистичної звітності.

Обмін інформацією, що міститься в ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП з Реєстром адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху та іншими базами даних МВС, здійснюється відповідно до вимог законодавства України.

Формування (наповнення) та ведення (підтримка в актуальному стані) інформаційних ресурсів ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП здійснюються уповноваженою посадовою особою органу (підрозділу) поліції державною мовою, а для відомостей про особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, види яких визначені відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення, що належать до сфери діяльності поліції, іноземною мовою (за потреби), за допомогою технічних і програмних засобів системи ІПНП на підставі протоколів про адміністративні правопорушення, постанов у справах про адміністративні правопорушення, тимчасових дозволів на право керування транспортними засобами, протоколів про адміністративне затримання, складених (винесених) уповноваженими посадовими особами органу (підрозділу) поліції.

Зміни та/або доповнення інформації в ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП здійснюються уповноваженою посадовою особою органу (підрозділу) поліції, якою було її внесено, або іншою уповноваженою посадовою особою органу (підрозділу) поліції, визначеною керівником відповідного органу (підрозділу) поліції (або особою, яка виконує його обов`язки).

Уповноважені посадові особи органів (підрозділів) поліції забезпечують повноту, достовірність і своєчасність внесення інформації до ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП.

Інформація про вчинене адміністративне правопорушення та особу, яка його вчинила, за наявності технічної можливості вноситься уповноваженою посадовою особою органу (підрозділу) поліції до ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП за допомогою мобільного логістичного пристрою.

У разі відсутності технічної можливості внесення інформації про вчинене адміністративне правопорушення та особу, яка його вчинила, за допомогою мобільного логістичного пристрою така інформація вноситься до ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП протягом трьох діб із дати отримання матеріалів про адміністративні правопорушення уповноваженими посадовими особами органів (підрозділів) поліції, на яких покладено обов`язки щодо реєстрації матеріалів про адміністративні правопорушення в ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП.

Реєстрація інформації про вчинені адміністративні правопорушення та осіб, які їх вчинили, в ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП здійснюється на підставі протоколів про адміністративні правопорушення, постанов у справах про адміністративні правопорушення, тимчасових дозволів на право керування транспортними засобами, протоколів про адміністративне затримання, оформлених відповідно до законодавства України.

Користувачами ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП є уповноважені посадові особи органів (підрозділів) поліції, яким надано доступ.

Доступ користувачів до інформації ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП здійснюється з дотриманням вимог Законів України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах», «Про захист персональних даних». Інформація, що міститься в ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП, не підлягає поширенню, крім випадків, передбачених законодавством України.

Кожній особі забезпечується реалізація права на одержання будь-яких відомостей про себе, які зберігаються в ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП відповідно до законодавства України.

Знімаються з автоматизованого обліку адміністративні правопорушення, учинені особами, яких притягнуто до адміністративної відповідальності за їх вчинення, а також яких звільнено від адміністративної відповідальності в порядку, визначеному КУпАП.

Зняття з автоматизованого обліку адміністративних правопорушень стосовно осіб, щодо яких було розпочато провадження у справі про адміністративне правопорушення, у разі закриття провадження відповідно до статті 247 КУпАП, відбувається через рік із дати вчинення адміністративного правопорушення.

Інформація, що внесена до ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП, після зняття з обліку автоматично знеособлюється, а саме вилучаються відомості про: прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, дата і місце його народження, місце проживання (перебування) (країна, область, район, населений пункт, вулиця, номер будинку, корпус, квартира); документ, що посвідчує особу.

Знеособлення зазначених відомостей здійснюється шляхом їх видалення, що виключає подальшу можливість поновлення таких відомостей.

Адвокатом Євсєєвим М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 достовірність внесених до ІП «Адмінпрактика» стосовно ОСОБА_1 відомостей не спростована.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Будь - яких істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та могли б бути підставою для її скасування або зміни, скаржником не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено. Такі доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, проте висновків судді не спростовують.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону та повністю доводять вину водія ОСОБА_1 у порушенні п. 2.1 а) Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а тому застосування принципу «поза розумним сумнівом» у даній справі є безпідставним та недоречним, оскільки повністю суперечить встановленим судами першої і апеляційної інстанції обставинам справи, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що йому інкримінується.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Солом`янського районного суду міста Києва щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 червня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана