Єдиний унікальний номер №943/2576/24
Провадження №3/943/1167/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., з участю секретаря судового засідання Дутки С.І., за участю захисника Малиняка В.А., розглянувши матеріали справи, яка надійшла від начальника відділення поліції №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №666838 від 09.11.2024, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що 09 листопада 2024 року о 10 год. 25 хв. на вулиці Головна, 28 у селі Ожидів Золочівського району Львівської області, керував трактором колісним марки «DV 150 RX», без реєстраційного номера, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи представлений повноважним захисником адвокатом Малиняком В.А., який в судовому засіданні заперечив винуватість свого підзахисного в скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення та просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки зазначені в адміністративному протоколі обставини не відповідають дійсності, його вина не доведена та відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки останній не керував транспортним засобом, а на момент початку відеозапису ремонтував трактор, коли до нього під`їхали працівники поліції. Також, як об`єктивно вбачається із відеозапису події, що жодних ознак сп`яніння у його підзахисного виявлено не було, такі не зазначені в адміністративному протоколі, як і не називалися жодного разу поліцейським на місці події. Також із відеозапису слідує, що за відсутності підстав для проведення такого огляду, поліцейською висловлено ОСОБА_1 пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, проти чого його підзахисний не заперечив та погодився пройти такий огляд. Проте, як убачається із відеозапису події, який не є безперервним, що після результату Драгера (0,32% проміле), ОСОБА_1 висловив свою незгоду із таким результатом, повідомивши поліцейських про те, що не вживав алкогольних напоїв, що зобов`язувало поліцейського роз`яснити право та запропонувати його підзахисному пройти такий огляд у медичному закладі та доставити його в лікарню, однак поліцейськими цього зроблено не було, а безпідставно перейдено до складення адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, наведені фактичні обставини слідують із наявного та дослідженого відеозапису події, а жодних ознак стану алкогольного сп`яніння в ОСОБА_1 не названо і не виявлено поліцейськими, його поведінка відповідала дійсності, він категорично заперечував факт сп`яніння, про що також зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення. Також протягом перевірки його підзахисного поліцейськими жодних ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не називалося. Відтак, на думку захисника, факт інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення залишається недоведеним та спростовується вищенаведеними обставинами, а вина ОСОБА_1 у його скоєнні «поза розумним сумнівом» не доведена, а тому захисник просив закрити провадження в справі за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду регулює «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена спільним наказом МВС і МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.

Відповідно до пункту 2 Розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Зокрема, відповідно до пункту 3 Розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці).

Однак, як установлено судом, що підстави для огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейським у відповідності до вимог Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 названо не було. Зокрема, як убачається із відеозапису події, що такий розпочинається із того, що на вулиці Головна у селі Ожидів Золочівського району Львівської області до ОСОБА_1 , який знаходився поблизу трактора, під`їхали працівники поліції, спитавши його про те, чи він викликав поліцію з приводу конфлікту із Москвою, на що він відповів ствердно. Після цього, поліцейська спитала чи вживав він алкогольні напої, на що ОСОБА_1 категорично заперечив. Після цього, поліцейським у порушення приписів пункту 2 Розділу ІІ Інструкції №1452/735 від 09.11.2015, в силу якого поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів лише за наявності ознак, передбачених пунктами 3, 4 розділу І цієї Інструкції. Однак, не виявивши та не назвавши жодної із передбачених цією Інструкцією ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , тобто за відсутності підстав для проведення такого огляду, поліцейська відразу висловила ОСОБА_1 пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що ОСОБА_1 погодився та пройшов такий огляд на місці події, де результат приладу показав 0,32% проміле, після чого поліцейська повідомила про те, що допустими норма 0,20% проміле, а тому відносно ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та направлено для розгляду в Буський районний суд, де він зможе залучити адвоката чи іншого фахівця в галузі права. Проте, ОСОБА_1 категорично заперечив проти такого результату, пояснивши про те, що він «не вживав алкоголю ні сьогодні, ні вчора», на що поліцейська йому повідомила, що «прилад не обманить» та відразу перейшла до оформлення щодо ОСОБА_1 адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте, частиною третьою статті 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Так, Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року затверджений «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», де згідно абзацу другого пункту 5 цієї Постанови передбачено, що підтвердженням стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Пунктом 6 цієї Постанови передбачено, що водій транспортного засобу, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно частини п`ятої статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У рішенні ЄСПЛ «Матанович проти Хорватії» зазначено, що буде порушенням Конвенції використання одних доказів з ігноруванням інших.

Згідно статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України, Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом» Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, ЄСПЛ вказав, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Окрім того, у рішенні ЄСПЛ в справі «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За таких обставин, суд вважає, що залишився недоведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та порушення ним вимог пункту 2.9 «а» ПДР України за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №666838 від 09.11.2024, враховуючи істотне порушення процедури такого огляду, відсутність передбачених пунктом 4 розділу І Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року ознак для такого огляду, а також ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, зважаючи на висловлену ним незгоду з його результатами.

Подібна правова позиція викладена у постанові Львівського апеляційного суду від 05 березня 2024 року в справі №439/2319/23, де Суд виснував, що протокол про адміністративне правопорушення щодо особи був складений за результатами огляду водія на стан сп`яніння, проведеного з порушенням встановленого порядку, а тому і протокол про адміністративне правопорушення, і результати огляду на стан сп`яніння з використанням приладу «Драгер» (з якими водій не погодився) критерію допустимості доказів не відповідають і не можуть бути покладені в основу судового рішення про визнання особи винуватою у вчиненні правопорушення. Як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису, на такому зафіксовано проходження огляду водієм на місці зупинки транспортного засобу та його незгода з результати огляду. Підтверджень про те, що водій відмовився від огляду в медичному закладі відеозапис не містить. Відтак, на наявних в матеріалах справи відеозаписах з нагрудних камер поліцейських не зафіксовано всіх подій, які відбувались при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення відносно водія. Таким чином, у справі відсутні допустимі докази, які би підтверджували наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тому судом апеляційної інстанції скасовано постанову судді Буського райнного суду Львівської області від 02 лютого 2024 року, а справу відносно водія закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі №536/1703/17 (провадження № К/9901/3839/17).

Відтак, із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7, 40-1, 130, 245, 247, 266, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП, суддя:

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя І. Б. Кос