ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/7152/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2024 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Бондаренко М.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ст.ст. 124, 122-4 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановила:

До Дарницького районного суду м. Києва 16 жовтня 2024 року надійшли протоколи про адміністративні правопорушення за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП стосовно що постановою судді від 31 жовтня 2024 року об`єднані в одне провадження.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10 жовтня 2024 року серії ААД № 829843 водій ОСОБА_1 03 жовтня 2024 року, о 15 год. 08 хв., у м. Києві на вул. Братства Тарасівців, керуючи транспортним засобом «МАЗ 215 069», державний номерний знак НОМЕР_1 , при повороті не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до пошкоджень транспортних засобів.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3б; 12.1; 13.1 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10 жовтня 2024 року серії ААД № 829843, водій ОСОБА_1 03 жовтня 2024 року, о 15 год. 08 хв., у м. Києві на вул. Братства Тарасівців, керуючи транспортним засобом «МАЗ 215 069», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, місце пригоди залишив.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10а Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Під час судового засідання ОСОБА_1 суду пояснив, що він працює водієм пасажирського автобуса, 03 жовтня 2024 року він здійснював пасажирські перевезення за маршрутом та заїжджав з вул. Братства Тарасівців на паркувальну зону для висадки пасажирів. Звертав увагу, що на тій дорозі було дуже багато автомобілів, які були неправильно припарковані та їх неможливо було об`їхати. Далі, зазначає, що мав намір виконати маневр повороту ліворуч, однак водійка автомобіля «Toyota» не надала йому дорогу, коли він вже почав заїжджати. Наголошував, що жодних ДТП не вчиняв, зі сторони пасажирів скарг та претензій не надходило і про ті обставини, які вказала інша сторона цієї пригоди (про начебто зіткнення) йому стало відомо лише через декілька днів після дзвінка працівника поліції. Переконаний, якщо б дійсно відбулось якесь зіткнення, то до нього повинні були підійти, однак після ДТП до нього ніхто не звертався та він продовжив рух далі за маршрутом.

Інший учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що 03 жовтня 2024 року вона на своєму транспортному засобі «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2 , виїжджала з платної парковки та мала намір виконати маневр правого повороту на вул. Братства Тарасівців. Далі, у момент, коли вона під`їхала до виїзду з паркувальної зони її «протаранив» автобус та зніс авто під її керуванням у правий бік. Наголошує на тому, що водій автобуса її бачив, оскільки перед зіткнення останній висловився у її бік нецензурною лайкою та у грубій формі «просив» здати заднім ходом. У той самий час звертала увагу суду, що вона намагалась це зробити, втім позаду неї вже були інші автомобілі, які теж виїжджали з пакувальних місць, тому вона намагалась притиснутись у правий бік, що ОСОБА_1 не давав їй зробити. Крім того, жодних звукових сигналів водій автобуса їй не подавав та без жодних застережень розпочав на неї рух. Зазначає, що вона була дуже знервована, після того як її «протаранили» вона змогла від`їхати та одразу викликала поліцію. Працівники патрульної поліції знайшли свідків, які бачили ці всі події. Просила суд також врахувати, що одразу після приїзду працівників поліції на місце пригоди автобуси перестали рухатись у вказаному напрямку, що вочевидь підтверджує її доводи та спростовує твердження іншого водія про начебто можливість руху пасажирських автобусів на тому напрямку руху. Окремо до цього, на противагу словам ОСОБА_1 про те, що він не відчув це зіткнення вказала, що за цими подіями спостерігала велика кількість людей (у тому числі його пасажири), інший водій такого ж пасажирського автобуса, який заїжджав за ОСОБА_1 , також це бачив. Наполягала на тому, що саме ОСОБА_1 винен у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та на підтвердження своїх доводів надала суду відеозапис з камер відеоспостереження. Водночас додала, що виїжджала з парковки, у той самий час автобус з`явився перед нею неочікувано, оскільки перетнув до того дві суцільні смуги, одну полосу руху та їхав просто на неї, хоча це виїзд з парковки.

Суддя, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди, дійшла таких висновків.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінила докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 124 КУпАП відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Суддя зауважує, що в рамках цього провадження суд перевіряє: чи мала місце дорожньо-транспортна подія, чи порушила особа, яка притягується до адміністративної відповідальності правила дорожнього руху, та чи є причинно-наслідковий зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та дорожньо-транспортною подією.

Судом дослідженні докази, які містять в матеріалах справи, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення від 10 жовтня 2024 року серії ААД № 829843, з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3б; 12.1; 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП, під час керування транспортним засобом, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди 03 жовтня 2024 року;

- протокол про адміністративне правопорушення від 10 жовтня 2024 року серії ААД № 829844, з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10а ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП, оскільки будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди 03 жовтня 2024 року, місце ДТП залишив;

- поліцейськими було долучено схему місця ДТП, що складена за місцем пригоди у м. Києві на вул. Братства Тарасівців (виїзд з парковки) та містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, місце зіткнення), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотньому боці схеми зазначено дані транспортного засобу «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2 , та відомості про пошкодження;

- рапортом старшого сержанта УПП у м. Києві від 03.10.2024, відповідно до якого 03 жовтня 2024 року отримали виклик про ДТП. Прибувши за викликом заявник ОСОБА_2 вказала, що її автомобіль «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2 , пошкоджений автобусом Богдан, жовтого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 ;

- письмовими поясненнями власника автомобіля «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2 , - ОСОБА_3 від 03 жовтня 2024 року, яка вказала, що її транспортний засіб зазнав ушкоджень від автобуса «МАЗ 215 069», державний номерний знак НОМЕР_1 , який порушуючи правила дорожнього руху перетнувши подвійну суцільну, при повороті ліворуч не надав можливості виїхати з парковки та їхав «протаранивши» її автомобіль та опісля залишив місце пригоди;

- письмовими поясненнями водія автомобіля «МАЗ 215 069», державний номерний знак НОМЕР_1 , - ОСОБА_1 від 10 жовтня 2024 року, який вказав, що 03 жовтня 2024 року на маршруті 104 ст. Харківська - с. Бортничі з приводу події, яка сталася приблизно о 15 год. 08 хв., за адресою у м. Києві на вул. Братства Тарасівців, нічого не може пояснити, до нього ніхто не підходив, сутичок і розмов ні з ким не мав;

- долученим DVD-R диском та відеозаписом з камер спостереження. Так, у файлі міститься відеозапис з камер відеоспостереження за адресою: м. Київ, вул. Братства Тарасівців.

Оцінюючи докази, у їх сукупності, з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, суддя дійшла висновку, що такі є належними, допустимими та такими, що повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Так, суддя констатує, що у судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечив факт його перебування у момент ДТП в автобусі, у зазначеному у протоколах про адміністративне правопорушення місці.

Водночас неезважаючи на твердження ОСОБА_1 у судовому засіданні про те, що він не причетний до зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, суддя вважає зазначені доводи безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Щодо доводів ОСОБА_1 про неможливість контактування автобуса під його керуванням з іншим транспортним засобом, то такі не беруться судом до уваги, оскільки спростовуються поясненнями водійки ОСОБА_2 , яка була учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03 жовтня 2024 року.

При цьому локалізація встановлених пошкоджень відповідає локалізації зафіксованих у схемі місця ДТП пошкодженням на автомобілі та не суперечить механізму утворення, на які вказує ОСОБА_2 , що також підтверджується фотозображеннями з пошкодженнями транспортних засобів та відеозаписом, які долучені до матеріалів справи і був досліджений у судовому засіданні.

Суддя також вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 , що він не відчув удару зіткнення автомобілів, в чому переконався та поїхав з місця події.

