Справа № 156/179/24 Провадження №33/802/485/24 Головуючий у 1 інстанції:Бахаєв І.М.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Колодійчук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Іваничівського районного суду Волинської області від 19 червня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 605 грн. 60 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 10 лютого 2024 року о 04:15 год. на вул.Залізничній в сел.Іваничів Волинської області, керував автомобілем марки «Тойота Авенсіс», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат Колодійчук Н.В. подала апеляційну скаргу в якій зазначає, що вона є необґрунтованою та незаконною через порушення норм матеріального та процесуального права, та через невідповідність фактичних обставин справи. Зазначає про те, що працівником поліції до матеріалів справи було долучено копію Свідоцтва про повірку спеціального технічного приладу на якому ОСОБА_1 проходив огляд, однак при цьому не було долучено сертифікат відповідності на такий прилад, що на її думку, є порушенням законодавства, на які не звернув увагу суд першої інстанції.

Також матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 був вручений примірник акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, який відповідно до законодавства повинен складатись у двох примірниках.

Окрім того, працівником поліції не було складено направлення на огляд в медичний заклад, в якому, як вважає вона, необхідна була бути відображена інформації про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду. Таке направлення відсутнє в матеріалах справи.

Вказує і про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення наявні виправлення щодо номеру тесту із спеціального технічного приладу, які зроблені невідомою особою вже після вручення ОСОБА_1 копії цього протоколу, що є порушенням законодавства та відповідно тягне за собою недопустимість протоколу як належного доказу у справі, який відповідно не може братись до уваги судом. Суд першої інстанції належно протокол не дослідив і не звернув уваги на такі порушення.

Також зазначає, що із дослідженого відеозапису вбачається те, що після проходження ОСОБА_1 огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу, який показав позитивний результат, працівник поліції запитав у нього, чи є необхідність у проходженні медичного огляду, на що ОСОБА_1 відповів, що може пройти. Після цих слів працівник поліції зазначив, що для цього йому необхідно буде затримати ОСОБА_1 . Надалі працівник поліції не запитував щодо необхідності проходження огляду в медичному закладі, а почав здійснювати інші дії. Тому захисник вважає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі, що фактично доводить відеозапис.

Крім того зазначає, що була проведена незаконна поверхнева перевірка автомобіля ОСОБА_1 .

Також працівником поліції не було озвучено пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд в присутності двох свідків, хоча одна особа була при цій процедурі.

Вказує і про те, що долучений до матеріалів чек із спеціального технічного приладу є нечитабельним і більше того, його зміст майже весь заповнений від руки. У ньому відсутня обов`язкова інформація номер приладу, номер принтера, рік, місяць, день коли відбувався тест, температура. З цього документа не можна встановити дату коли було пройдено огляд і чи дійсно огляд було пройдено ОСОБА_1 . Тому захисник вважає, що такий документ не може бути належним доказом, а тому й не підтверджує вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Окрім того, зі сторони працівників поліції були значні порушення при проведенні відеозапису, оскільки нагрудна боді-камера передавалась іншому працівнику поліції, а відеозапис не фіксував процедури щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Зазначає і про те, що ОСОБА_1 через 30 хв. після складення протоколу самостійно було пройдено огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі і його результат був негативний, тобто він не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Лікарем з цього приводу був складений відповідний висновок. Однак, суд такий висновок як доказ невинуватості ОСОБА_1 до уваги не взяв.

Посилаючись на вищенаведене, захисник просить скасувати оскаржувану постанову судді щодо ОСОБА_1 та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, захисник в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді із посиланням на те, що хоча ОСОБА_1 і був присутній в судовому засіданні коли було проголошено лише резолютивну частину рішення, а повний текст отримав 27.06.2024, що свідчить відповідна розписка у справі.

Перевіривши доводи заявленого в апеляції клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаного судового рішення наряду з матеріалами справи в цій частині, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Колодійчук Н.В. з цього приводу, апеляційний суд приходить до висновку, що воно до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Частина 2 ст.294 КУпАП передбачає, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

В апеляційній скарзі як на підставу поважності пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення апелянт (захисник) посилається на те, що хоча ОСОБА_1 і був в судовому засіданні 19.06.2024, однак копію постанови судді ним було отримано 27 червня 2024 року. Тому апелянт вважає, що строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних на те причин. Такі ж доводи підтримані стороною захисту в суді апеляційної інстанції.

Проте, такі твердження на увагу суду не заслуговують через наступне.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова суддею Іваничівського районного суду постановлена 19 червня 2024 року та за участі ОСОБА_1 , який приймав безпосередню участь в судовому засіданні в якому було проголошено судове рішення і, зокрема порядок та строк апеляційного оскарження, що визначений у ч.2 ст.294 КУпАП.

А тому, апеляційний суд вважає, що оскільки ОСОБА_1 19 червня 2024 року був присутній на розгляді справи та проголошенні судового рішення, то він фактично ознайомився з порядком та строком його апеляційного оскарження, про що зазначено в резолютивній частині.

Таким чином, в даному випадку саме з 19 червня 2024 року почався перебіг десятиденного строку апеляційного оскарження постанови судді Іваничівського районного від 19.06.2024, який з урахуванням вихідних днів (субота, неділя) фактично припадав на 01 липня 2024 року. Однак, апеляційна скарга до суду подана лише 02 липня 2024 року, тобто після спливу передбаченого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження. Дана обставина об`єктивно підтверджується штемпелем суду першої інстанції, проставленим на апеляційній скарзі, а також датою її підписання.

При цьому той факт, що ОСОБА_1 27.06.2024 подавши до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи, коли водночас отримав копію судового рішення, жодним чином не свідчить про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки положення ч.2 ст.294 КУпАП перебіг строку апеляційного оскарження пов`язують саме з датою постановлення постанови, а не з будь-якою іншою у тому числі й датою отримання її копії. Окрім того, ОСОБА_1 будучи ознайомленим із порядком та строком апеляційного оскарження судового рішення ще 19.06.2024 та отримавши його копію 27.06.2024, тобто в 10-денний термін після проголошення, міг його оскаржити в строк передбачений ч.2 ст.294 КУпАП.

Тому наведену стороною захисту обставину не можна вважати поважною підставою пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення та відповідно такою, що дає підстави для його поновлення.

Дослідивши дані обставини апеляційний суд вважає, що за наведених у заявленому в апеляції клопотанні підстав, строк апеляційного оскарження поновленню не підлягає.

Будь-яких інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження стороною захисту наведено не було.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді від 19.06.2024 до задоволення не підлягає, оскільки не було наведено поважних підстав пропуску такого строку у зв`язку з чим він міг бути поновлений судом.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» вказано, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Оскільки апеляційна скарга подана після закінчення передбаченого законом строку на апеляційне оскарження судового рішення, і при цьому, стороною захисту не було наведено поважних підстав для поновлення такого строку, то в задоволенні клопотання слід відмовити, а апеляційну скаргу, - повернути особі, яка її подала на підставі ч.2 ст.294 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

У поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Іваничівського районного суду Волинської області від 19 червня 2024 року захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Колодійчук Наталії Володимирівні, відмовити.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Колодійчук Наталії Володимирівни на постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 19 червня 2024 року, - повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк