ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2222/24 Номер провадження 33/814/1252/24Головуючий у 1-й інстанції Калько О. С. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., за участі особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Сідліченко В.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Сідліченко Владислава Валентиновича на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 30 жовтня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 30 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 21.03.2024 о 19 год. 13 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем TOYOTA C-HR д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Великотирнівська,39а в м. Полтава в стані наркотичного сп`яніння, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився в медичному закладі у лікаря-нарколога КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР» зі згоди водія у встановленому законом порядку та підтверджується висновком № 120 від 29.03.2024.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимогу п.п.2.9а ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 адвокат Сідліченко В.В. подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 30.10.2024 року , а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, апелянт не згодний із зазначеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинами справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права.

Крім того, скаржник посилається на те, що суд самостійно ініціював виклик лікаря, що проводив огляд ОСОБА_1 , самостійно здійснював її допит та самостійно відбирав докази та пояснення, котрі були покладені в основу оскаржуваної постанови, таким чином суд повністю взяв на себе роль притаманну стороні обвинувачення, що є порушенням, принципу верховенства права покладеного в основу Конституції України так і низки норм КУпАП України.

Апелянт також стверджує, що зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейських, який її доставив, про що робиться відповідний запис у вищезазначеному висновку.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.03.2024 о 19 год. 13 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем TOYOTA C-HR д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Великотирнівська,39а в м. Полтава в стані наркотичного сп`яніння, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився в медичному закладі у лікаря-нарколога КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР» зі згоди водія у встановленому законом порядку та підтверджується висновком № 120 від 29.03.2024.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимогу п.п.2.9а ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №629503, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій від 29.03.2024 року, відеозаписом долученим до матеріалів справи та іншими доказами.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.9а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.9а ПДР України.

Доводи апелянта про те, що не згодний із зазначеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинами справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд відхиляє дані доводи виходячи з наступного.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису, вбачається, що працівниками поліції був зупинений транспортний засіб Toyota C-HR д.н.з. НОМЕР_1 , зазначивши, що зупинили в зв`язку з тим, що на водія надійшли скарги від інших водіїв за проїзд на червоний колір світлофору (хронологічний відрізок 19:18:30 триває далі), в ході перевірки документів було встановлено особу водія, який виявився ОСОБА_1 , в ході спілкування було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме зіниці, що не реагують на світло, працівниками поліції було запропоновано проти огляд в медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився.

Згідно з відеозапису вбачається, що останнього запрошено до підрозділу патрульної поліції 02.04.2024 року на 13:00 для розгляду адміністративного правопорушення, так як 21.03.2024 року ОСОБА_2 пройшов медичний огляд, висновок буде відомий через 10 днів.

Відеозапис розпочинається 02.04.2024 року о 12:56, працівник поліції роз`яснює права та обов`язки ОСОБА_1 , та зазначає, що останній пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі 21.03.2024 року, висновок лікарем був складений 29.03.2024 року, в якому зазначається, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння та буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо інших доводів, апеляційний суд не бере до уваги, так як зазначені порушення в доводах апеляційної скарги не є суттєвим та жодним чином не вплинуло на правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім цього вина ОСОБА_1 підтверджується іншими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №629503, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.03.2024 року, з якого вбачається, що огляд проведений лікарем ОСОБА_3 , висновок огляду, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння, та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвокат Сідліченко В.В. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Сідліченко Владислава Валентиновича залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 30 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин