Справа № 645/557/24
Провадження № 3/645/413/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Шевченко Г.С.,

за участю секретаря судових засідань Пастушенко К.Р.,

захисника - Мамонова С.І.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який є ФО-П, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №603054 від 24.01.2024 р., 24.01.2024 року о 23:10 год. в м. Харкові по вул. Краснодарській, 171Ж, водій ОСОБА_2 , керував автомобілем «Renault Captur», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та закладі охорони здоров`я КНП «ХОР ОНД» за адрсеою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18А, водій відмовився.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що 24.01.2024 року, приблизно о 21:00 годині, він після роботи приїхав додому. Оскільки у дворі біля будинку не було місця для парковки автомобіля, він припаркувався вздовж вул. Краснодарської (перейменована на вул. Єдності). В цей час до нього підійшов працівник поліції та спитав, чому він тут зупинився. ОСОБА_1 відповів, що не було вільного місця біля будинку та пішов додому. Після вечері, він з дружиною пішов на вулицю вигуляти собаку. Згадав, що забув телефон у машині та пішов за ним. У момент пошуку телефону в машині до нього підійшли співробітники поліції та сказали, що ОСОБА_1 п`яний. За кермом він не перебував. Зазначив, що співробітники поліції не роз`яснили йому прав, а одразу почали пропонувати пройти огляд на стан сп`яніння.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Мамонов С.І. заявив клопотання про закриття справи №645/557/24 щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Посилався на те, що обставини справи, викладені в протоколі не відповідають дійсності. Так, ОСОБА_1 після роботи, близько 22:00 год. приїхав додому за адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку з тим, що в дворі будинку усі місця для парковки автомобілів були зайняті, він вирішив свій автомобіль залишити на узбіччі проїзної частини по АДРЕСА_3 , куди виходять вікна його квартири. Коли ОСОБА_1 паркував свій автомобіль, до нього підійшов працівник поліції та поцікавився, що трапилось, на що ОСОБА_1 надав відповідь та пішов додому. Жодних претензій та зауважень з боку працівника поліції до ОСОБА_1 не було. В подальшому, близько 23:00 год. ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 пішли на вулицю вигуляти собаку. В цей час ОСОБА_1 згадав, що забув в автомобілі свій телефон, який вирішив забрати. Коли останній перебував поряд з автомобілем, відчиняючи його, до нього знову підійшов інший співробітник поліції. Поліцейські стали розпитувати ОСОБА_1 , що він робить на вулиці в пізній час. Працівники поліції попрохали надати документи на автомобіль, щоб впевнитись, що він належить ОСОБА_1 . У подальшому, з`ясувавши причину знаходження ОСОБА_1 у вечірній час на вулиці біля свого автомобіля, інспектор висловив сумніви щодо стану здоров`я ОСОБА_1 , запропонувавши пройти тест за допомогою технічного приладу Драгер або проїхати в медичний заклад з метою його перевірки на стан алкогольного сп`яніння. На його зауваження відносно того, що він близько 1 години не є водієм, тому що не керує транспортним засобом, не збирався сідати за кермо і не підлягає такій перевірці, працівники поліції відповіли, що навіть коли він стоїть біля свого авто, він є водієм та зобов`язаний виконувати вимоги працівника поліції. Відповідно до п. 4 висновку експерта №СЕ-19/121-24/10097-ВЗ від 30.07.2024, встановлено, що «Дата та час відеозапису (дата та час кодування та запису тегів) зафіксовано у відеограмі файлу «ААД 603054.mp4» кореневого каталогу оптичного диску «hp DVD+R» (ААД603054) є 2024-01-24 21:33:22 UTC. Тобто, відеозапис ААД 603054, який не містить дати, часу та вибраного часу фіксування подій, тобто не відповідає вимогам ч. 2 Розділу ІІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки», було здійснено 24.01.2024 о 21:33 год. на вказаному відеофайлі зафіксований факт зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 з відеореєстратору салону службового автомобіля. На відеозаписах 471560 та 470004, долучених працівниками УПП в Харківській області ДПП до матеріалів адміністративного протоколу серії ААД №603054 та у самому протоколі зазначається, що ОСОБА_1 нібито 24.01.2024 об 23:10 год. керував автомобілем «Renault Captur», д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Краснодарській, б. 171 Ж в м.Харкові та знаходився в стані алкогольного сп`яніння і відмовився від проходження медичного огляду, що не відповідає дійсності. З урахуванням того, що між відеозаписом ААД №603054 та відеозаписами 471560 та 470004 пройшло майже 1 год. 40 хв. та, за таких обставин, свідчення ОСОБА_1 знаходить своє підтвердження, що під час складання адміністративного протоколу ОСОБА_1 транспортним засобом не керував.

