Справа № 215/6266/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року Суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Лиходєдов А.В., розглянувши матеріали які надійшли від Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №132788 від 19.09.2024, ОСОБА_1 19.09.2024 о 21.28 год. керував автомобілем ВАЗ 2106 н/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6820», результат позитивний 0,76 %. З результатом алкотесту він був не згоден, але відмовився від подальшого проходження огляду в закладі охорони здоров`я для встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим своїми діями порушив вимоги п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, надав письмове клопотання в якому прохав розглядати справу за його відсутності, вину не визнав, просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення через те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, саме за порушення п. 2.5 ПДР України.

Дослідивши матеріали справи, текст клопотання ОСОБА_1 приходжу до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 130 ч. 1 КУпАП має два незалежні один від одного склади адміністративного правопорушення.

Перший, за яким відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі порушення п.2.9а ПДР України, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Другий, за яким відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі порушення п.2.5 ПДР України, а саме відмови водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ці два склади взаємо виключають один одного та не можуть існувати разом, тобто одночасно.

Тобто, якщо результатом алкотесту встановлено стан алкогольного сп`яніння (незалежно від того чи згодна особа з його результатами), то це є порушенням п.2.9а ПДР України, а якщо особа взагалі відмовляється від проходження огляду для встановлення стану сп`яніння, в тому числі від перевірки алкотестом первісно, а в послідуючому і від перевірки в закладі охорони здоров`я, то це є порушенням п.2.5 ПДР України.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №132788 від 19.09.2024 (а.с.1) та результату алкотесту (а.с.4), ОСОБА_1 пройшов огляд на встановлення стану сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, тобто в даному випадку, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення за ознаками керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у зв`язку з порушенням саме п. 2.9а ПДР України, а не п. 2.5 ПДР України.

Згідно ст.3 ЗУ «Про національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України №1452/735 від 09.11.2015 р. Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я щодо виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджено «Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» /далі Інструкція/.

Відповідно до п.1 Розділу І Інструкції, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.

Згідно п. 6, 7 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тобто, в даному випадку, після встановлення стану сп`яніння особи за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, прохолодження огляду на встановлення стану сп`яніння в закладі охорони здоров`я є правом особи, а не її обов`язком, і відмова особи від можливості скористатись своїм правом не є порушенням п.2.5 ПДР України та вже не створює окремий склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП та не є одночасно продовженням складу адміністративного правопорушення при недотриманні положень п. 2.9 ПДР України.

Крім того, відповідно до змісту направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я, ОСОБА_1 було доставлено на огляд у заклад охорони здоров`я працівником поліції (а.с.2), але на доданому до протоколу відеозаписі вказаний факт не зафіксований (а.с.7), а в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №132788 від 19.09.2024 взагалі вказано, що ОСОБА_1 відмовився від подальшого проходження огляду на виявлення стану сп`яніння в закладі охорони здоров`я (а.с.1), що протирічить одне одному та змісту протоколу.

Також, як видно з протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №132788 від 19.09.2024 та долучених до нього до додатків, у ОСОБА_1 були виявлені такі ознаки алкогольного сп`яніння як запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці (а.с.1).

Водночас, про будь-яке тремтіння пальців рук, а тим більше про поведінку, що не відповідає обстановці йому не повідомлялось, про що свідчить відеозапис долучений до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.7).

Із викладеного слідує, що фабула протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №132788 від 19.09.2024 не відповідає дійсним обставинам справи, зазначеним у додатках та зафіксованим на відеозаписі.

При цьому, поліцейським не обґрунтовано, які саме з дій ОСОБА_1 не відповідали обстановці, оскільки він поводився спокійно, ввічливо та по суті відповідає на задані йому питання (а.с.7).

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 в порушенні саме п. 2.5 ПДР УКраїни.

При цьому, суд не вправі змінювати самостійно, як кваліфікацію дій особи, так і норму законодавства, яку можливо порушила особа.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ Надточій проти України (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні кримінальному обвинуваченню у значенні ст.6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У своїх рішеннях Ірландія проти Сполученого Королівства від 18 січня 1978 року, та Коробов проти України від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення поза розумним сумнівом, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З огляду на викладене, вважаю, що відсутні достовірні дані, на підставі яких суддя має можливість встановити факти та обставини, що вказували б на наявність в діях ОСОБА_1 , ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, саме недотримання ним п. 2.5 ПДР України.

Згідно з ч.3 статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України, від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 , в порушенні саме п. 2.5 ПДР України, приходжу до висновку щодо недоведеності в його діях і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст.245, 247 п.1, 280 КУпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня ухвалення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який ухвалив постанову.

СУДДЯ: