Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1223/24
Провадження № 3/382/789/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Яготин

Суддя Яготинського районного суду Київської області Нарольський М. М., при секретарі Матвієнко Ю. Л., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного правління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

До Яготинського районного суду Київської області від Батальйону патрульної поліції у місті Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 101453 від 30.06.2024 року та матеріали до нього про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому зазначено, що 30.06.2024 року о 16 год. 00 хв. дорогою М03 101 км Київ-Харків, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем "Мерседес-Бенз", д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру "Драгер", чи в найближчому медичному закладі на що він категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, пояснив, що на вимогу працівників поліції про зупинку він зупинився. Під час спілкування працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але він забажав пройти його саме в медичному закладі. Зазначив, що працівники поліції не роз`яснили йому права та обов`язки, тому він просив надати йому можливість поспілкуватися з адвокатом по телефону, що він і намагався зробити вже в лікарні в окремому приміщенні з дозволу працівників поліції, які в подальшому увірвалися до нього і почали застосовувати фізичний вплив, чинити психологічний тиск. Зазначив, що від проходження огляду він не відмовлявся. Також, працівниками поліції було безпідставно складено щодо нього постанову за невимушену зупинку та викликано евакуатор. Просив провадження у справі закрити.

Про надходження на розгляд суду вказаної справи, враховуючи судову практику ЄСПЛ, було повідомлено прокурора Яготинського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області. Прокурор не скористався правом на участь у розгляді справи. Участь прокурора у вказаній категорії справ не є обов`язковою відповідно до ст. 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши докази, суд вважає доведеними матеріалами справи наявність елементів складу правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доводи ОСОБА_1 такими, що підлягають відхиленню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно вимог ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Крім того, ст. 53 вказаного Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Положення ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачають відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду.

У ході здійснення судом провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак такого сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Суд вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 автомобілем "Мерседес-Бенз", д.н.з. НОМЕР_2 , що підтвердив ОСОБА_1 в судовому засіданні, а також підтверджується відеозаписом.

Натомість, факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння вже сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі, зокрема, шляхом вочевидь явного триваючого у часі ігнорування неодноразових вимог працівника поліції пройти такий огляд.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія тощо) - ПДР не містять.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

Згідно зі ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан наркотичного чи іншого сп`яніння. Огляд водія на стан наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується у своїй сукупності: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 101453 від 30.06.2024 року (який підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень чи заперечень, без надання письмових пояснень); карткою обліку адміністративного правопорушення; рапортом інспектора взводу 1, роти 1, БПП у м. Бориспіль, УПП Київської області, ст. лейтенант поліції Степаненка К. О. від 30.06.2024 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що ОСОБА_1 від огляду відмовився; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.06.2024 року, в якому зазначено, що від огляду відмовився; копією акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу; довідкою про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП; довідкою про отримання посвідчення водія на право керування транспортними засобами; відеозаписами події, долученого поліцейськими на 2 DVD-дисках.

Як вбачається з відеофайлу "part_00000_Boyko" (диск №1) на відрізку часу 0:00:55-0:01:04 ОСОБА_1 на запитання працівників поліції щодо напрямку свого руху відповідає "їду зі слідчих дій", на запитання поліцейського "ви слідчий" ОСОБА_1 відповідає "не хочу на камеру балакать". Далі на проміжку часу 0:01:21-0:01:25 ОСОБА_1 виходить з автомобіля та говорить "боді пожалуйста отключіть", на що поліцейський відповідає "не можем". На відрізку часу 0:01:41-0:01:52 поліцейський запитує "ви з Яготина" на що ОСОБА_1 відповідає "да". Далі на відрізку часу 0:02:44-0:03:20 поліцейський говорить "у вас відчуваються ознаки алкогольного сп`яніння", на що ОСОБА_1 говорить "ну добре я розумію, що ви так можете вважати для себе". Далі на проміжку часу 0:03:29-0:03:32 ОСОБА_1 говорить "зустрівся зі своїми, пацани, приїхав тіпа трохі в`ї***, їду".

На цьому ж відеозаписі на відрізку часу 0:03:33-0:04:12 поліцейський повідомляє ОСОБА_1 що в нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення координації рухів, порушення вимови та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру Драгер або в лікарському закладі, на що ОСОБА_1 відповів "тільки в лікарському закладі". Поліцейський запитує "згодні пройти" ОСОБА_1 відповідає "звичайно згоден, да". Далі на проміжку часу 0:04:14-0:04:20 ОСОБА_1 говорить "отключі боді камеру, прошу" на що поліцейський відповідає "не можу".

Далі як вбачається із цього ж відеозапису, працівники поліції та ОСОБА_1 сідають до службового автомобіля та їдуть до лікарського закладу. На проміжку часу 0:09:38 поліцейський запитує "багато випили?" на що ОСОБА_1 відповідає "я не пив взагалі". На відрізку часу 0:10:00-0:10:25 після певних дій поліцейський говорить "камеру знімать не можна, кажу зразу, за неї дивиться 10 людей". Далі на проміжку часу 0:11:14-0:11:21 ОСОБА_1 говорить "дайте мені 2 хвилини, мені необхідно поспілкуватися зі своїм адвокатом, скористаться своїм правом" на що поліцейський погодився. Потім, приїхавши до лікарні, поліцейський разом із ОСОБА_1 зайшли до приміщення закладу. На проміжку часу 0:21:14-0:21:25 ОСОБА_1 звертається до поліцейського за дозоволом поспілкуватися з адвокатом, на що поліцейський надав дозвіл, зазначивши "тільки в полізору" на що ОСОБА_1 говорить "я від вас далеко не втечу" та відходить від поліцейського.

Як вбачається із цього ж відеозапису на відрізку часу 0:26:13-0:32:37 працівники поліції через певний проміжок часу почали шукати ОСОБА_1 , неодноразово кликали його, але він не відкликався. Потім медпрацівниця принесла ключі та поліцейський почав відмикати двері, вони не відчинялися, та після докладення зусиль та натиску на двері вони відчинилися і там перебував ОСОБА_1 за дверима, які утримував. Після цього, поліцейський вивів із приміщення туалету ОСОБА_1 , у якого мобільного телефону в руках не було, і він мовчав, ніяким чином не пояснюючи свою поведінку. Прийшовши до кабінету його запитали, чи буде він "задуваться", на що ОСОБА_1 відповів "да, канєшно, тільки щас, сікундочку". Потім ОСОБА_1 говорить, що працівники поліції перервали його спілкування з адвокатом, на що поліцейський запитав скільки ще йому потрібно часу, на що ОСОБА_1 відповів "3 хвилини". Після чого, ОСОБА_1 зателефонував до поліції та повідомив про неправомірні дії працівників поліції. Потім прийшов лікар та почав пропонувати ОСОБА_1 пройти огляд, на що останній погоджувався "я зараз не відмовляюся, але", тобто висуваючи певні умови, проте навіть не зазначаючи які. Далі на проміжку часу 0:40:20 під час спілкування з лікарем ОСОБА_1 першим підвищив голос на лікаря та голосно крикнув "а ви не кричіть на мене пожалуста". Далі лікар знов пропонує ОСОБА_1 пройти огляд, але останній відповіді не дає та говорить, що має право на час для спілкування з адвокатом. Далі на проміжку часу 0:41:44-0:42:11 поліцейський повідомляє про зафіксовану відмову від проходження огляду та роз`яснює, що ОСОБА_1 порушено п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП, а також роз`яснює йому права та обов`язки. Після чого вони поїхали на місце зупинки транспортного засобу та склали протокол, оформили документи, викликали евакуатор.

