"13" серпня 2024 р. Справа № 363/3234/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2024 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Олійник С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Вишгородського РУП ГУНП в Київській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої в АДРЕСА_1 ,

яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

встановив:

До Вишгородського районного суду Київської області з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №285608 від 26 червня 2024 року вбачається, що 26 червня 2024 року близько о 19 год. 23 хв. в с. Демидів Вишгородського р-ну Київської обл., вул. В. Довженка, 86, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем HYUNDAI, д.н.з. НОМЕР_1 , під`їжджаючи до перехрестя не переконалася, що це буде безпечно, під час здійснення обгону з виїздом на смугу, не переконалася, що це не перешкодить іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого було здійснено зіткнення з автомобілем ВАЗ-2106, д.н.з. НОМЕР_2 , який здійснював на перехресті поворот ліворуч, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушила вимоги п. 14.6(а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину заперечила, пояснила, що рухалася в с. Демидів Вишгородського р-ну Київської обл. по вул. В. Довженка в бік с. Синяк, попереду неї рухався автомобіль ВАЗ-2106, д.н.з. НОМЕР_2 . Перед перехрестям вказаний автомобіль почав знижати швидкість, однак вона цього одразу не змогла помітити, оскільки, у автомобіля ВАЗ-2106 не працювали прилади зовнішнього освітлення та габарити стоп-сигнала, тому вона була змушена здійснити об`їзд автомобіля зліва задля уникнення зіткнення. В цей час водій автомобіля ВАЗ почав здійснювати поворот ліворуч на перехресті, при цьому не використовуючи лівий покажчик повороту. Зазначає, що не здійснювала обгін на перехресті, а лише намагалася уникнути зіткнення із автомобілем ВАЗ, який несподівано для неї почав змінювати швидкість та напрям руху у зв`язку із непрацюючим зовнішніми освітлювальними приладами, стоп-сигналами та покажчиками повороту. Також вказує, що водій автомобіля ВАЗ претензій до неї немає, його автомобіль пошкоджень не отримав.

Судом було витребувано повний відеозапис з боді-камери поліцейських з місця події, зі змісту якого вбачається, що зовнішні освітлювальні прилади автомобіля ВАЗ-2106, д.н.з. НОМЕР_2 , зокрема стоп-сигнали, безпосередньо після ДТП дійсно перебувають у несправному стані (файл відеозапису VID54F-00-0014, з 02:50 по 03:40).

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить до наступного висновку.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Аналіз диспозиції ст. 124 КУпАП дає можливість зробити висновок, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, має матеріальний склад, тобто є закінченим з моменту настання суспільно-шкідливих наслідків. У кінцевому підсумку об`єктивна сторона вказаного правопорушення передбачає обов`язкову сукупну наявність суспільно-шкідливого діяння у виді порушення вимог ПДР України, а також суспільно-шкідливих наслідків, які перелічені у диспозиції ст. 124 КУпАП та перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з суспільно-шкідливим діянням.

З урахуванням вищевикладеного суд звертає увагу, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП може бути правомірним результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення тоді і лише тоді, коли в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення на основі достатньої сукупності належних, допустимих, достовірних доказів можна зробити категоричні висновки щодо порушення ОСОБА_1 конкретних вимог ПДР України, що з необхідністю та виключною послідовністю призвело до настання суспільно-шкідливого наслідку у вигляді пошкодження транспортного засобу.

З протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , вбачається, що суть інкримінованого правопорушення полягає у тому, що ОСОБА_1 допустила порушення вимог п. 14.6(а) ПДР України, що призвело до суспільно-шкідливих наслідків у вигляді пошкодження транспортного засобу.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.10 ПДР України обгін це випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Відповідно до п. 14.6(а) ПДР України обгін заборонено на перехресті.

Таким чином, з вищевикладеного слідує, що обгін має на меті випередження транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку попереду, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху, та подальший рух у вибраному напрямку. Обгін не може мати на меті уникнення зіткнення з перешкодою у разі виникнення такої небезпеки.

Згідно п. 12.3 ПДР України, в якому встановлено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Таким чином, з вищевикладеного слідує, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій може, окрім вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, також здійснити об`їзд перешкоди, безпечний для інших учасників дорожнього руху.

В межах даної справи причиною дорожньо-транспортної пригоди став автомобіль ВАЗ-2106, д.н.з. НОМЕР_2 , який здійснював зміну напрямку руху на автомобілі з непрацюючими зовнішними освітлювальними приладами, зокрема стоп-сигнали, а також водій вказаного транспортного засобу не скористався укажчиком повороту при здійсненні маневру поворот ліворуч.

Порушення вимог п. 14.6(а) ПДР України може мати місце лише у випадку, коли водій свідомо здійснює саме маневр обгону транспортного засобу або декількох транспортних засобів попереду, але не у випадку об`їзду перешкоди у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди.

Із матеріалів справи вбачається, що відсутність працюючих зовнішніх освітлювальних приладів автомобіля ВАЗ-2106, д.н.з. НОМЕР_2 , а також відсутність наміру ОСОБА_1 здійснити саме маневр обгону, усе це у своїй сукупності вказує на те, що ОСОБА_1 не здійснювала обгін на перехресті, а реагувала на появу перешкоди шляхом здійснення її об`їзду з лівої сторони.

Також судом встановлено, що із доданої до протоколу про адміністративне правопорушення схеми місця ДТП неможливо встановити конкретне місце на проїзній частині, де сталося зіткнення автомобілів, що також позбавляє можливості стверджувати, що зіткнення сталося саме на смузі зустрічного руху.

Відсутність факту здійснення обгону на перехресті унеможливлює кваліфікацію дій ОСОБА_1 як порушення вимог п. 14.6(а) ПДР України, що спричинило настання наслідків, які передбачені диспозицією ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на органи влади (посадових осіб), які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення. Збирання судом доказів як на підтвердження, так і на спростування винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення свідчить про перебирання судом на себе функцій обвинувачення, що не відповідає його правовій природі та призначенню в межах провадження у справах про адміністративне правопорушення.

За наявних матеріалів справи, наданих органом влади, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, суд приходить до висновку про недоведеність порушення ОСОБА_1 вимог п. 14.6(а) ПДР України через відсутність доказів здійснення ОСОБА_1 обгону на перехресті та неможливість встановити, чи дійсно зіткнення сталося саме на смузі зустрічного руху.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідно до презумпції невинуватості, яка закріплена у ст. 62 Конституції України, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, то суд доходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, як і її вина у вчиненні цього правопорушення, не доведені. Тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Внаслідок цього судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 35, 124, 247, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя С.В. Олійник