Справа № 489/8416/24
Провадження № 3/489/2931/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Постанова

іменем України

02 грудня 2024 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Гриненко Михайло Вікторович, розглянувши матеріали справи, які надійшли з ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , згідно з протоколом проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №840231 від 14.10.2024 ОСОБА_1 інкримінується, що 31.08.2024 о 23.47 год. в м. Миколаєві по вул. Нагірній, в порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України, він керував транспортним засобом «KIA SPORTАGE», д.н.з НОМЕР_2 , в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного огляду № 1128.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності до суду не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася шляхом направлення судової повістки за вказаною у протоколі адресою місця проживання, та шляхом оголошення на сайті судової влади. Клопотання про відкладення судового засідання не надходило. Таким чином судом вжито всіх можливих та вичерпних заходів для своєчасного виклику особи до суду.

Дослідивши матеріали, що знаходяться у справі (протокол про адміністративне правопорушення; висновок КНП "МОЦПЗ" МОР №1128 від 01.09.2024 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції; фіскальні чеки АТ "Укрпошта"; довідку ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області; переглянувши відеозаписи з відеореєстратора), суддя дійшов таких висновків.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за ряд альтернативних діянь, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинення кожного з яких має наслідком настання адміністративної діяльності.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Із ст. 245 КУпАП слідує, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Системний аналіз положень ст. 130 КУпАП України, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням/обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції.

Згідно з вимогами ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Комплексний аналіз положень статей 254, 256 КУпАП свідчить про те, що підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення в її присутності з метою забезпечення прав такої особи на ознайомлення із змістом протоколу (суттю пред`явленого їй звинувачення), а також можливістю надати нею пояснення та скористатися іншими, гарантованими статтею 268 КУпАП, правами.

Всупереч процитованому, протокол про адміністративне правопорушення був складений з порушеннями вищевказаних положень законодавства, а саме: із змісту протоколу слідує, що в ньому відсутні підписи особи про ознайомлення з протоколом та її процесуальними правами, а також наявні записи про те, що особа від підписів відмовилася.

При цьому, факт складення протоколу про адміністративне правопорушення за відсутності особи підтверджується доданими до матеріалів справи запрошеннями ВП № 4 МРУП ГУНП в Миколаївській області про виклик ОСОБА_1 до відділу поліції для складення протоколу.

Вказані виклики, у свою чергу, підтверджують, що протокол про адміністративне правопорушення складався саме за відсутності особи, та факт неознайомлення її зі змістом складеного відносно неї протоколу та гарантованими їй положеннями КУпАП процесуальними правами, а також їй не була вручена копія протоколу, внаслідок чого вона була позбавлена права бути обізнаною про порушення відносно неї справи про притягнення до адміністративної відповідальності, щоб мати змогу захищатися від висунутого їй звинувачення, користуючись наданими їй законом правами, зокрема викласти свої пояснення та заперечення проти протоколу та інкримінованого правопорушення.

При цьому, не можуть бути доказом дотримання прав особи на її присутність при складенні протоколу про адміністративне правопорушення додані до протоколу копії повідомлень про запрошення до підрозділу поліції, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що особа належним чином та своєчасно отримала вказані повідомлення особисто та до часу складення протоколу. Крім того, в матеріалах справи відсутні дані про те, що особа викликалася для складення протоколу саме на 14.10.2024, тобто дату складення протоколу.

Зазначені обставини, у свою чергу, вказують на необізнаність особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, про дату та час складення протоколів відносно неї з метою забезпечення можливості скористатися наданими їй КУпАП правами ознайомитися із змістом протоколів, дати особисті пояснення, отримати їх копію та скористатися іншими правами, гарантованими ст. 268 КУпАП.

Крім того, з матеріалів справ вбачається, що інкриміноване протоколом діяння було виявлено 31.08.2024 та висновок щодо результатів огляду на стан сп`яніння був складений 01.09.2024. Зазначене вказує на те, що особа, яка, на думку посадової особи, що склала протокол, вчинила інкриміновані протоколом порушення, була виявлена саме 01.09.2024, у зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення відносно вказаної особи мав бути складений не пізніше двадцяти чотирьох годин із вказаної дати.

Натомість протокол про адміністративне правопорушення був складений лише 14.10.2024, тобто після спливу півтора місяця з моменту вчинення (виявлення) інкримінованого особі порушення, незважаючи на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, була встановлена в день виявлення порушень (проведення огляду), що підтверджується відповідним висновком.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з порушенням вимог статей 254, 256 КУпАП та зазначені порушення не можуть бути усунуті в судовому засіданні.

Вказане свідчить про те, що складений відносно особи протокол не може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованих правопорушень, що вказує на недоведеність винуватості такої особи в інкримінованому їй діянні.

Відповідно до частин 2, 3, 4 та 5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що підставою для його складення став висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 1128 від 01.09.2024, відповідно до якого встановлено, що за результатами проведеного огляду ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння.

Однак вказаний висновок не може бути допустимим доказом у вказаній справі, оскільки він не був оголошений та його копія не була вручена особі, медичний огляд якої проводився, про що вказує відсутність у ньому підпису особи, яка оглядалася, що, у свою чергу, суперечить положенням пунктів 17, 20 Розділу ІІІ Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, згідно з якими зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку; висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Крім того, особі, стосовно якої проводився огляд, всупереч положенням п. 18 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, у зв`язку із неврученням копії вказаного висновку не було забезпечено можливість його оскарження у встановленому законодавством порядку.

Також на досліджених суддею відеозаписах зафіксовано лише факт керування невідомою особою транспортним засобом та факт її зупинки поліцейськими. Проте додані до протоколу відеозаписи та інші матеріали справи жодним чином не підтверджують та не встановлюють того факту, що за кермом транспортного засобу була особа, відносно якої складений протокол, та що саме вказана особа пройшла огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, про що складений відповідний висновок лікаря.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 за викладених у протоколі обставин керував транспортним засобом та пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, до матеріалів справи не додано.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на те, що складений відносно особи протокол про адміністративне правопорушення не може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованого правопорушення, у зв`язку з тим, що складений з порушенням вимог статей 254, 256 КУпАП та містить відомості про обставини правопорушення, які не підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, що вказує на недоведеність винуватості такої особи в інкримінованому їй правопорушенні.

Натомість протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний єдиним належним та допустимим доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, в частині підтвердження факту вчинення особою певного діяння, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені у ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Відповідно до конституційного принципу, закріпленого в ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суддя зазначає, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою необхідно керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: "ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи".

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

При цьому, суддя звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним достатнім доказом винуватості особи в інкримінованому порушенні, оскільки викладені у ньому обставини вчинення особою діяння мають підтверджуватися сукупністю інших належних та допустимих доказів, які підтверджують винуватість особи в інкримінованому порушенні поза розумним сумнівом, що в даній справі не доведено.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності та оцінюючи зібрані у справі докази, суддя вважає, що матеріалами справи не доведено наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчиненого діяння не підтверджені достатніми належними та допустимими доказами, а навпаки спростовуються дослідженими судом доказами.

Зазначене є підставою для закриття провадження у зв`язку з недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення, оскільки протокол складений з порушенням вимог статей 254, 256 КУпАП та до нього не додано доказів вчинення адміністративного правопорушення, що не дає змоги встановити винуватість особи в інкримінованому їй діянні, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол, є необґрунтованим належним чином та суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

Керуючись статтями 247,252,280,283,291,294 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.В. Гриненко