БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/211/22
Провадження № 3-в/730/45/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2024 р. м. Борзна

Суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області Данько О.В., розглянувши подання провідного інспектора Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Тимченка Євгена Вадимовича про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

27.11.2024 до Борзнянського районного суду Чернігівської області надійшло вищевказане подання, обґрунтоване тим, що постановою Борзнянського районного суду Чернігівської області суду від 15 липня 2022 року ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 120 (сто двадцяти) годин суспільно кориснних робіт. Постанова перебуває на виконанні Київського РВ ДУ «Центр пробації» в Полтавській області. ОСОБА_1 до уповноваженого органу з питань пробації за викликом не з`являвся, про причини неявки не повідомляв. Представником уповноваженого органу з питань пробації було встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом. Водночас строки давності виконання вищеказаної постанови суду сплинули.

ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений за адресою місця його реєстрації, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. У довідці ф.20 установи поштового зв`язку вказані причини повернення судової повістки, що не дали змоги виконати обов`язки пересилання поштового відправлення, «адресат відсутній за вказаною адресою».

Представник уповноваженого органу з питань пробації був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету 29.11.2024, проте у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

З огляду на викладене, можливо провести розгляд справи за відсутності осіб, які не з`явились на підставі доказів, наявних у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшла такого висновку.

Відповідно до статті 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 вказав, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 рішення зазначено, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Положення КУпАП не містить поняття строків давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання строків виконання таких постанов.

Натомість ст.80 КК України регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Таким чином, можливо застосувати до вказаних правовідносин аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України.

Згідно частини першої цієї статті особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

За таких обставин, суд вважає, що давність виконання постанови суду про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду, у випадку коли особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком він не був виконаний протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

У той же час частина 3 ст. 80 КК України, передбачає, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У цій справі установлено, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 183-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт набрала законної сили 05.09.2022 та 08.02.2023 з Ніжинського РС № 4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області надійшла на виконання до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області.

Відповідно до матеріалів подання, ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом з 16.10.2022.

Вказані обставини свідчать про те, що зазначена постанова суду не була виконана протягом більш ніж двох років через, при цьому, ОСОБА_1 не ухилявся від відбування вказаного адмінністративного стягнення.

Ураховуючи, що з часу набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 минуло більше двох років, суд вважає, що останнього слід звільнити від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.302, 303, 304 КУпАП, ст.80 КК України, суддя.-

П О С Т А Н О В И Л А:

Подання провідного інспектора Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Тимченка Євгена Вадимовича про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 (сто двадцяти) годин суспільно корисних робіт, накладеного постановою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 15 липня 2022 року за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Данько