Справа № 163/1064/24 Провадження №33/802/733/24 Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

секретаря судового засідання - Хомік В.О.,

представника Волинської митниці - Крижаноської О.В.,

захисника - Федорова Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Федорова Дмитра Сергійовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 09 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що проживає по АДРЕСА_1 , непрацюючої, РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.481 МК України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 09.05.2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, і накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 20.06.2023 року через митний пост «Краковець» Львівської митниці ввезла на митну територію України автомобіль «Mercedes-Benz A140», польський номерний знак НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 , в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до 60 днів, перевищила строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу більше ніж на 30 діб, що було виявлено Волинською митницею 21 квітня 2024 року, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.6 ст.481 МК України.

Не погоджуючись із постановою судді захисник Федоров Д.С. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з грубим порушенням норм матеріального права, а судом не було надано оцінки всім обставинам справи. Також зазначає, що провадження у справі підлягає закриттю, оскільки строк притягнення до відповідальності його довірителя, передбачений ст.467 МК України, закінчився. Крім того просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги та матеріалів справи, заслухавши захисника, який апеляційну скаргу підтримав, представника митниці, яка просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Беручи до уваги доводи апелянта апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження даної постанови, передбачений ст.294 КпАП України, був пропущений з поважних причин у зв`язку з чим підлягає поновленню.

Згідно вимог ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч.1 ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст.280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Згідно з ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.103 МК України митний режим тимчасового ввезення - це режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ч.2 ст.108 МК України строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється митним органом з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути реекспортовані відразу ж після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені.

Стаття 380 МК України визначає особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування на митну територію України.

Так, ч.6 ст.481 МК України передбачає відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Аналіз вищевказаних норм митного законодавства України дає підстави для висновку, зокрема, що транспортні засоби особистого призначення, ввезені громадянами-резидентами, а також громадянами-нерезидентами в митному режимі тимчасове ввезення, використовуються виключно всередині країни тимчасово, тобто мають визначені проміжки часу, за порушення яких передбачені штрафи.

Протоколом про порушення митних правил 0138/20500/24 від 21.04.2024 року зафіксовано факт перевищення ОСОБА_1 більше, ніж на 30 діб, строку тимчасового ввезення на митну територію України автомобіля «Mercedes-Benz A140», польський номерний знак НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 , який був нею 20.06.2023 року через митний пост «Краковець» Львівської митниці тимчасово ввезений для особистого користування в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до 60 днів, що також підтверджується іншими доказами.

Витягом з модуля "Диспетчер зони митного контролю та Пасажирського пункту пропуску" програмного комплексу АСМО "Інспектор" підтверджуються обставини оформлення зобов`язання про зворотнє вивезення зазначеного транспортного засобу. Письмовими поясненнями порушника стверджується визнання особою факту несвоєчасності його реекспорту.

Таким чином зазначені факти свідчать про порушення митних правил ОСОБА_1 , відповідальність за яке встановлена у ч.6 ст. 481 МК України.

Як в суді першої, так і апеляційної інстанції захисник особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, вказував, що причиною невиконання зобов`язання про зворотне вивезення транспортного засобу стало те, що ОСОБА_1 подарувала військовим, які боронять їх місто Первомайськ, при цьому митницю про дану обставину не проінформувала, оскільки військові запевнили, що самі це зроблять, однак жодними належними доказами такого факту не підтвердив.

Отже обставин, що об`єктивно та відповідно до закону перешкоджали б їй виконати зобов`язання реекспорту транспортного засобу, адвокат порушника не навів.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про закінчення строків притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки днем виявлення правопорушення слід вважати 21.08.2023 року, то вони є безпідставними. Так зазначені доводи були предметом розгляду в місцевому суді і правильно визнані необґрунтованими, Апеляційний суд їх відхиляє як такі, що побудовані на власному трактуванні норм митного законодавства.

За змістом ч.1 ст.467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Факт ввезення ОСОБА_1 автомобіля на територію України мав місце 20.06.2023 року.

Строк зворотнього вивезення транспортного засобу за обставинами цієї справи збіг 19.08.2023 року, а з 20.08.2023 року почалась бездіяльність ОСОБА_1 щодо виконання обов`язку вивезення автомобіля за межі митної території України, яка тим самим утворює триваюче правопорушення.

Моментом закінчення триваючого правопорушення є його припинення винною особою або виявлення компетентним органом.

Триваюче правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , було виявлено 21.04.2024 року і таким чином вказана дата є моментом закінчення триваючого правопорушення.

Враховуючи зазначене місцевий суд дійшов вірного висновку, що підстави для застосування положень ч.1 ст.467 МК України по справі відсутні.

Також не є спроможними доводи апеляційної скарги про надмірну суворість накладеного адміністративного стягнення.

Так відповідно до вимог ст.33 КпАП України при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень

Як встановлено апеляційним судом вказані вимоги закону судом першої інстанції при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення були дотримані в повному обсязі.

Відповідно до ст.23 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частиною 6 статті 481 МК України передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування. За вчинення правопорушення передбаченого ч.6 ст.481 МК України, передбачено адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Як вбачається з постанови при накладенні стягнення суддя врахував характер скоєного, особу ОСОБА_1 , ступінь її вини та майновий стан та призначив стягнення у виді штрафу у розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке, на думку судді, відповідає меті виховання правопорушника та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи зазначене суд першої інстанції, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , дотримався вимог ст.33 КпАП України, та призначив адміністративне стягнення з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня її вини та в межах санкції ч.6 ст.481 МК України, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст.280 КпАП України, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію її дій та обґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України,ст.528 МК України,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк захиснику Федорову Дмитру Сергійовичу в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 09 травня 2024 щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника Федорова Дмитра Сергійовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 09 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: