Справа №591/7949/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ковтун О. М.
Номер провадження 33/816/933/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 172-20 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 13 серпня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

В С Т А Н О В И В:

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 13 серпня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно протоколу КИС № 740 від 06.08.2024 року, військовослужбовець ОСОБА_1 05.08.2024 року близько 22 год. 50 хв. поблизу обласної дитячої лікарні м. Суми був виявлений патрулем ІНФОРМАЦІЯ_2 з підозрою на перебування в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, а саме: неясна мова, запах з порожнини рота, хитка хода, порушення координації рухів. Від проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння в КНП СОР «ОКМЦСНЗ» відмовився, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 13 серпня 2024 року та закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що в постанові суду та протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, що він перебував на території військової частини чи здійснював обов`язки військової служби.

Вказував, що він не був належним чином повідомлений щодо дати та часу розгляду справи, бажав надати свої пояснення в судовому засіданні.

Зазначав, що 05 серпня 2024 року він перебував у м. Суми по особистим справам, не виконував обов`язки військової служби, тому вважав незаконною вимогу працівників ВСП пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Стверджував, що була порушена процедура проходження огляду на стан сп`яніння, до матеріалів справи не додано відеозапису або письмових пояснень свідків, які б були незалежними очевидцями проходження процедури огляду, не надано висновку медичного закладу.

Вважав, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, в апеляційній скарзі просив розглянути апеляційну скаргу за його відсутності, оскільки він перебуває на військовій службі.

З огляду на положення ст. 268 КУпАП, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи вищезазначені обставини, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляду даної справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , який повідомлений належним чином про час, день та місце розгляду справи, що не суперечить вищезазначеним вимогам Закону та узгоджується з вимогами частини 6 ст.294 КУпАП.

Щодо вимог апеляційної скаргу апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду справи вищевказаних вимог КУпАП не дотримався.

Приймаючи рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП адміністративного правопорушення, суд послався на протокол КИС № 740 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП від 06.08.2024 року ;протокол КИС № 729 про адміністративне затримання; письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; заяву (клопотанням) ОСОБА_1 , як на докази винуватості особи.

Разом з тим, порівнюючи наявні матеріали справи з доводами апелянта, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності через відсутність у матеріалах справи достатніх і переконливих доказів, які б підтверджували наявність в його діях передбачених ч.3 ст.172-20 КУпАП події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Згідно абз.7 ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Проте у протоколі про військове адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не міститься зазначення конкретного передбаченого військового обов`язку, підстав і часу його виконання у відповідності до вимог ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», який би здійснював ОСОБА_1 , що обіймає посаду старшого електрика, 05 серпня 2024 року о 22 год. 50 хв., перебуваючи у вказаному в протоколі про військове правопорушення місці.

В судовому засіданні під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що 05 серпня 2024 року в зазначений у протоколі про військове адміністративне правопорушення час ОСОБА_1 перебував у м. Суми по особистим справам та не виконував обов`язків військової служби. Крім того, він не знаходився на території військової частини.

Таким чином у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про наявність в діях ОСОБА_1 передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП складу адміністративного правопорушення, а саме: підозра перебування ОСОБА_1 в нетверезому стані (стані алкогольного сп`яніння) під час виконання обов`язків військової служби 05 серпня 2024 року або на території військової частини в умовах воєнного стану. Не наведено їх і в оскаржуваній постанові суду.

З огляду на викладене, сукупність досліджених апеляційним судом доказів під час перегляду постанови суду першої інстанції свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП адміністративного правопорушення.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України також зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК від 26.02.2019 № 1-р/2019.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи зазначене, постанова судді щодо ОСОБА_1 не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Разом з тим, враховуючи викладене, оскільки апеляційний суд скасовує постанову у зв`язку з відсутністю в діях особи складу правопорушення, та закриває провадження, тому не вдається до аналізу інших доводів апеляційної скарги апелянта.

Керуючись ст.294КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 13 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.