Як вбачається з відеозапису, протягом тривалого часу з моменту зупинки транспортного засобу, перебування в медичному закладі та до моменту складення протоколу, на неодноразові повторені працівником поліції та лікарем пропозиції/вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 прямо не відмовляється, однак називає певні умови для подальших дій. Посилання ОСОБА_1 на те, що йому не надали можливості поспілкуватися з адвокатом по телефону спростовуються відеозаписом, відповідно до якого ОСОБА_1 звертався до працівників поліції з проханням відійти у приміщенні лікарні на кілька хвилин, щоб поспілкуватися з адвокатом по телефону, на що отримав дозвіл та пішов по коридору. Потім, через деякий час, працівники поліції не могли його знайти у приміщенні лікарні, розшукували його, заходили у різні відкриті приміщення на поверсі, гучно гукали його, проте ОСОБА_1 своє місцерозташування не виказував, на голосні оклики не відзивався, про те, що йому ще треба додатковий час для спілкування з адвокатом, не посилався. Вже після спливу більше десяти хвилин, коли працівниця лікарня повідомила, що приміщення службового туалету в лікарні було не зачинене, працівники поліції при спробі його відкрити виявили його зачиненим зсередини, тоді вони попросили у медичного персоналу ключ від зачинених дверей, знов голосно звертаючись через двері до ОСОБА_1 , проте він не відізвався, двері не відчинив. Потім працівник поліції намагався відкрити двері ключем, які утримувалися зачиненими з іншого боку. Потім, коли поліцейським вдалося відкрити двері ключем та розпахнути їх, вони виявили за ними ОСОБА_1 , який припинив свої дії та не спілкувався по телефону. Після цього, вони його вивели та повели до лікарського кабінету, в цей час ОСОБА_1 про те, що йому перервали розмову з адвокатом, не зазначав. Потім, в лікарському кабінеті, коли ОСОБА_1 знову пропонували пройти огляд, він знову сказав, що йому необхідно подзвонити адвокату, на що отримав дозвіл, а натомість зателефонував в поліцію щодо фізичних дій працівників поліції (будь-яких документів щодо розгляду цього звернення матеріали справи не містять). При цьому, він перший голосно звернувся (фактично крикнув) у бік лікаря, а до цього і після цього працівники поліції та лікар неодноразово пропонували пройти йому огляд, від чого він фактично ухилявся, тому відсутні підстави вважати, що на нього чинився психологічний тиск. Оцінюючи динаміку розвитку подій, суд зазначає, що у приміщенні лікарні працівники поліції надали ОСОБА_1 можливість поспілкуватися по телефону з адвокатом, проте замість цього ОСОБА_1 зачинився у службовому туалеті лікарні, нікого не повідомивши про своє це, коли його шукали та кликали не відкликався, своє місцерозташування не виказував, коли стукали у двері у приміщення, де він перебував, ОСОБА_1 не відзивався, двері самостійно не відчинив, натомість під час відкриття дверей працівником поліцію ключем ззовні, він натомість утримував їх зачиненими зсередини, а коли, фактично долаючи цей опір, працівники поліції відкрили двері та вивели ОСОБА_1 із приміщення, наявність у нього телефону не вбачалося. За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що мета таких дій ОСОБА_1 була правомірною, натомість наведені дій свідчать про фактичне ухилення особи від проходження огляду з метою уникнення відповідальності. Тож, враховуючи вищевикладене, у суду відсутні будь-які підстави вважати, що ОСОБА_1 не відмовився пройти відповідний огляд, а погодився.

Суд зазначає, що зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Слід відмітити, що досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому суд приймає його як належний доказ у справі.

У зв`язку з викладеним, суд відхиляє доводи ОСОБА_1 , що він не відмовлявся від проходження огляду.

Судом не приймаються до уваги доводи ОСОБА_1 про порушення його права на захист, оскільки враховує, що за змістом КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення складається зі стадій, зокрема, порушення справи про адміністративне правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення й винесення у справі постанови. Остання полягає, зокрема, в тому, що саме компетентний орган (посадова особа) проводить розгляд справи й надає правову оцінку діям особи, що позначена в протоколі як особа, що притягується до адміністративної відповідальності. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом ОСОБА_1 в повному обсязі мав можливість реалізувати свої процесуальні права, в тому числі право на захист, надавати пояснення та заперечення, заявляти клопотання тощо.

Крім цього, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №101453 від 30.06.2024 року містить передбачені ст. 256 КУпАП відомості, ОСОБА_1 своїм підписом підтвердив, що йому роз`яснено передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП права та обов`язки і повідомлено про розгляд адміністративної справи. Заперечень, щодо складеного протоколу останнім не зазначено. При цьому, як вбачається із відеозапису ОСОБА_1 працівниками поліції було надано час поспілкуватись із адвокатом наодинці, а також роз`яснено права та обов`язки.

Крім цього, суд також звертає увагу, що ОСОБА_1 має водійське посвідчення, тобто обізнаний з правилами дорожнього руху де відповідно до п.2.5 ПДР України, обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а відповідальність за відмову від огляду передбачена статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Це закон та підзаконний акт оприлюднені, а тому відповідно до презумпції знання законодавства згідно з ч. 2 ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Судом не приймаються до уваги доводи ОСОБА_1 щодо неправомірних дій зі сторони працівників поліції, а також доводи щодо евакуації його транспортного засобу, оскільки за змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про адміністративне порушення, а дії працівників поліції наразі не є предметом розгляду даної справи. При цьому, матеріали справи не містять письмових відомостей щодо звернень ОСОБА_1 із письмовими заявами (скаргами) до компетентних органів щодо неправильності дій поліцейських чи порушення його прав при складанні протоколу.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до п. 3 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735(далі-Інструкція) метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Оскільки в даному випадку ОСОБА_1 фактично відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, суд оцінює його дії як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку. Тож у даному випадку підлягають відхиленню доводи ОСОБА_1 в тій частині, що не зафіксовано його відмови чи незгоди, оскільки на відеозаписах долучених працівниками поліції чітко зафіксована неодноразова пропозиція проходження огляду на місці зупинки та в медичному закладі, фактична відмова ОСОБА_1 від проходження такого огляду своїми діями (яка вочевидь не дозволяє дійти висновку, що особа не відмовилася пройти огляд, а погодилася), що підтверджується відеозаписами з нагрудних камер поліцейських. Таким чином, вимоги п. 2.5 ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

Оцінені судом вищевказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності, вони є належними, допустимими та достатніми.

Як вже зазначалося, ОСОБА_1 жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду тощо) суду не надано. Обставини, які зазначені в протоколі, узгоджуються із дослідженими судом відеозаписами долученими працівниками поліції, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 30.06.2024 року за участю ОСОБА_1 . Відеозаписи свідчать про дотримання Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінив в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наданий до суду протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 пройти відмовився, що зафіксовано на технічні засоби відеозапису та матеріалами справи.

З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Отже вищеперелічені докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності суд не вбачає, що в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і доводами ОСОБА_1 , який заперечує свою вину у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлених судом. Такі пояснення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки вони суперечать фактичним обставинам та спростовуються дослідженими доказами по справі.

Також суд враховує, що відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, є грубим і досить поширеним правопорушенням. Дії вчинені особою, яка притягається до відповідальності, характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

ОСОБА_1 реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеними факти керування особою транспортним засобом, встановлення ознак алкогольного сп`яніння, пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду, що є підставою для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в діях особи елементів правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

При цьому суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування "поза розумним сумнівом", сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах "Кобець проти України" (п. 43) та "Авшар проти Туреччини" (п. 282), "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року, "Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії" від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на її користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно були підставами для закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та самої події, останнім не наведено і при розгляді справи судом не встановлено.

Даючи оцінку доводам, викладеним стороною, суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах "Серявін та інші проти України", "Трофимчук проти України", "Проніна проти України"). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Наведені ОСОБА_1 аргументи не спростовують наявності підстав для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зокрема, вони не спростовують дані, в тому числі й пояснення та відеозапис, що підтверджує поза розумним сумнівом те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного освідування, та відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як вже зазначалося, встановлює відповідальність не лише за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння безпосередньо, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду.

Суд звертає увагу, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. ст. 8, 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення, так само як і підстав для закриття провадження у справі не встановлено.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд відхиляє клопотання ОСОБА_1 про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення, ступінь суспільної небезпеки, дане правопорушення є грубим порушенням Правил дорожнього руху та потенційно небезпечним для суспільства, а також становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, враховуючи пом`якшуючі та обтяжуючі обставини по даній справі, суд вважає призначити адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 30, 40-1, 130, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стягнути з нього 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (отримувач коштів: ГУК у Київ.обл./м.Київ/21081300, , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) UA 0010001, код класифікації бюджету 21081300) та позбавити права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягувачем є державний орган, за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (ІВАN) UA0026001, код класифікації бюджету 22030106. Стягувачем є Державна судова адміністрація України.

Боржником за цією постановою є особа, яка притягається до адміністративної відповідальності (анкетні дані, що видалося за можливе установити, наведені в вступній частині постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Повний текст підписано 06.12.2024.

Суддя М. М. Нарольський