ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 626/1036/24 Головуючий суддя І інстанції Гусар П. І.
Провадження № 33/818/909/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника - Давидова В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Кравчуна Д.В. на постанову судді Красноградського районного суду Харківської області від 29 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 ( сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 ( шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 05.03.2024 року о 18 год. 25 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21104 державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Незламності в с. Піщанка, Красноградського району Харківської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився під відеозапис. Від керування відсторонений.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції захисником ОСОБА_1 - адвокатаом Кравчуном Д.В. було подано апеляційну скаргу.

Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не з`ясовані усіх обставин, які підлягають з`ясуванню та не надана їм належна оцінка. Зокрема, захисник наполягає на тому, що матеріали справи не містять відомостей щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Крім того, захисник вважає, що працівниками поліції було порушено порядок складання матеріалів про адміністративне правопорушення, а саме: матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відомостей щодо порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності не роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також відеозапис є фрагметнарним, що, на думку захисника, унеможливлює оцінити відомості відео запису.

У зв`язку з чим, просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити адміністративне провадження про притягнення ОСОБА_1 на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В судовому засіданні приймав участь захисник Давидов В.О.. який надав суду апеляційної інстанції свої повноваження та зазначив, що захисник Кравчун Д.В. знаходиться у відпустці та не може прийняти участь у цьому судовому засіданні. Крім того захисник Давидов В.О. повідомив, що ОСОБА_1 обізнаний про день, час та місце апеляційного розгляду, однак з особистих причин не зміг з`явитися у судове засідання щодо розгляду апеляційної скарги адвоката Кравчуна Д.В.

Захисник Давидов В.О. підтримав подану адвокатом Кравчуном Д.В. апеляційну скаргу. Додаткових доводів на її підтримку не надав, зазначивши, що всі доводи наявні в апеляційній скарзі.

Крім того, адвокат Давидов В.О. підтримав подані у цій справі захисником Кравчуном Д.В. клопотання, а саме: про залучення прокурора до участі у справі, про витребування повного відеозапису, про визнання доданих до справи матеріалів відеозапису недопустимими та недостовірності доказами, про проведення експертизи з технічного дослідження матеріалів відеозапису. На підтримку поданих клопотань захисник Давидов В.О. надав пояснення.

У задоволенні клопотання про залучення прокурора до учасників справи про адміністративне правопорушення належить відмовити у зв`язку із наступним.

Предмет справи про адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосується незначного порушення правил дорожнього руху, що не карається позбавленням волі та належить до категорій правопорушень до яких не застосовуються з усією суворістю кримінально-правові гарантії статті 6 Конвенції (п. 42 справи Фігурка проти України).

У зв`язку з чим, з огляду на усталену практику ЄСПЛ згідно якої провадження у справах про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпаП хоча у її розумінні і вважаються кримінальними, однак згідно національного законодавства України керування транспортними засобами у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння є адміністративними правопорушеннями. Відтак процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання КУпАП. У ч. 1 ст. 250 КУпАп для прокурора та його заступника передбачено право брати участь у розгляді справи. Однак процесуального порядку забезпечення такої участі не передбачено ні КУпАП, ні ЗУ «Про прокуратуру», ані підзаконними нормативно-правовими актами. Більш того, законодавець у главі 21 КУпАП не включає прокурора до складу провадження у справах про адміністративні правопорушення.

За таких обставин залучити до справи про адміністративну відповідальність прокурора неможливо з процесуальної точки зору. Зазначене узгоджується і з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у справі №208/712/19 від 30.08.2023 року (п.20 -23).

У задоволенні клопотання про витребування повного відеозапису належить відмовити у зв`язку із його наявністю у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Більш того, згідно листа начальника Красноградського РВП ГУНП в Харківській області А. Грязєва від 24.04.2024, який суд першої інстанції отримав згідно відповідного запиту на підставі задоволеного клопотання сторони захисту про витребування повного відеозапису, наявний у справі відео запис є його повною версією, будь-яких втручань в відеозапис зі сторони працівників поліції не було.

У задоволенні клопотання про визнання доданих до справи матеріалів відеозапису недопустимими та недостовірними доказами належить відмовити у зв`язку з тим, що оцінка відомостей наявних у матеріалах справи оцінюється судом у нарадчій кімнаті за наслідками судового розгляду. Розгляд цього клопотання до виходу суду до нарадчої кімнати може призвести до наперед сформованої думки суду у цій справі, що недопустимо під час судового провадження.

У задоволенні клопотання про проведення експертизи належить відмовити, роз`яснивши учасникам справи, що відеозапис не є єдиним доказом у справі, а оцінюється у сукупності з іншими доказами, долученими до протоколу про адміністративне правопорушення. Окрім цього відсутні підстави вважати, що відео запис, який долучений Красноградським РВП ГУНП в Харківській області - сфальсифіковано.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга захисника Кравчуна Д.В. не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.5, а саме: на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Натомість, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджуються наявними у справі відомостями.

Відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №288711 від 05.03.2024 року, встановлено, що 05.03.2024 року о 18 год. 25 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21104 державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Незламності в с. Піщанка, Красноградського району Харківської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився під відеозапис. Від керування відсторонений.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №288711 від 05.03.2024 року, в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення», згідно відеозапису, зазначено «винуватий» (а.с.1).

Крім того з відомостей графи «тимчасово вилучені документи» вбачається, що працівниками поліції у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 категорій В1, В, С1, С, СЕ (а.с.1). Водій отримав тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами вказаних категорій.

З відомостей направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння відмовився (а.с.3).

Згідно відомостями акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме: за позначеннями в графі «результати огляду на стан сп`яніння» встановлено, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 не проводився. (а.с.2).

Відомостями письмових пояснення ОСОБА_1 наданих працівникам поліції встановлено, що він 05.03.2024, вживав із друзями спиртні напої. Особисто випивши 1,5 л горілки сів за кермо щоб відвести свого брата додому. Під час поїздки його було зупинено за порушення п. 8.4. «б» ПДР. Після зупинки працівниками поліції були виявлені у водія ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. На таку вимогу працівників поліції ОСОБА_1 відмовився. Пояснення підписане ОСОБА_1 власноруч та містить підписи щодо роз`яснення йому прав, передбачених ст. 59, 63 Конституції України.

Згідно відомостей копії постанови ЕНА№1593686 за ч. 1 ст 122 КУпАП 05.03.2024 року о 18год. 37 хв у с. Піщанка по вул. Незалежності водій ТЗ ВАЗ 21104 днз НОМЕР_3 МК ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» чим порушив п.8.4 «Б» Правил дорожнього руху.

Відповідно до відомостей письмових пояснень працівника поліції, який склав оспорюваний протокол про адміністративну відповідальність ОСОБА_1 - інспектора Бондаренка В.В. 05.03.2024 року приблизно о 18 год. 25 хв по вул. Незалежності (поблизу блокпосту) було помічено автомобіль ВАЗ, який не виконав зупинку на дорожній знак 3.41, після чого, сівши в службовий автомобіль та увімкнувши проблискові маячки, поїхав за вказаним автомобілем.

Після зупинки транспортного засобу ВАЗ 21104 д.з. НОМЕР_1 , підійшовши до водія повідомив про відеофіксацію та про причину зупинки. В ході спілкування у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. В установленому законом порядку водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або в медичній установі на що ОСОБА_1 відмовився під відеозапис. Після чого було тимчасово вимкнуто відеофксацію на підставі інструкції із застосування органами поліції засобів фото та відеофіксації №1026 від 18.12.2018 для справлення природної потреби. Після складання матеріалу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було ознайомлено із протоколом про адміністративну відповідальність, а водія було відсторонено від керування транспортними засобами (а.с. 47).

Згідно відомостей відеозапису вбачається, що у темну пору доби проїздить автомобіль якому працівником поліції було за допомогою жезлу надано вказівку зупинитись. Інший працівник поліції сідає в автомобіль, увімкнувши проблискові маячки, наздоганяє автомобіль, який виконав вимоги правил дорожнього руху та на вимогу поліцейського зупинився на узбіччі. Підійшовши до водія, працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 про причину зупинки його автомобіля. Під час спілкування працівником поліції було виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я. Виконати цю вимогу поліцейського ОСОБА_1 відмовився в категоричній формі.

Водія було ознайомлено із змістом протоколом про адміністративне правопорушення.

При цьому, апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте, ОСОБА_1 та його захисник не скористались процесуальною можливістю та не звертались із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі (ст. 267 КУпАП). Також стороною захисту не надано відомостей про, що останні зверталися до суду в порядку ст. ст. 5, 20, 286 КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб - працівників поліції.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, належить врахувати, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою. Разом з тим матеріали справи не містять відповідних відомостей. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів апелянта в цій частині.

Таким чином, саме відмова від проходження огляду водія на стан алкогольного сп`яніння є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП настає в цьому випадку, саме за відмову водія від проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місті зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, що знайшло своє законне підтвердження у відомостях, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також у відеозаписі, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з цим суд апеляційної інстанції вважає належним зазначити, що приписи статей 130 та 266 КУпАП в їх невід`ємному взаємозв`язку встановлюють відповідальність за відмову від проходження огляду яка настає у випадку відмови водія від будь-якого, визначеного законом порядку, та запропонованого (в разі наявності підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням проведення його порядку. Відомостей про порушення проведення порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять. Не надані таких відомостей і суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Приписами абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду в їх релевантному зв`язку із вимогами ч.1 ст. 130 КУпАП в редакції, чинній на момент скоєння правопорушення, встановлено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.

Правопорушення вважається закінченим з моменту відмови водія транспортного засобу від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. А тому, у працівників поліції виникають законні підстави для складання матеріалів про адміністративну відповідальність з моменту фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в порядку встановленому законом незалежно від причин надання водієм такої відмови.

За таких обставин, враховуючи зміст пункту 2.5 Правил дорожнього руху, необхідно вважати, що водій, стосовно якого є підозри про перебування його у стані сп`яніння, саме зобов`язаний пройти огляд у встановленому законом порядку. Вказаний обов`язок водія спрямований на безпеку руху, тому факт відмови від проходження такого огляду законодавство кваліфікує як окреме правопорушення з правовими наслідками, як для перебування його у стані сп`яніння. Таке належить вважати цілком виправданим та логічним, оскільки в протилежному випадку, водії, відмовляючись від такого огляду, мали б можливість приховувати свій стан, і як наслідок - уникати юридичної відповідальності.

З відомостей, наявних в матеріалах справи, зокрема відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівнками поліції згідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». На законну вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Ці обставини, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення ААД№288711 та у долучених до нього доказах та надають підстав сторонньому спостерігачу вважати, що ОСОБА_1 поза розумним сумнівом порушив вимоги п.2.5 ПДР, відмовившись виконати законну вимогу працівника поліції.

Доводи сторони захисту щодо відсутності підстав зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 є безпідставними та спростовуються відомостями копії постанови ЕНА№1593686 від 05.03.2024 за ч. 1 ст 122 КУпАП згідно яких ОСОБА_1 о 18 год 37 хв цього ж дня за адресою: с. Піщанка, вул. Незалежності не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» чим порушив п. 8.4 «Б» правил дорожнього руху.

Час вчинення правопорушення зафіксовано постановою ЕНА№1593686 збігається із часом події зафіксованому у протоколі ААД №288711 у логічному поєднанні.

Доводи сторони захисту про те, що відеозапис доданий до оспорюваного протоколу є фрагментарним та не відповідає вимогами чинного законодавства є необґрунтованим у зв`язку із наступним.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином відповідно до приписів ст. 251 КУпАП відео фіксація є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, який оцінюється у сукупності з іншими доказами по справі, й обставини, що містяться на вказаному відеозаписі, повністю узгоджується зі змістом обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так й у долучених до нього доказах та не порушують вимог п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року № 1026.

Поряд з цим належить зазначити, що відеозапис був витребуваний судом першої інстанції на прохання сторони захисту та, відповідно до листа начальника Красноградського РВП ГУНП в Харківській області від26.04.2024 року, є його повною версією. Разом з цим, згідно цього ж листа будь-яких втручань в відеозапис зі сторони працівників поліції не було.

Крім того слід звернути увагу учасників судового розгляду на особливість правового статусу доказів у провадженні по справах про адміністративні правопорушення. Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключно національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі «будь-які фактичні дані» та не містить критеріїв недопустимості доказів.

За таких обставин, доводи сторони захисту в цій частині слід визнати необґрунтованими та розцінювати їх, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

Твердження сторони захисту про те, що працівниками поліції ОСОБА_1 не було роз`яснено прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП є суб`єктивним у зв`язку із наступним.

Згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення ААД№288711 від 05.03.2024 року графа «Гр-ну роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП і повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Красноградському р/с» є невід`ємною у своєму конструкційному позначенні. Тому, розписуючись у графі протоколу «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» особа, яка притягається до адміністративної відповідальності розписується також і у тому, що права та обов`язки, визначені у попередній графі їй також відомі.

У графі «особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» зазначено особистий підпис ОСОБА_1 що свідчить про те, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності було роз`яснено його права, визначені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Крім того, про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності прав, передбачених ст. 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП свідчать також і підписи ОСОБА_1 у відповідних графах його письмового пояснення (а.с. 4), а також і у постанові ЕНА№159686 (а.с.5).

Про обізнаність прав, передбачених ст. 268 КУпАП, свідчить також те, що ОСОБА_1 звернувся за правовою допомогою до професійного адвоката саме до розгляду його справи судом першої інстанції, який здійснював його професійний захист і у суді апеляційної інстанції.

При цьому слід зазначити, що працівниками поліції лише складається протокол про адміністративне провадження та збираються докази на підтвердження встановлених ним відомостей, а розгляд справи провадиться судом відповідно до ст. 221 КУпАП та переглядається судом апеляційної інстанції відповідно та порядку, передбаченому ст. 294 КУпАП.

Таким чином, під час розгляду цієї справи були дотримані всі норми, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а доводи апеляційної скарги в цій частині слід вважати суб`єктивними та не обґрунтованими.

Оцінюючи відомості доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмови особи, що притягається до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника Кравчуна Д.В. про залучення у справі про адміністративне правопорушення прокурора залишити без задоволення.

У задоволенні клопотання захисника Кравчуна Д.В. про витребування відеозапису відмовити.

Клопотання захисника Кравчуна Д.П. про проведення експертизи з технічного дослідження матеріалів відеозапису залишити без задоволення.

Клопотання про визнання доданого до матеріалів справи відеозапису недопустимими та недостовірними доказами залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника Кравчуна Д.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Красноградського районного суду Харківської області від 29 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков