ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1977/24 Справа № 188/1188/24 Суддя у 1-й інстанції - Бурда П. О. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подану на постанову судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2024 року, якою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , учня ДПТНЗ НМПТУ, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

встановила:

Постановою судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

У постанові суду зазначено, що 02 травня 2024 року о 22 годині 00 хвилин в с. Троїцьке Синельниківського району Дніпропетровської області по вул. Соборна ОСОБА_1 керував скутером «Yamaha» без номерних знаків, не будучи уважним, не слідкувавши за станом дорожнього покриття, здійснив наїзд на вибоїну на проїжджій частині та впав зі скутером, чим порушив вимоги п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Не погодившись із судовим рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2024 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою змінити щодо нього адміністративне стягнення з штрафу на один із заходів впливу, передбачений ч.1 ст.24-1 КУпАП.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що судова про винесення оскаржуваної постанови він дізнався випадково, коли державні виконавці наклали арешт на банківську картку на яку він отримував виплати з учбового закладу та пенсії по втраті годувальника. Наголошує на тому, що він не був присутній у судовому засіданні суду першої інстанції, судом не повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

З оскаржуваною постановою суду першої інстанції апелянт не згоден з огляду на порушення норм матеріального та процесуального права, що зумовлено неврахуванням судом всіх фактичних обставин справи, характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу, яка його вчинила та його матеріальний стан.

Так, судом першої інстанції не враховано, що на час вчинення адміністративного правопорушення, а саме 02.05.2024 року ОСОБА_1 був неповнолітнім. Вказує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення він перебував у безпорадному стані, оскільки його забрала швидка допомога до лікарні, а працівники поліції допитували останнього під час перебування його у шоковому стані.

Звертає увагу, що 27.06.2012 року в нього померла мати, а батько з того часу не опікується ним. До 2023 року ОСОБА_1 проживав у сестри, однак після її смерті вимушений проживати у іншої сестри. Наразі навчається у ДПТНЗ НМРТУ, тимчасово неофіційно працює та самостійно заробляє на життя.

Зазначає, що сплата призначеного судом першої інстанції штрафу підірве його матеріальний стан, а також матеріальний стан сім`ї сестри, у якої він наразі проживає.

Вказує, що щиро розкаюється у вчиненому адміністративному правопорушенні, зробив для себе всі можливі висновки.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, але його неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Перевіривши витребувані із Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Висновки суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах справи, є обґрунтованими та ніким з учасників справи не оспорюються.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 КУпАП, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Виключення з цього правила передбачені у частині 2 цієї статті.

Відповідно до ст. 24-1 КУпАП, за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані заходи впливу, в тому числі, у виді попередження.

Відповідно до ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та іншими законами України.

Санкція ст.124 КУпАП передбачає відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, суд врахував характер вчиненого правопорушення та прийшов до висновку, що саме такий вид адміністративного стягнення буде достатнім задля його виховного впливу і запобігання вчинення ним нових правопорушень.

При цьому, за наявності можливості призначення більш м`якого виду стягнення, передбаченого ч.1 ст.24-1 КУпАП, суд в своїй постанові належним чином не мотивував підстави для обрання суворішого виду стягнення, передбаченого санкцією ст.124 КУпАП.

Такий висновок суду першої інстанції щодо обраного до правопорушника адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає безпідставним та необґрунтованим.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Обравши щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через його суворість.

Зокрема, місцевим судом, в порушення вимог ст.33 КУпАП, належним чином не враховано характеру вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є неповнолітньою особою, який навчається, визнає провину у вчиненому адміністративному правопорушенні та щиро розкаюється у його вчиненні, обставин які обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 самостійно забезпечує власні потреби працюючи неофіційно.

Також, встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності.

Отже, внаслідок неповноти судового розгляду, суд не врахував належним чином особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності за порушення ПДР не притягувався; визнає свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення; відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також те, що внаслідок ДТП, винуватцем якої є ОСОБА_1 жодні інші транспортні засоби не отримали механічні пошкодження, шкоди нікому не завдано.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Враховуючи вищенаведе, суд апеляційної інстанції вважає, що неповнолітньому ОСОБА_1 має бути призначено адміністративне стягнення у виді попередження, з урахуванням положень ч.1 ст.24-1 КУпАП, оскільки стягнення у вигляді штрафу є таким, що не відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини, внаслідок суворості, а також віку правопорушника.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , а постанову судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2024 року слід змінити в частині накладення стягнення та накласти на ОСОБА_1 захід впливу у вигляді попередження.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - змінити в частині призначеного адміністративного стягнення.

Застосувати до ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП захід впливу, передбачений ст.24-1 КУпАП, - у вигляді попередження.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та такою, що оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя

Дніпровського апеляційного суду О.В. Рябчун