Справа №578/627/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Косар А. І.
Номер провадження 33/816/638/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Пулинця Б.А., розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Пулинця Б.А. на постанову судді Краснопільського районного суду Сумської області від 15 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Краснопільського районного суду Сумської області від 15 березня 2024 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами за те, що 14 квітня 2023 року о 13 год. 43 хв. в селі Хмелівка по вул. Садова буд.1, керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ 2106 номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія здійснено на місці зупинки транспортного засобу з застосуванням приладу Драгер 6820, результат огляду 2,31 % тест №720. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Пулинець Б.А. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що об`єктивну сторону правопорушення за ст. 130 КУпАП утворюють 3 самостійні склади, а саме керування в стані алкогольного сп`яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно п. 7, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103 (із послідуючими змінами), водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Таким чином, діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення. У цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Проте, при прийнятті оскаржуваної постанови, суддею не було враховано, що у протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 , викладено два склади адміністративного правопорушення, а саме перебування у стані сп`яніння та відмова від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, при цьому вказано про порушення п. 2.9 а ПДР України і в матеріалах справи міститься направлення в медичний заклад, яке підтверджує факт такої відмови. За таких обставин, у протоколі про адміністративне правопорушення невірно кваліфіковано пункт ПДР, який інкримінується ОСОБА_1 , і поліцейськими не дотримано встановлену законом процедуру проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку чим підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні.

Посилаючись на позицію ЄСПЛ, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, ч.3 ст.62 Конституції України та на норми КУпАП, апелянт вважає, що в матеріалах справи відсутні допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і з огляду на те, що судом першої інстанції не було в своєму рішенні враховано зазначені обставини, визнати оскаржувану постанову законною та обґрунтованою підстави відсутні.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Пулинця Б.А. на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, на спростування доводів апелянта, апеляційний суд зауважує, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18№ 490401 від 14 квітня 2023 року, результату проведеного з застосуванням приладу Драгер 6820 огляду, який склав 2,31 %, направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння до закладу охорони здоров`я та відеозапису, який було долучено працівниками поліції до складених адміністративних матеріалів.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.

При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було проглянуто і апеляційним судом, і саме його даними, підтверджується те, що автомобіль ВАЗ 2106 номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції у зв`язку з тим, що його водій, в порушення ПДР, не був пристебнутий паском безпеки. Під час спілкування. З водієм, поліцейські встановили його особу - ОСОБА_1 та виявили у нього ознаки сп`яніння, що стало підставою для пропозиції пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер. ОСОБА_1 погодився, огляд пройшов, результат виявився позитивним - 2,31 Проміле, щодо якого останній не заперечував, його об`єктивність під сумнів не ставив, від огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився. Саме зазначені обставини і стали підставою для складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про те, що у протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 , невірно кваліфіковано пункт ПДР, який інкримінується останньому, то вони є надуманими та безпідставними, з врахуванням того, що за наявності результату проведеного працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу огляду, який склав 2,31%, при допустимому 0,2%, керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп`яніння було встановлено вірно, що у свою чергу свідчить про порушення саме п. 2.9 А Правил дорожнього руху.

При цьому, додаткове зазначення у протоколі про відмову ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, вказує лише на дотримання працівниками поліції повної процедури проведення такого огляду, згідно якої водієві пропонується пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, а у разі незгоди з результатами такого огляду - у лікарні.

У даному випадку, ОСОБА_1 пройшов огляд саме на місці зупинки транспортного засобу, з його результатами був згоден, а до медичного закладу їхати відмовився, що і було вірно зазначено працівниками поліції у складеному відносно останньому протоколі.

Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом не наведено і під час апеляційного перегляду обставин, за яких дана справа підлягала б закриттю, про що просить захисник в апеляційній скарзі, встановлено не було.

Таким чином, всупереч доводів апелянта, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення судді суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстави для його скасування відсутні, а тому, оскаржувану постанову слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Краснопільського районного суду Сумської області від 15 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.