Справа № 737/952/24
Провадження № 3/737/630/24
П О С Т А Н О В А

07 листопада 2024 року с-ще Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Коренькова А.А.,

за участі секретаря судового засідання Чередниченка С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

28 вересня 2024 року, о 19 год. 20 хв. ОСОБА_1 , в с. Вересоч Чернігівського району та області, по вул. Миру, 10, керував транспортним мотоциклом Defiant DT200 будучи позбавленим судом права керування транспортними засобами, чим порушив п. 2.1(а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не сповістив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. Відповідно до ст. 268 КУпАП справу розглянуто за відсутності особи, яка притягається до відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за які передбачена за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Пунктом 2.1 (а) Правил дорожнього руху унормовано, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобам відповідної категорії.

Частина 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення правопорушень, передбачених частинами другою четвертої цієї статті, тобто за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має право керування таким транспортним засобом.

Протокол на ОСОБА_1 складений за порушення п. 2.1(а) Правил дорожнього руху.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП підтверджується

- даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 842607 від 28.09.2024 з яким ОСОБА_1 погодився;

- відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, з якої вбачається що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, був зупинений поліцейськими, не мав при собі посвідчення водія.

Згідно постанови Куликівського районного суду Чернігівської області від 12.04.2024 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП за керування 25.01.2024 транспортним засобом будучи позбавленим такого права, до стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на 9 років 3 місяці 20 днів.

На підставі досліджених доказів суд вважає доведеним, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дії ОСОБА_1 кваліфіковані вірно

Вирішуючи питання про вид та розмір стягнення, яке має бути застосоване до правопорушника, суд, з урахуванням положень ст.ст. 23, 33, 34 КУпАП, приймає до уваги характер вчинених ОСОБА_1 , правопорушень, особу порушника та вважає за можливе застосувати до нього стягнення за ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

Враховуючи, що суду не надано доказів належності правопорушнику на праві власності транспортного засобу, суд не вважає за можливе застосувати додаткове стягнення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 КУпАП, якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою статті 30 КУпАП..

Згідно ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Постанова Куликівського районного суду Чернігівської області від 12.04.2024 якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення із застосуванням ч. 3 ст. 30 КУпАП, до стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 9 років 3 місяці 20 днів, набрала законної сили 24 квітня 2024 року.

Невідбута частина стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, призначеного ОСОБА_1 постановою Куликівського районного суду від 12 квітня 2024 року у справі № 737/99/24 становить 8 років 9 місяців 6 днів.

За наведених обставин, керуючись статтями 8 та 30 КУпАП, суд вважає за необхідне до стягнення за ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами приєднати невідбуту частину цього стягнення призначену ОСОБА_1 постановою Куликівського районного суду від 12.04.2024 у справі № 737/99/24.

Крім того, 4 листопада 2024 року до Куликівського районного суду Чернігівської області надійшли протоколи серії ААД № 842532 та серії ААД № 842614 складені 25.10.2024 на ОСОБА_1 , відповідно до яких ОСОБА_1 25 жовтня 2024 року, о 00 год. 25 хв., будучи двічі протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, керував в с. Вересоч, Чернігівського району та області, мотоциклом Defiant DT200 в стані алкогольного сп`яніння, результат тестування 0,76 проміле, чим порушив п.2.1(а) та п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 особою, яка склала протокол, кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідивши протоколи від 25.10.2024 складені на ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 5 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 КУпАП та необхідність закриття провадження в цій частині виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП) ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Розглядаючи дану конкретну справу і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на даний випадок, суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини (див. «Надточій проти України», «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії»), хоч і за національним законом ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, правопорушення, які розглядаються, мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу адміністративних правопорушень, передбачених ч 5 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, є факт керування особою, яка притягається до відповідальності, транспортним засобом.

Отже для притягнення особи до відповідальності за цими статтями мають бути надані докази, що правопорушник керував транспортним засобом, а вже потім доведенню підлягає факт перебування його в стані сп`яніння та відсутність права керування транспортним засобом.

Згідно з положеннями статей 251, 252 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом положень статей 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. Підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Рішення по справі приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підтвердження викладених у протоколах про адміністративне правопорушення обставин, суду були надані матеріали відеозапису та документи, з яких вбачається, що поліцейські прибули за викликом про дорожньо-транспортну пригоду. Разом з тим, надані суду матеріали не містять доказів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, факт керування також не зафіксований і на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських.

Згідно з частиною 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи що суду не надано переконливих та достовірних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу і події правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, а тому в цій частині провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, що згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн., а тому його необхідно стягнути з ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 36, 40-1, 126, 130, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

п о с т а н о в и в :

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушеннята накласти на нього адміністративне стягнення за ч. 6 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років.

На підставі ч. 3 ст. 30 Кодексу України про адміністративні правопорушення до стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами приєднати невідбуту частину цього стягнення, призначену ОСОБА_1 постановою Куликівського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2024 року у справі № 737/99/24 та остаточно визначити ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 13 (тринадцять) років 9 (дев`ять) місяців та 6 (шість) днів.

Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів ГУК у Чернігів.обл/Черніг.обл/21081300, код отримувача 37972475, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA0025001, код класифікації доходів бюджету 21081300.

У разі несплати ОСОБА_1 штрафу в сумі 40800 грн. не пізніше, як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови за вчинення адміністративного правопорушення стягнути з ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу в сумі 81 600 (вісімдесят одна тисяча шістсот) грн.. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрованого в АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м.Київ/ 22030106, рахунок отримувача UA 0026001, код отримувача 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Андрій КОРЕНЬКОВ