Допитана в якості свідка ОСОБА_3 пояснила суду, що наприкінці січня 2024 року, точної дати не пам`ятає, увечері після 21:00 години її чоловік ОСОБА_1 приїхав з роботи, вони повечеряли та пішли разом гуляти з собакою. Чоловік згадав, що забув телефон у машині та пішов за ним, а вона залишилась чекати його біля під`їзду їх будинку. Коли чоловіка не було вже тривалий час, вона набрала його номер і він повідомив, що біля машини його зупинили працівники поліції. Коли ОСОБА_3 підійшла до чоловіка, то працівник поліції їй повідомив, що начебто, ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, тому відносно нього складають протокол.

Постановою судді від 19.06.2024 за клопотанням ОСОБА_1 було призначено по справі судову відеотехнічну експертизу, а провадження по справі зупинено на час її проведення.

05.08.2024 р. на адресу суду надійшов висновок експерта №СЕ-19/121-24/10097-ВЗ від 30.07.2024. Відповідно до висновку експерта:

1) Наданий на дослідження відеозапис зафіксований у відеограмі з файлу «ААД 603054.mp4» кореневого каталогу оптичного диску «Hр DVD+R» (АА603054) є не автентичним, а є цифровою копією, що має файлову систему «UDF» операційної системи Windows створена 26.01.2024 та зафіксована за допомогою програми «Microsoft IMAPI 21.0».

2) Наданий на дослідження відеозапис зафіксований у відеограмі з файлу «ААД 603054.mp4» кореневого каталогу оптичного диску «hp DVD+R» (АА603054) є цифровою копією, що має файлову систему «UDF» операційної системи Windows створена 26.01.2024 та зафіксована за допомогою програми «Microsoft IMAPI 21.0».

3) В наданому на дослідження відеозапису зафіксованому у відеограмі з файлу «ААД 603054.mp4» кореневого каталогу оптичного диску «hp DVD+R» (ААД603054) ознак змін не виявлено. В зв?язку з тим, що відеограма з файлу «ААД 603054.mp4», що зафіксована на оптичному диску «hp DVD+R» (ААД603054) є цифровою копією, що має файлову систему «UDF» операційної системи Windows створена 26.01.2024 та зафіксована за допомогою програми «Microsoft IMAPI 21.0» відповісти на питання: «Чи зазнав змін наданий на дослідження відео звукозапис ААД 603054» у категоричній формі не виявляється можливим».

4) Дата та час відеозапису (дата та час кодування та запису тегів) зафіксовано у відеограмі з файлу «ААД 603054.mp4» кореневого каталогу оптичного диску «hp DVD+R» (ААД603054) є 2024-01-24 21:33:22 UTC.

У зв?язку з тим, що відеограма з файлу «ААД 603054.р4», що зафіксована на оптичному диску «hp DVD+R» (ААД603054) є цифровою копією, що має файлову систему «UDF» операційної системи Windows створена 26.01.2024 та зафіксована за допомогою програми «Microsoft IMAPI 21.0» відповісти на питання: «3. Чи зазнав змін наданий на дослідження відео звукозапис ААД 603054? 4. Чи можливо встановити дату та час здійсненого відео звукозапису ААД 603054? 5. За допомогою одного чи декількох технічних пристроїв зафіксовані фрагменти відео звукозаписів ААД 603054 відеофайл export-gw4ex (зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення як 471560) та відеофайл export-gr665 (зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення як 470004)?» у категоричній формі не виявляється можливим.

5) Відеозаписи зафіксовані у відеограмі з файлу «ААД 603054.mp4» кореневого каталогу оптичного диску «hp DVD+R» (ААД603054) та відеофонограми з файлів: «export-gw4ex.mp4», «export-qr665.mp4», що зафіксовані на оптичному диску «hp DVD+R» (АЛ928 ААД603054) зафіксовані за допомогою різних технічних пристроїв.

У зв?язку з тим, що відеограма з файлу «ААД 603054.тр4», що зафіксована на оптичному диску «hp DVD+R» (ААД603054) є цифровою копією, що має файлову систему «UDF» операційної системи Windows створена 26.01.2024 та зафіксована за допомогою програми «Microsoft IMAPI 21.0» відповісти на питання: «5. За допомогою одного чи декількох технічних пристроїв зафіксовані

Фрагменти відео звукозаписів ААД 603054 відеофайл export-gw4ex (зазначений 6 протоколі про, адміністративне правопорушення як 471560) та відеофайл export-gr66. 470004)?» зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення як категоричні формі не виявляється можливим.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішенні Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року відображено послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.

Положеннями ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до адміністративної відповідальності.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Однією з головних умов огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є не лише наявність достатності підстав вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння чи в неї маються ознаки такого стану, а й та обставина, що він саме у такому стані керував транспортним засобом, тобто перебував у статусі водія.

Тому для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, передбаченої ч. 1 ст. 130 КпАП України, матеріали справи мають містити належні та допустимі докази сукупності наступних обставин:

- керування особою транспортним засобом у конкретних час і місці;

- вимоги поліцейського до такої особи пройти відповідно до встановленого порядку медичний огляд на стан наявності чи відсутності стану алкогольного сп`яніння;

- наявність категоричної відмови особи пройти відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до протоколу серії ААД №603054 від 24.01.2024 р., 24.01.2024 року о 23:10 год. в м. Харкові по вул. Краснодарській, 171Ж, водій ОСОБА_2 , керував автомобілем «Renault Captur», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та закладі охорони здоров`я КНП «ХОР ОНД» за адрсеою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18А, водій відмовився.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисником вина притягуваного у вчиненні адміністративного правопорушення не визнається, при цьому на противагу складеному протоколу працівниками поліції, захисник зазначив, що між відеозаписом ААД №603054, на якому зафіксований факт зупинки транспортного засобу, та відеозаписами 471560, 470004 пройшло майже 1 год. 40 хв.

Вказані пояснення притягуваного та його захисника знайшли своє підтвердження дослідженими відеозаписами зазначених подій, з яких можна зробити єдиний та однозначний висновок, що водій ОСОБА_1 не був зупинений працівниками поліції в часі, вказаному в протоколі, крім того з відеозаписів 471560, 470004 взагалі не вбачається перебування ОСОБА_4 в салоні автомобіля.

Так, відповідно до правил, визначених п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.

Згідно з п. 6 Розділу II Наказу № 1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026 (далі - Інструкція), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення; 2) охорони громадської безпеки та власності; 3) забезпечення безпеки осіб; 4) забезпечення публічної безпеки і порядку.

За визначеннями п. 3 розділу І Інструкції, відеореєстратор - це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації; п.1 розділу III вказує, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія; портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Згідно із п. 4 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського.

Згідно п. 3 розділу 2 Інструкції Портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації (далі - Журнал обліку), який зберігається в органі, підрозділі поліції.

Таким чином, як убачається із вище наведених положень чинного законодавства та відомчих нормативно-правових актів, під час здійснення своїх повноважень поліцейськими повинен використовуватися портативний відеореєстратор, отриманий за підписом у відповідному підрозділі поліції, та закріплений на форменому одязі працівника поліції, та відеозапис саме з такого реєстратору є допустимим доказом наявності тих чи інших подій зафіксованих на ньому, оскільки саме з відеозапису, здійсненого на відеореєстраторі вбачається час та дата фіксації тих чи інших подій.

У пункті 5 розділу ІІ вказаної Інструкції зазначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Однак, працівниками поліції відеозапис під час зупинки автомобіля та проведення огляду ОСОБА_4 не вівся з дотриманням зазначених вимог закону.

Тобто, відеофіксація здійснена епізодично, між відеозаписом з фактом керування ОСОБА_4 транспортним засобом та відеозаписом події адміністративного правопорушення пройшло майже 1 год. 40 хв., що підтверджується висновком експерта №СЕ-19/121-24/10097-ВЗ від 30.07.2024 р.

Окрім того, судом було зроблено запит до УПП в Харківській області ДПП з метою надання на адресу суду повного та безперервного відеозапису з камер працівників поліції, де міститься запис подій, які відбувались 24.01.2024 року та отримано відповідь, зі змісту якої вбачається, що портативні відео-реєстратори поліцейських фіксували подію за справою одночасно, а так, практично дублювали відео один одного. Тобто на відеозаписі зафіксовані події від зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення. Нарізка на окремі відео-файли здійснюється автоматично за допомогою внутрішнього програмного забезпечення портативного відеореєстратора, при цьому процес зйомки не переривається.

До вказаної відповіді УПП в Харківській області ДПП був наданий диск з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських 471560, 470004, на яких зафіксовані події, що відбувались 24.01.2024 р. починаючи з 23:26 год. З відеозаписів вбачається, як працівники поліції підходять до ОСОБА_4 , що стоїть на вулиці біля автомобіля. Разом із тим, на цих відеозаписах відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» наведене в п. 27 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом виконання функції водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в п. 38 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року (справа № 404/4467/16-а (2-іс/811/3/17) зазначено, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

За вказаних обставин, матеріали провадження не містять достовірних відомостей, з яких можна було б беззаперечно, за принципом «поза розумним сумнівом» встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, в змісті визначення цього терміну, а тому зазначене в принципі не породжувало обов`язку проходити огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Таким чином, має місце недотримання поліцейським Інструкції №1026 щодо порядку роботи та застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки відеозапису та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення складено працівником поліції з порушенням норм чинного законодавства, оскільки працівниками поліції не здійснювалася відеофіксація у встановленому законом порядку з використанням портативних відео реєстраторів, а приєднаний до матеріалів справи відеозапис не містить фіксації події, яка б підтверджувала весь хід такої події під час зупинки транспортного засобу. Таким чином, версія сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не виконував функції водія нічим не спростована, а тому вважається релевантною.

Так, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

За таких обставин, враховуючи, що до складеного щодо ОСОБА_1 протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП не надано достатніх доказів вчинення адміністративного правопорушення, зазначені порушення слід визнати істотними, які унеможливлюють встановлення у його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, доводи захисника є слушними та підлягають задоволенню, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за протоколом про адміністративне правопорушення, складеним відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 248-249, 279, 283-284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з моменту її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження.

Повний текст постанови виготовлено 05 грудня 2024 р.

Суддя Г. С. Шевченко