Так, під час розгляду справи у суді був відтворений відеозапис, з якого слідує як ОСОБА_2 виїжджає власним автомобілем «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2 , та під`їжджає до виїзду з паркувальної зони (00 хв. 30 с.), у цей же момент автобус «МАЗ 215 069», державний номерний знак НОМЕР_1 , перетинає подвійну суцільну смугу та має намір здійснити поворот ліворуч (у тому напрямку звідки виїжджає ОСОБА_2 (00 хв. 55 с.) Далі, на відео зафіксовано, як водії вказаних транспортних опустивши вікна певний час спілкуються (01 хв. 00 с. - 01 хв. 30 с.). Надалі, у проміжок часу між 01 хв. 40 с. - 02 хв. 15 с. цього відеозапису ОСОБА_1 , не даючи можливість ОСОБА_4 зайняти праве положення аби уступити дорогу, одразу розпочинає на неї рух та далі відбувається зіткнення між автомобілями. Після цього, ОСОБА_1 залишає місце ДТП, а ОСОБА_4 виходить з автомобіля та оглядає його ліву частину.

На питання суду, чому ОСОБА_1 , керуючи пасажирським автобусом пішов на такі дії, не переконавшись у тому, що у нього буде достатньо можливості для здійснення руху без перешкод для інших, останній не зміг дати відповіді. Так само суду не було надано обґрунтованих пояснень, чому ОСОБА_1 не дочекався поки ОСОБА_4 зможе зайняти крайнє праве положення аби пропустити його, що могло вочевидь запобігти цій дорожньо-транспортні пригоді.

Оцінюючи позицію правопорушника щодо не ефективної міської транспортної системи (про яку той декілька разів вказував), суддя вважає за необхідне вказати, що останній є водієм маршрутного транспортного засобу та здійснює перевезення пасажирів, тобто є особою, до якої застосовуються підвищенні вимоги.

Водночас, ОСОБА_1 у цій ситуації очевидно для суду діяв нерозсудливо, демонструючи агресивну та зухвалу поведінку (зі слів водійки ОСОБА_4 висловлювався в її бік нецензурними слова), що призвело не лише до пошкодження іншого автомобіля, а й могло призвести до небезпечних дій на дорозі з боку учасників дорожнього руху та непоправної шкоди не тільки для безпосередніх учасників конфлікту, а й також для інших учасників дорожнього руху, у тому числі пасажирів його автобусу.

Суддя вважає, що дані у схемі дорожньо-транспортної пригоди щодо локалізації пошкоджень, які мав автомобіль після дорожньо-транспортної пригоди та які відображені на фотозображеннях, в сукупності з поясненнями водіїв та відеозаписом з місця ДТП, свідчать про недотримання водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3б; 12.1; 13.1 Правил дорожнього руху України.

Сукупність вказаних вище доказів свідчить про обізнаність ОСОБА_1 до вказаних подій і його обов`язок залишатись на місці події.

Натомість ОСОБА_1 перебуваючи в емоційно збудженому стані і пошкодивши інший транспортний засіб лишив місце ДТП, яке було очевидним для всіх очевидців цієї дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається з відеозапису, автобус під його керуванням мав достатньо велику кількість пасажирів.

Відтак порушення ОСОБА_1 пункту 2.10а ПДР (залишення місця ДТП) доводиться матеріалами справи.

З огляду на те, що у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 ст. 36 КУпАП, яка регулює порядок накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень, передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Втім, частиною 2 цієї статті встановлено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З цих двох адміністративних правопорушень, що ставляться у провину ОСОБА_1 найбільш серйозним за санкцією статті є передбачене ст. 122-4 КУпАП.

З огляду на те, що у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за вказані правопорушення та накладення на нього стягнення, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, в межах санкції ст. 122-4 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, у сукупності із обставинами справи, беручи до уваги ступень тяжкості вчинених правопорушень, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк один рік.

Суддя вважає, що стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що передбачено санкцією ст. 122-4 КУпАП, відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП і є домірним вчиненому та відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, з урахуванням саме тієї обставини, що ОСОБА_1 здійснює щоденні перевезення пасажирів громадським транспортом та такими умисними й небезпечними діями становить певну небезпеку й суд не вважає можливим призначити останньому мінімальне за санкцією статті стягнення у вигляді штрафу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 124, 122-4 статтями 23, 33, 40-1, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

ухвалила:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Марина БОНДАРЕНКО