Справа № 488/5195/23
Провадження № 3/488/160/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2024 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Т.В.Торжинська, за участю ОСОБА_1 , його захисника Чуб Т.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , пенсіонера,

- до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

20.12.2024 року до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшли матеріали справи відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААД №560028, 06 грудня 2023 року о 20-30 годині, в м. Миколаєві, на перехресті пр-ту Богоявленського та вул.Прибузька, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом KIA MAGENTIS, номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, що подавалась за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору та гучномовця, чим порушив вимоги п. 2.4, 8.9 б Правил дорожнього руху.

Дані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

За доводами захисника, викладеними у її клопотанні до суду про закриття вищевказаного адміністративного провадження та підтриманими в ході розгляду справи, працівниками поліції не надано доказів законності вимог про зупинку, зокрема доказів на порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, в даному випадку відсутність доказів поршення водієм правил зупинки перед дорожнім знаком «Стоп», як то ставилось у провину водію, та на відсутність даного порушення, за доводами сторони захисту, є непритягнення водія до адміністративної відповідальності за порушення вимог даного знаку ПДР.

Окрім того, на підстави закриття провадження, сторона захисту посилається і на відсутність у водія умислу на порушення вимог правил дорожнього руху, адже машина зупинилася за мостом, оскільки зупинка транспортного засобу на мосту заборонена. Також посилалась сторона захисту і на відсутність доказів, які б свідчили про подання працівниками поліції сигналу про зупинку транспортного засобу, зокрема увімкнення пробличкових маячків синього і червоного кольору одночасно або лише червоного кольору та не фіксує подачу спеціального звукового сигналу про вимогу щодо зупинки.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з такого.

Щодо посилань сторони захисту на закриття провадження через відсутність доказів та підстав для зупинки, а також доказів увімкнення відповідних проблискових маячків та подачу спеціального звукового сигналу, при цьому одночасну позицію про закриття провадження через здійснення зупинки водієм після минування моста, як того вимагають правила дорожнього руху, то дані обставини є взаємовиключними, зокрема перші вказують на відсутність взагалі підстав для виконання вимог про зупинку, а остання про виконану вимогу про зупинку з дотриманням ПДР, зокрема по минуванні моста.

Стосовно посилань сторони захисту щодо відсутності доказів на підтвердження законності висунутої вимоги до ОСОБА_1 про зупинку та непритягнення останнього до відповідальності за порушення вимоги дорожнього знаку «Стоп» або рух автомобіля на заборонений сигнал світлофору, то суд вважає за необхідне зазначити, що правомірність або навпаки прийнятого поліцейським рішення про зупинку водія не є предметом даного судового розгляду. Більш того, відповідно до ст. 6 КУпАП, на органи виконавчої влади, до якої відноситься і національна поліція, покладено здійснення заходів для запобігання адміністративним правопорушенням.

Окрім того пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, у зв`язку з чим має право здійснювати зупинку транспортного засобу, та як слідує зі змісту доданого до протоколу відеозапису, підставою зупинки, як зазначали працівники поліції, стало порушення водієм місця зупинки на сигнал світлофору, що забороняє рух, зокрема вимог п.8.10 ПДР, вказуючи, що водій здійснив зупинку не перед світлофором, а здійснивши виїзд на перехрестя.

Враховуючи межі судового розгляду, які обмежені висунутим обвинуваченням за ч.1 ст.122-2 КУпАП, суд не вбачає підстав надавати оцінку з прийнятого працівниками поліції рішення щодо зупинки водія, що виходить за межі повноважень суду, визначених КУпАП та регулюється положеннями Кодексу адміністративного судочинства України.

Стосовно непритягнення водія працівниками поліції до відповідальності за поставлене у провину ОСОБА_1 порушення вимог зупинки на сигнал світлофору, то доказів щодо цього стороною захисту суду не надано, та з огляду на принципи диспозитивності, приймаючи до уваги, що межі даного судового розгляду визначені правопорушенням, передбаченим диспозицією ч.1 ст. 122-2 КУпАП, то саме сторона захисту, яка вказує на ці обставини і зобов`язана надати відповідні докази щодо цього.

На підтвердження порушення ОСОБА_1 вимоги п.2.4 ПДР, зокрема невиконання вимоги поліцейського про зупинку, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, надано відеозапис з нагрудних камер поліцейських №470577, 470253 та відео з автомобільного реєстратора.

Як слідує зі змісту дослідженого відеозапису з відеореєстратора, працівники поліції, рухаючись на службовому автомобілі, зупинившись перед перехрестям на сигнал світлофору, що забороняє рух, продовжили останній після виїзду з перехрещуваної дороги транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , при цьому, змінили напрямок руху та стали слідувати безпосередньо за автомобілем ОСОБА_1 , увімкнувши проблискові маячки, що видно з урахуванням темної пори доби та відбиттям миготливого світла від маячків на задніх освітлювальних приладах керованого ОСОБА_1 транспортного засобу. З відеореєстратора службового автомобіля видно, що інших транспортних засобів у смузі руху ОСОБА_1 немає. Рухаючись за автомобілем під керуванням ОСОБА_1 декілька секунд, поліцейські намагаються здійснити його випередження, потім знову слідують за ним, увесь час з увімкненими проблисковими маячками, та більш як хвилину руху за автомобілем ОСОБА_1 , здійснюють його обгін та зупиняють шляхом перегородження його руху.

Зі змісту відеозапису з бодікамери, поліцейським неодноразово наголошується про подання сигналу про зупинку у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху, що здійснювались за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, а також спеціального звукового сигналу, як то передбачено п.п. б п.8.9 ПДР (20:31:41; 20:36:10; 21:06:36 хвилини запису), та проти чого не заперечує водій ОСОБА_1 , в той же час зазначав, що не зрозумів, що дані сигнали стосувалися саме його.

Стосовно посилань сторони захисту на неможливість здійснення ОСОБА_1 зупинки під час руху на мосту, то дані доводи заслуговують на увагу.

Так, відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

За вимогами п. 2.4 ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Відповідно до п.п. в) п. 15.9 Правил дорожнього руху, зупинка заборонена, в тому числі на мостах, а з урахуванням п. 2.4 ПДР, здійснення зупинки має бути виконане з дотриманням вимог цих правил, отже забороняючі правила в даному випадку є імперативними, та не надавали водію право вільного розсуду у їх незастосуванні.

При цьому, умови здійсненого відеозапису з реєстратора патрульного автомобілю, які підтверджують дійсність руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 по мосту, та не надають можливість чітко встановити у якому місці руху подавались сигнали, визначені п.п.б) п. 8.9 ПДР працівниками поліції, при цьому інші докази, які б спростовували твердження водія щодо неможливості виконати зупинку, яка подавалась під час його руху на мосту, суду не надано. В подальшому транспортний засіб хоча і зупинено шляхом перегородження його руху патрульним автомобілем, однак такий здійснено безпосередньо перед з`їздом з моста, тому відсутність у водія наміру зупинитись після минування моста може бути лише припущенням, яке в силу положень ст. 62 Конституції України має трактуватись на користь особи, який ставиться у провину певне правопорушення.

За наведеного, з урахуванням положень п.2.4 ПДР у сукупності з положеннями п.п. в) п. 15.9 ПДР, а також змісту досліджених доказів, останні не є достатніми та беззаперечними, які б поза розумним сумнівом доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч.1 ст. 122-2 КУпАП, а тому, з урахуванням приписів п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у даній справі має бути закрите.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 247, 280, 283 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.В. Торжинська