Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2024 року м. Рівне

Справа № 569/19489/24

Провадження № 33/4815/839/24

Суддя Рівненського апеляційного суду - Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Вітошка Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

З матеріалів справи слідує, що 28 вересня 2024 року о 15 год. 22 хв. в м. Рівне на вул. Р. Шухевича, 18 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Touran, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість. Від проходження медичного огляду у медичному закладі для встановлення стану наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене за ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.130 КУпАП. Вважає, що постанова місцевого суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною з неповним з`ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи, з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а також без всебічного дослідження всіх доказів та без надання їм належної оцінки.

Вказує, що суд першої інстанції поверхнево і формально розглянув справу, не допитавши свідків у судовому засіданні та не дослідивши матеріали справи, а його пояснення відображені не вірно, оскільки він зазначав, що спочатку відмовився їхати з працівниками поліції до медичного закладу, оскільки подумав, що його повезуть в ТЦК, однак пізніше наполягав на проходженні огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, що можуть підтвердити очевидці події.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та захисника Вітошка Ю.Г. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, при зазначених у постанові обставинах, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду (а.с.45);

- відеофайлом з нагрудних камер працівників поліції, яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду у медичному закладі (файл Clip 1, час 00:45).

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Суд критично відноситься до доводів апеляційної скарги про те, що спочатку він відмовився їхати з працівниками поліції до медичного закладу, оскільки подумав, що його повезуть в ТЦК, однак пізніше наполягав на проходженні огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння та вважає їх такими, які надані з метою уникнення відповідальності, оскільки в матеріалах справи наявне відео з нагрудної камери працівників поліції, яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду у медичному закладі (файл Clip 1, час 00:45).

Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.33, ст.38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович