П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2024 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, що надійшли з УПП в Закарпатсьекій області ДПП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 126, ч.5 ст. 121, ч.5 ст. 126 КУпАП ,-

В С Т А Н О В И В :

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшли справи про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 126 КУпАП справа №308/15038/24 (провадження №3/308/7803/24), ч.5 ст. 126 КупАП справа № 308/15034/24 (провадження №3/308/7799/24), ч. 5 ст. 121 КУпАП справа №308/15036/24 (провадження №3/308/7801/24) з огляду на вказане, те що зазначені адміністративні правопорушення вчинені однією особою, вважаю за доцільне проводити спільний розгляд справ.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №715162 від 04.09.2024 року вбачається, що 04.09.2024 о 20 год. 09 хв. в м. Ужгород, по вул. Шумна, 31 гр. ОСОБА_1 керував ТЗ Skoda Octavia н.з. НОМЕР_1 не маючи права керування таким ТЗ, повторно протягом року, чим порушив ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №715104 від 04 вересня 2024 року вбачається, що 04 вересня 2024 року, о 20 год. 09 хв. в м. Ужгород, по вул. Шумна, 31 водій гр. ОСОБА_1 керував ТЗ Шкода Октавія д.н.з. НОМЕР_1 в обладнаному засобами пасивної безпеки ТЗ, не був пристебнутим ременем безпеки. Чим порушив п.2.3.в.ПДР, за що відповідальність передбачена: ст.121 ч.5 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №715103 від 04 вересня 2024 року вбачається, що 04 вересня 2024 року, о 20 год. 09 хв. в м. Ужгород, по вул. Шумна, 31 водій гр. ОСОБА_1 керував ТЗ Шкода Октавія д.н.з. НОМЕР_1 , не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів . Чим порушив п. 2.1 ґ ПДР, за що відповідальність передбачена: ст. 126 ч. 1 КУпАП

ОСОБА_1 , на розгляд справи повторно не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв чи клопотань не подавав, про причини неявки не повідомляв. Інформація про дату та час про розгляд справи, а також оголошення щодо його виклику у судове засідання розміщена на веб-порталі Судової влади України, на офіційному сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за посиланням: https://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/gromadyanam//. Останнього згідно протоколі про адміністративне правопорушення повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться в Ужгородському міськрайонному суді.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ч.2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Суд, приймаючи до уваги неодноразову неявку особи, що притягається до відповідальності, яку розцінює як штучне затягування процесу, з метою уникнути відповідальність за скоєне правопорушення, враховуючи достатність зібраних матеріалів по справі, у відповідності до ст. 268 КУпАП, розглядає справу за відсутності особи, участь якої відповідно до положень частини 2 зазначеної статті не є обов`язковою.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку:

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що відповідно п.28 постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», яким передбачено, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП.

Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Також, суд бере до уваги при розгляді даної справи, практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Зміст протоколів про адміністративне правопорушення відповідають вимогам статті 256 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №715104 від 04 вересня 2024 року ОСОБА_1 ставиться у вину те, що 04 вересня 2024 року, о 20 год. 09 хв. в м. Ужгород, по вул. Шумна, 31 водій гр. ОСОБА_1 керував ТЗ Шкода Октавія д.н.з. НОМЕР_1 в обладнаному засобами пасивної безпеки ТЗ, не був пристебнутим ременем безпеки. Чим порушив п.2.3.в.ПДР, за що відповідальність передбачена: ст.121 ч.5 КУпАП.

Частина 5 ст.121 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами., та тягне за собою накладення штрафу у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.3в ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій зобов`язаний, на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними те не перевозити пасажирів, не пристебнутих ремнями безпеки. Дозволяється не пристібаситися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю,фізіологічні яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортирних засобів;

Вина ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення: протоколом по адміністративне правопорушення ААД №715162 від 04.09.2024, ААД №715104 від 04 вересня 2024 року, серії ААД №715103 від 04 вересня 2024 року; розпискою про залишення ТЗ на зберігання; відеозаписом із боді-камери поліцейського (DVD диск міститься у матеріалах справи).

Оцінюючи докази у справі, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, що в своїй сукупності дають можливість зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №715103 від 04 вересня 2024 року ОСОБА_1 ставиться у вину те, що 04 вересня 2024 року, о 20 год. 09 хв. в м. Ужгород, по вул. Шумна, 31 водій гр. ОСОБА_1 керував ТЗ Шкода Октавія д.н.з. НОМЕР_1 , не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Чим порушив п. 2.1 ґ ПДР, за що відповідальність передбачена: ст. 126 ч. 1 КУпАП

Відповідно до п.2.1ґ ПДР: водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

Згідно ч.1 ст. 126 КУпАП, передбачено відповідальність за: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суддя вважає що у діях ОСОБА_1 , наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, його вина підтверджується: протоколом по адміністративне правопорушення ААД №715162 від 04.09.2024, ААД №715104 від 04 вересня 2024 року, серії ААД №715103 від 04 вересня 2024 року; розпискою про залишення ТЗ на зберігання; відеозаписом із боді-камери поліцейського (DVD диск міститься у матеріалах справи).

Оцінюючи докази у справі, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, що в своїй сукупності дають можливість зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №715162 від 04.09.2024 року ОСОБА_1 ставиться у вину те, що 04.09.2024 о 20 год. 09 хв. в м. Ужгород, по вул. Шумна, 31 гр. ОСОБА_1 керував ТЗ Skoda Octavia н.з. НОМЕР_1 не маючи права керування таким ТЗ, повторно протягом року, чим порушив ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Право на керування транспортними засобами відповідної категорії може бути надано : мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії A1, A) - особам, які досягли 16-річного віку; автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії B1, B, C1, C, T), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, - особам, які досягли 18-річного віку; автомобілями з причепами або напівпричепами (категорії BE, C1E, CE), а також призначеними для перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів, - особам, які досягли 19-річного віку; автобусами, трамваями і тролейбусами (категорії D1, D, D1E, DE, T) - особам, які досягли 21-річного віку…..

Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Разом із тим, згідно п.2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно наявних у матеріалах справи довідок старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Закарпатській області ДПП капітана поліції Дарьї Норожнової від 05.09.2024 року:

згідно облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не отримував посвідчення водія; притягався до відповідальності: було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 099915 за ч.2 ст.126 КУпАП. Згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 308/22768/23 від 26.12.2023 накладено стягнення у вигляді попередження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не є власником транспортного засобу.

За повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, згідно ч.5 ст. 126 КУпАП, передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Таким чином є всі правові підстави для визнання вищенаведених доказів належними та допустимими в процесі доказування, оскільки такі здобуті уповноваженими особами, у спосіб та у порядку визначеному законом і безпосередньо стосуються обставин правопорушення.

Вина ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення; довідками старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Закарпатській області ДПП капітана поліції Дарьї Норожнової від 05.09.2024 року, відеозаписом із боді-камери поліцейського (DVD диск міститься у матеріалах справи).

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності суперечностей, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП доведена повністю, дії останнього працівником поліції, який складав протокол, кваліфіковані вірно.

Слід констатувати, що своїм правом бути присутнім при розгляді в суді останній не скористався, на виклик суду, будучи повідомленим належним чином, не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи або заперечень не подавав.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності за скоєне правопорушення і застосовується не тільки з метою виховання особи, яка його вчинила, а й з метою загальної та спеціальної превенції.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Згідно положень ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Згідно матеріалів справи вбачається що ОСОБА_1 , на час вчинення ним вказаних адміністративних правопорушень не виповнилося вісімнадцяти років, мав повних 17 років.

Як убачається з постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.12.2023 року по справі № 308/22768/23, яка знаходиться у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень та оприлюднена 26.12.2023, гр. України ОСОБА_1 , був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, постановою суду від 25.12.2023 року по справі № 308/22414/23, яка знаходиться у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень та оприлюднена 25.12.2023, гр. ОСОБА_1 , був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та до такого було застосовано, захід впливу у вигляді попередження.

Враховуючи наведене вище, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив тяжке адміністративне правопорушення.

Неповнолітнім ОСОБА_1 вчинено правопорушення, яке підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, що встановлено ст.9 КУпАП.

З огляду на обставини справи суддя приходить до висновку, що на ОСОБА_1 необхідним є накладення адміністративного стягнення.

При цьому, судом враховано, що ОСОБА_1 вчинено правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126, ч.5 ст. 121, ч.5 ст. 126 КУпАП, яке підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, що встановлено ст. 9 КУпАП.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності вбачається, що вони узгоджуються між собою та доводять винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 126, ч.5 ст. 121, ч.5 ст. 126 КУпАП «поза розумним сумнівом», оскільки зміст та суть наявних доказів виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом судового розгляду.

Частиною другою статті 36 КУпАП передбачено, що, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За вищевикладених обставин суд дійшов висновку про призначення неповнолітньому ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.5 ст. 126 КУпАП на підставі ч.2 ст. 36 КУпАП, як за більш суворе правопорушення у порівнянні з іншими правопорушенням, передбаченими ч ч. 1 ст. 126, ч.5 ст. 121, ч.5 ст. 126 КУпАП, вчиненими ОСОБА_1 на загальних підставах, визначивши необхідним та достатнім для досягнення ст.23 КУпАП мети, зокрема виховання в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень, адміністративне стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення.

Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, який на дату вчинення адміністративного правопорушення досяг сімнадцятирічного віку, ступінь його вини, враховуючи наявність постанов Ужгородського міськрайонного суду від 26.12.2023 року по справі № 308/22768/23, від 25.12.2023 року по справі № 308/22414/23 відносно ОСОБА_1 , який був визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 2ст. 122 КУпАП застосовано до нього захід впливу у вигляд попередження, враховуючи що ОСОБА_1 належних висновків для себе не зробив і знову вчинив аналогічне тяжке адміністративне правопорушення, тому з урахуванням викладеного суд вбачає в діях правопорушника характерні риси систематичності, тому суд вважає необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню ним нових правопорушень, на підставі ст.36 КУпАП застосувати до ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами, що безпосередньо передбачено санкцією ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ч.2 ст. 33 КУпАП, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП та вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції частини 5 статті 126 КУпАП, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами. Так, приходжу до переконання про доцільність накладення на ОСОБА_1 , стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки не є власником такого.

Згідно ч.5 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI (з наступними змінами та доповненнями) у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028,00 грн. Таким чином, правопорушнику необхідно сплатити судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 130, 221, 284, 285, 289, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закон України «Про судовий збір», суддя,-

Керуючись ст.ст.13, 24-1, ч. 1 ст.121, ч. 1, 5 ст. 126 ч.2, 283-285, 287-291 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Справи про адміністративні правопорушення відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 126 КУпАП справа №308/15038/24 (провадження №3/308/7803/24), ч.5 ст. 125 КупАП справа № 308/15034/24 (провадження №3/308/7799/24), ч. 5 ст. 121 КУпАП справа №308/15036/24 (провадження №3/308/7801/24) об`єднати в одне провадження, якому присвоїти номер справи № 308/15034/24 (провадження №3/308/7799/24).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У відповідності до ст. 36 КУпАП, застосувати до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у межах санкції передбаченої ч.5 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Строк звернення постанови для виконання - три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош