Справа № 148/1226/24
Провадження № 33/801/677/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач: Медвецький С. К.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С. К., за участю секретаря судового засідання Кобенди Ю. О., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 03 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 03 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 173 КУпАП та застосовано до нього, на підставі статті 36 КУПАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що 08 травня 2024 року близько 17:40 год по АДРЕСА_2 , він виражався у бік ОСОБА_2 нецензурною лайкою, принижував честь та гідність, погрожував фізичною розправою, чим міг завдати шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Крім того, 11 травня 2024 року близько 15:20 год у с. Заозерне Гайсинського району Вінницької області біля будинку № 13 по вул. І. Франка, він виражався у бік ОСОБА_3 нецензурною лайкою, принижував честь та гідність, погрожував фізичною розправою, чим вчинив дрібне хуліганство за, що відповідальність передбачена статтею 173 КУпАП.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 173 КУпАП доведена належними та допустимими доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

судом не досліджено докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення;

матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності у його діях ознак дрібного хуліганства.

Заслухавши пояснення заявника, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною сьомою статті 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Тобто підставою притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

З аналізу наведеної вище норми слідує, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 173 КУпАП та накладаючи на нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог статей 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином з`ясував усі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, і ухвалив законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Статтею 173 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Апеляційним судом установлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених статтею 173 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 772932 від 16 травня 2024 року, відповідно до якого 08 травня 2024 року близько 17:40 год по АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 виражався в бік ОСОБА_2 словами нецензурної лайки, принижував честь та гідність, погрожував фізичною розправою, чим міг завдати шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_2 (а. с. 3);

письмовою заявою ОСОБА_2 від 14 травня 2024 року, згідно якої остання просить прийняти міри до ОСОБА_1 , який 08 травня 2024 року близько 17:40 год виражався в його бік словами нецензурної лайки, принижував честь та гідність, погрожував фізичною розправою (а. с. 5);

письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 16 травня 2024 року, згідно яких 08 травня 2024 року близько 17:40 год ОСОБА_1 вчинив з нею конфлікт під час якого висловлювався нецензурною лайкою, показував непристойні жести, принижував її та погрожував фізичною розправою;

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 від 16 травня 2024 року, згідно яких 08 травня 2024 року близько 17:40 год перебуваючи на своєму подвір`ї вона почула крики та побачила, що до будинку ОСОБА_2 прийшов її сусід ОСОБА_1 та почав виражатись в адресу останньої нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою (а. с. 7);

письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 від 16 травня 2024 року, відповідно до яких 08 травня 2024 року близько 17:40 год до їхнього з дружиною двору прийшов ОСОБА_1 та почав виражатися в бік його дружини ОСОБА_2 нецензурною лайкою, показував непристойні жести, принижував її, а також погрожував фізичною розправою (а. с. 8);

протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 772933 від 16 травня 2024 року, відповідно до якого 11 травня 2024 року близько 15:20 год в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 виражався у бік ОСОБА_3 словами нецензурної лайки, принижував честь та гідність, погрожував фізичною розправою. (а. с. 3, 30);

письмовою заявою ОСОБА_3 від 13 травня 2024 року, згідно якої остання просить прийняти міри до ОСОБА_1 , який 11 травня 2024 року близько 15:20 год прийшов до її двору, безпідставно, шляхом брутальної нецензурної лайки, плювків, непристойних жестів та крику, принижував її та наносив їй словесні образи, залякував фізичною розправою (а. с. 32);

письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_3 від 14 травня 2024 року, згідно яких 11 травня 2024 року близько 15:20 год ОСОБА_1 прийшов до її двору та безпідставно, шляхом брутальної нецензурної лайки, плювків, непристойних жестів та крику, принижував її, наносив їй словесні образи, залякував фізичною розправою (а. с. 34);

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 14 травня 2024 року, згідно яких 11 травня 2024 року близько 15:20 год ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою щодо ОСОБА_3 та її рідних, погрожував фізичною розправою, на зауваження не реагував (а. с. 35-38).

Аналогічні показання надані цими свідками в суді першої інстанції.

Такі показання є послідовними, узгоджуються між собою та з іншими доказами, що містяться в матеріалах справи. Відтак у суду відсутні підстави ставити під сумнів покази цих свідків або визнавати їх покази неналежними, чи недопустимими доказами.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі заперечує свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, вона підтверджується указаними вище доказами, дослідженими як суддею місцевого суду, так і апеляційним судом, які є належними та допустимими, та які поза розумним сумнівом підтверджують наявність у його діях складу указаного адміністративного правопорушення.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відтак, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 173 КУпАП, за вчинення дрібного хуліганства, оскільки такий висновок є справедливим та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи.

Апеляційний суд критично оцінює твердження ОСОБА_1 та свідчення його дружини ОСОБА_10 про те, що вони перебували в с. Богданівка та ОСОБА_1 не висловлювався нецензурною лайкою у бік ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки такі твердження спростовані дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, показаннями свідків та на переконання суду є способом захисту ОСОБА_1 з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» дрібне хуліганство - це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Об`єктом адміністративного проступку, передбаченого статтею 173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, непристойні висловлювання.

Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце.

Громадським місцем визначається вільна в доступі необмеженому колу осіб територія нежитлового та невиробничого призначення, яка використовується для задоволення особистих потреб, у межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку. Отже громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.

Такими місцями є: під`їзди, підземні переходи, стадіони, ліфти і таксофони; приміщення та території закладів охорони здоров`я; приміщення та території навчальних закладів; дитячі майданчики; приміщення та території спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд та закладів фізичної культури і спорту; під`їзди житлових будинків; підземні переходи; транспорт загального користування, що використовується для перевезення пасажирів; приміщення закладів ресторанного господарства; приміщення об`єктів культурного призначення; приміщення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ; стаціонарно обладнані зупинки маршрутних транспортних засобів тощо.

Опосередковано громадські місця також визначаються у статті 178 Кодексу: вулиці, закриті спортивні споруди, сквери, парки, всі види громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення).

Хоча законодавство України й не містить чіткого визначення поняття громадського порядку, в той час безперечним є те, що він полягає у таких обумовлених потребами суспільства врегульованих правовими та іншими соціальними нормами умовах, які мають, крім іншого, на меті захист найвищої соціальної цінності в Україні: людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканості і безпеки, та забезпечення громадського спокою - спокійної обстановки суспільного життя, створення нормальних максимально сприятливих умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій.

Необхідно зазначити, що нецензурна лайка це одна з грубих форм неповаги до громадської моральності, непристойні висловлювання, різновид словесної брутальності, які висловлені публічно в місці, де можуть бути і були почуті людьми. Хоча словесне хуліганство не загрожує життю та здоров`ю, проте використання нецензурних слів виявляє грубе, образливе ставлення до оточуючих незалежно від їх кількості. Вулиця у цьому сенсі є громадським місцем.

З суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, особа усвідомлює, що її дії, протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений статтею 173 КУпАП є формальним, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків, характеризується зухвалою поведінкою громадян, неповагою до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 , перебуваючи у громадських місцях розпочав конфлікти з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які супроводжувались криками, нецензурною лексикою та погрозами фізичної розправи, що призвело до порушення громадського порядку та спокою громадян, доводи апеляційної скарги не є спроможними.

Доводи ОСОБА_1 про те, що між ним та потерпілими протягом тривалого часу існують неприязні відносини суд розцінює критично, оскільки указані факти не підтверджені матеріалами справи, тому не можуть спростувати наявність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та вчинення нею адміністративного правопорушення під час подій указаних в протоколах про адміністративні правопорушення.

Стаття 3 Конституції України гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції вірно встановив обставини вчинення правопорушення ОСОБА_1 , надав належну оцінку доказам в їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених статтею 173 КУпАП.

Наявні в матеріалах справи докази повністю підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених статтею 173 КУпАП.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, його дії за статтею 173 КУпАП кваліфіковані правильно, а призначене судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статті 33 КУпАП.

Отже постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 03 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