Номер провадження: 33/813/940/24
Номер справи місцевого суду: 946/3339/23
Головуючий у першій інстанції Бальжик О. І.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргуОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 листопада 2023 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 листопада 2023 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн, та провадження по справі за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП - закрито у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП (т. 1, а.с. 173-176).

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Реу Геннадій Васильович, в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, оскільки, постанову винесено під час повітряної тривоги, а саме в умовах, які загрожували життю та здоров`ю учасників судового засідання. Разом з тим, представник апелянта вказує, що відеозапис, наявний у матеріалах справи та котрий взято до уваги судом як належний та допустимий доказ вчинення апелянтом адміністративного правопорушення, не відповідає нормам чинного законодавства, так як не містить відомостей щодо дати та часу зображуваних на ньому подій, а отже не може братися до уваги судом під час розгляду справи. Таким чином відсутній склад правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Разом з тим, звертає увагу суду, що працівниками поліції було порушено Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, оскільки наявні у матеріалах справи відеозаписи не відповідають закріпленим вимогам (т. 2, а.с. 55-78).

Матеріалами справи встановлено, що адвокат Реу Геннадій Васильович в інтересах ОСОБА_1 23.11.2023 року звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.11.2023 року із проханням щодо скасування даної постанови суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП (т. 1, а.с. 180-216). За результатами розгляду даної апеляційної скарги було винесено постанову Одеського апеляційного суду від 18.12.2023 року (головуючий суддя Комлева О.С.), якою апеляційну скаргу залишено без задоволення та оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін. Зі змісту вказаної постанови суду вбачається, що оскільки апелянтом оскаржувалася постанова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.11.2023 року лише в частині ч. 4 ст. 130 КУпАП, відповідно в частині закриття провадження за ст. 124 КУпАП апеляційним судом не переглядалося (т. 1, а.с. 236-239).

22.12.2023 року на адресу апеляційного суду повторно надійшла апеляційна скарга на вищевказану постанову суду першої інстанції, яку постановою Одеського апеляційного суду від 29.01.2024 року було вирішено повернути апелянту, у зв`язку із тим, що в частині притягнення особи до відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП вже є постанова, яка набрала законної сили та подальшому оскарженню не підлягає; в частині закриття провадження за ст. 124 КУпАП апелянтом було пропущено встановлений положеннями КУпАП строк на апеляційне оскарження, із клопотанням про поновлення якого особа не зверталася (т. 2, а.с. 35-36).

З матеріалів справи також вбачається, що 21.02.2024 року на адресу суд повторно надійшла апеляційна скарга на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.11.2023 року. Дана апеляційна скарга була подано безпосередньо особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , долучивши при цьому відповідне клопотання про поновлення пропущеного строку (т. 2, а.с. 39-54). Згідно наданого клопотання, апелянт стверджує, що строк було пропущено з поважних причин, посилаючи на те, що апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції було подано нею 14.11.2023 року, тобто в межах строку апеляційного оскарження. При цьому, зі слів апелянта, остання в період з листопада 2023 року по 17.02.2024 року знаходилася поза межами України, та в період з 29.01. по 19.02.2024 року їй не було відомо про наявність постанови апеляційного суду, якою було повернено апеляційну скаргу . На підтвердження наведених обставин, апелянтом було долучено до апеляційної скарги відповідні копії з закордонного паспорту, із відмітками щодо дати перетинання кордону (т. 2, а.с. 39-78). Враховуючи наведені апелянтом підстави пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки як вбачається з матеріалів справи оскаржувана постанова Ізмаїльського міськрайонного суду в частині закриття провадження відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП не переглядалася апеляційним судом та постанова Одеського апеляційного суду від 18.12.2023 року (головуючий суддя Комлева О.С.) не містить відповідних висновків щодо законності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції в цій частині, зважаючи на відповідні положення ст. 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод щодо забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд поновив апелянту пропущений строк на апеляційне оскарження та відкрив апеляційне провадження.

В судовому засіданні 19.11.2024 року адвокат Реу Г.В. та ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників провадження, апеляційний суд прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

В судове засідання 26.11.2024 року апелянт та його представник, повідомлені щодо дати та часу проведення судового розгляду, не з`явилися. На адресу суду надійшло клопотання представника апелянта щодо закриття провадження по справі.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Дослідивши наявні матеріали справи та письмові пояснення представника апелянта, апеляційним судом встановлено наступні обставини справи.

Приймаючи оскаржуване рішення по справі в частині притягнення ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП суд першої інстанції виходив з того, що положеннями даної статті передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки (пункт 1.10 ПДР). Як вбачається зі схеми ДТП від 15.05.2023 року, в ній графічно зображені та зафіксовані такі об`єкти: (1) автомобіль марки «BMW 528»; (2) місце зіткнення транспортного засобу та перешкоди, (3) перешкода; (4) напрямок руху транспортного засобу. Автомобіль марки «BMW 528» має пошкодження передньої правої частини (а.с.38). Про завдання матеріальних збитків внаслідок ДТП також зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №359002 від 15.05.2023 року (а.с.36) (п.п. 4.6.-4.8 оскаржуваної постанови). При цьому, судом першої інстанції було відхилено довідку за підписом представника за довіреністю ТОВ «ОККО-Драйв» за вих. № 2416-23 від 16.08.2023 року про те, що матеріальної шкоди заподіяно не було, оскільки, на думку суду першої інстанції, ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Як встановив суд першої інстанції, згідно з наявною в матеріалах справи схемою ДТП, транспортний засіб «BMW 528» державний номер НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 , мав пошкодження передньої центральної частини (п. 4.19 оскаржуваної постанови).

Разом з тим, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Складом адміністративного правопорушення згідно положень ст. 124 КУпАП передбачено наявність матеріальних збитків, які за матеріалами справи не вбачаються. Зокрема, як вбачається з відповіді від 18.08.23 року на адвокатський запит ОСОБА_2 , ТОВ «ОККО» зазначено про відсутність матеріальної шкоди на АЗС «ОККО» № 49, в м. Ізмаїл, за адресою вул. Репіна, 1Б, заправка № 49, внаслідок подій, що мали місце 15.05.2023 року (а.с. 129, 136).

Як вбачається зі схеми ДТП (а.с. 38 оборот) автомобіль під керуванням ОСОБА_1 отримав пошкодження передньої центральної частини. При цьому що саме пошкоджено, які саме частини автомобіля не зазначено та дані відомості взагалі відсутні в наявних матеріалах справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» було визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення. Така сама позиція була висловлена й у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення».

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У відповідності до практики ЄСПЛ суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий розгляд, і завдання Суду полягає в тому, щоб з`ясувати, чи провадження в цілому, включно зі способом отримання та заслуховування доказів, було справедливим (див. Биков проти Росії [GC], № 4378/02, § 88, 10 березня 2009 р.). Слід звернути увагу на те, чи було дотримано права на захист. Необхідно, зокрема, перевірити, чи була заявникові надана можливість оскаржити докази та заперечити проти їх використання (див. згадане вище рішення у справі «Биков проти Суду», § 90). Фундаментальним аспектом права на справедливий судовий розгляд є те, що кримінальне провадження має бути змагальним, а між обвинуваченням і захистом повинна бути рівність сторін (див. Роу і Девіс проти Сполученого Королівства [ВП], № 28901/95), § 60, ECHR 2000-II).

Отже, суд не може перебирати на себе функції «обвинувачення» та за власною ініціативою збирати докази у справі про адміністративні правопорушення.

З врахуванням наведеного (відсутність доказів пошкодження транспортного засобу та наявність матеріальної шкоди, завданої ДТП), що в свою чергу підтверджується няавними матеріалами справи, підстави для притягнення особи за ст. 124 КУпАП в даному випадку відсутні.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд частково задовольняє скаргу, скасовує постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 листопада 2023 року в частині закриття провадження за строками щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а провадження в скасованій частині закриває за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 листопада 2023 року в частині закриття провадження за строками щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 скасувати.

Провадження по справі в скасованій частині закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк