ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/73/24 Справа № 705/1914/23 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Піньковський Р. В. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року м.Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Іващенка О.П., які були присутні в судовому засіданні в режимі відеоконференції, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 грудня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм ТОВ «Агроальянс Логістік»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 26.03.2023 на а/д М-30 556 км С-Т-К-З блокпост №13 керував автомобілем MAN д.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, продув прилад Драгер Alcotest 3616 на нагрудну камеру 0044, який показав 0,46 ‰, при допустимій нормі 0,20 ‰, чим порушив вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 грудня 2023 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження в справі або направити справу на новий розгляд.

В апеляційній скарзі посилається на те, що транспортний засіб під його керуванням було безпідставно зупинено працівниками поліції, оскільки відсутня постанова (протокол) про порушення водієм ПДР України та те, що 26.03.2023 він не вживав спритні напої.

Зазначає, що в протоколі ніде не зазначено, в якому районі та області відбулася зазначена подія, а тому не зрозуміло чи дійсно вказана ділянка дороги підпадає під юрисдикцію Уманського міськрайонного суду Черкаської області. Крім того, в протоколі відсутні свідки події та поняті. При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що водій порушив вимог п.2.9 ПДР, але що саме було порушено, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП не зазначено. Також у протоколі не зазначено технічні характеристики засобу фіксації, за допомогою якого зроблено відеозапис та приладу Драгер.

Вказує, що відеозапис не підтверджує те, що поліцейським зроблено контрольний забір повітря спеціальним засобом Драгер та пропонування пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Також поліцейськими не було роз`яснено водієві ОСОБА_1 його права, передбачені ст.268 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думки ОСОБА_1 та його захисника адвоката Іващенка О.П. про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 185172 від 26.03.2023 згідно якого, ОСОБА_1 26.03.2023 о 11 год. 50 хв. на а/д М-30556 км С-Т-К-З блокпост №13 керував автомобілем MAN д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, продув прилад Драгер Alcotest 3616 на нагрудну камеру 0044, який показав 0,46 ‰, при допустимій нормі 0,20 ‰, чим порушив вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- роздруківки з приладу «Драгер» від 26.03.2023, згідно якої результат тесту: 0,46 ‰;

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів згідно якого, огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння та який проведено за допомогою приладу «Драгер 6810», результат огляду на стан сп`яніння позитивний 0,46 ‰;

- відеозапису, переглянутого в суді апеляційної інстанції.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що транспортний засіб під його керуванням було безпідставно зупинено працівниками поліції, оскільки відсутня постанова (протокол) про порушення водієм ПДР України.

Зазначені доводи є безпідставними, оскільки в Україні як на час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , так і на даний час, діє режим воєнного стану, через що працівникам патрульної поліції надано право зупинки будь-яких транспортних засобів (на блокпостах чи під час патрулювання), що хоча і може призвести до звуження певних прав особи, проте, на переконання апеляційного суду, таке звуження прав особи є виправданим під час дії режиму воєнного стану.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 про те, що 26.03.2023 він не вживав спритні напої, позаяк вони не спростовують факту перебування його в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, безпосередньо в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що на передодні він вживав алкогольні напої.

Неприйнятними є доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі ніде не зазначено, в якому районі та області відбулася зазначена подія, а тому не зрозуміло чи дійсно вказана ділянка дороги підпадає під юрисдикцію Уманського міськрайонного суду Черкаської області, бо працівником поліції Уманського РУП було зазначено в протоколі автомобільний шлях, по якому рухався ОСОБА_1 та який є територією Черкаської області. Також із наявного у матеріалах справи відеозапису, дослідженого апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги вбачається, що під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 був дорожній знак з найменуванням населеного пункту «Умань».

В свою чергу, відповідно до положень ч.2 ст.266 КУпАП, присутність свідків необхідна в разі неможливості застосування поліцейським технічних засобів відеозапису. Тоді як, в матеріалах справи наявний відеозапис на якому зафіксовано проведення ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, в зв`язку із чим доводи останнього з приводу відсутності свідків в протоколі є неспроможними.

Безпідставними є доводи ОСОБА_1 про те, що у протоколі не зазначено технічні характеристики засобу фіксації, за допомогою якого зроблено відеозапис та приладу Драгер, оскільки процедура оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі визначена в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 № 1395, якого не передбачено зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення інформації, про яку вказує апелянт.

Не знайшли свого підтвердження та спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення доводи ОСОБА_1 про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що водій порушив вимог п.2.9 ПДР, але що саме було порушено, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП не зазначено та те, що поліцейськими не було роз`яснено водієві ОСОБА_1 його права, передбачені ст.268 КУпАП.

Необґрунтованими на думку апеляційного суду є доводи ОСОБА_1 , що відеозапис не підтверджує те, що поліцейським зроблено контрольний забір повітря спеціальним засобом «Драгер», позаяк виконання даних дій працівником поліції не передбачено нормативними актами та носить лише рекомендаційний характер щодо попереднього «контрольного» продуву.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги з приводу не пропонування працівниками поліції ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, позаяк відеозапис з бодікамери не містить будь-якої незгоди останнього з результатом проведеного огляду та бажання його повторного проведення в медичному закладі. Оскільки ОСОБА_1 виявив добровільну згоду на проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, не піддавав сумніву результат проведеного тесту та не висловлював бажання щодо проведення відповідного огляду лікарем, у працівників поліції були відсутні підстави доставляти останнього в заклад охорони здоров`я для проведення відповідного огляду.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази і оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності в їх сукупності, вважаю винуватість ОСОБА_1 доведена.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.33 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя , -

п о с т а н о в и в:

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба