Справа № 156/1150/24
Провадження № 3/156/801/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 року сел.Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Малюшевська І. Є., розглянувши матеріали справи, що надійшли з ВПД № 1 (сел. Іваничі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою та мешканця: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП),

учасники справи:

особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився,

захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Колодійчук Н.В.,

про права передбачені ст. 268 КУпАП, ст.ст. 10, 63 Конституції України особі роз`яснено,

в с т а н о в и в :

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

14.09.2024 року о 20:37 год. по вул. Центральній в с. Волиця водій ОСОБА_1 керував т/з PEUGEOT EXPERT, д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений.

Констатовано, що такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ІІ. Пояснення учасників справи

23.10.2024 року особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечив факт керування транспортним засобом і зупинення його працівниками поліції, а протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складено неправомірно. ОСОБА_1 пояснив, що в той вечір, коли він вийшов на вулицю до автомобіля, то бачив зупинений далі по вулиці автомобіль працівників поліції. Поліцейський автомобіль під`їхав і працівник поліції почав шарпати його за руку, тягнути і вимагати документи, на що ОСОБА_1 пояснював, що він нікуди не їхав, автомобіль стоїть на місці, а він не зобов`язаний надавати працівнику поліції документи. Поліцейський стверджував, що ОСОБА_1 вживав алкоголь і пропонував пройти йому огляд на стан сп`яніння, а потім просив показати військово-обліковий документ. Проходити огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 не погоджувався, оскільки він нічого не вживав.

У судове засідання, призначене на 31.10.2024 року ОСОБА_1 не з`явився.

Про те, що судове засідання у даній справі відбудеться в приміщенні Іваничівського районного суду Волинської області 31.10.2024 року ОСОБА_1 був повідомлений під особистий підпис, що підтверджується розпискою (а.с.42). Про причини неможливості прибуття у судове засідання 31.10.2024 року ОСОБА_1 не повідомив. Отже, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 достеменно знав про складання відносно нього адміністративного протоколу, і про те, що розгляд справи відбудеться в Іваничівському районному суді Волинської області о 15:00 год 31.10.2024 року, однак не вжив жодних заходів для явки до суду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

Суд звертає увагу на те, що згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не є обов`язковою.

Беручи до уваги те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не вжив жодних заходів для явки до суду, однак у попередньому судовому засіданні надав особисті пояснення та скористався правом на представлення його інтересів захисником адвокатом Колодійчук Н.В., тому суддя вважає, що право на захист ОСОБА_1 не порушено та є всі підстави для прийняття справедливого, законного та неупередженого рішення без участі такого.

Відповідно до ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є адвокат Колодійчук Н.В., повноваження якої підтверджуються наявними у матеріалах справи ордером серії ВІ № 1249178 від 07.10.2024 року. Таким чином, під час розгляду цієї справи без участі ОСОБА_1 такому забезпечено право на захист, оскільки його інтереси представляє адвокат.

Так, у судовому засідані 31.10.2024 року адвокат Колодійчук Н.В. просила закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністартивного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з мотивів, наведених у поданому нею у письмових поясненнях.

Письмові пояснення обґрунтовані тим, що, на думку захисника, інформація, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи відстуні будь-які докази того факту, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом PEUGEOT EXPERT д.н.з. НОМЕР_2 . Захисник стверджує, що при складанні адміністративного протоколу працівником поліції не було встановлено наявності адміністративного правопорушення, як це передбачено чинним законодавством України. Також відеофайли, які містяться в матеріалах справи не підтверджують жодного правопорушення, яке б міг скоїти ОСОБА_1 . Однак, працівник поліції почав звертатися до ОСОБА_1 , коли останній заходив у двір будинку та почав вимагати посвідчення водія, військовий квиток та реєстраційні документи на автомобіль. Після чого працівник поліції почав запитувати у ОСОБА_1 , щодо проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння. Захисник вважає, що з відеозапису та у документів, які міститься в матеріалах справи слідує, що у працівника поліції були відсутні правові підстави для пропонування ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, крім того були відсутні підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_2 вважає, що інформація яка зазначена у Протоколі про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння ґрунтується на припущеннях, які не можуть визнаватися судом, як належний та допустимий доказ та братися до уваги при винесенні справедливого рішення.

Також, захисник не погоджується зі змістом рапорту від 15.09.2024 року, складеного лейтенантом поліції Яйчуком Богданом, в якому вказано, що 14.09.2024 року відповідно до п. 3 ст. 35 «Про національну поліцію» було зупинено транспортний засіб PEUGEOT EXPERT д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_1 . Захисник стверджує, що така інформація не відповідає дійсності, а на відео чітко видно, що ОСОБА_1 під час зупинки його працівником поліції не керував транспортним засобом, тим більше він навіть не сидів у вищевказаному транспортному засобі.

Причиною зупинки (відповідно до інформації зазначеної у рапорті) був п. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» відповідно до якого поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. Працівником поліції не було проінформовано ОСОБА_1 про конкретну причину його зупинки. Крім того, захисник звертає увагу на той факт, що працівник поліції, не повідомивши про причину зупинки, почав застосовувати до ОСОБА_1 фізичну силу (шарпати за руки).

На ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №2051353 за ч. 1 ст. 126 КУпАП (не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб). Проте працівник поліції просив надати ОСОБА_1 посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб після спливу майже 1 години від моменту зупинки ОСОБА_1 працівником поліції.

Представником ОСОБА_1 19.10.2024 року було підготовлено на направлено засобами поштового зв`язку скаргу до Начальника Відділу поліцейської діяльності №1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області. У прохальній частині скарги адвокат Колодійчук Н.В. просила визнати неправомірними дії працівників поліції щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення саме через відсутність вини ОСОБА_1 .

З огляду на наявні істотні порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 вважає, що вказаний протокол та додані до нього матеріали є недопустимими доказами, як такі, що отримані з істотним порушенням вимог КУпАП. Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні. ОСОБА_2 вважає, що органом, який направив адміністративний матеріал до суду, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому, провадження у справі про адміністративне провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП просила закрити на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В наданих суду усних поясненнях захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Колодійчук Н.В. додатково зазначила, що станом на 31.10.2024 року відсутні відомості щодо результатів розгляду Відділом поліцейської діяльності №1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області скарги про неправомірні дії працівників поліції щодо складення постанови про накладення адміністративного відносно ОСОБА_1 .

ІІІ. Застосоване судом законодавство

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення згідно зі ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Доказами відповідно до ст. 251 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) згідно зі ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїми внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

ІV. Оцінка суду щодо фактичних обставин справи

Протокол серії ЕПР1 № 129426 від 14 вересня 2024 року складений уповноваженою на те посадовою особою, в межах наданих їй повноважень, відповідає вимогам ст. ст.255, 256 КУпАП та в силу ст. 251 КУпАП є доказом у справі.

Встановлено, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується такими дослідженими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 129426 від 14 вересня 2024 року, у якому викладені обставини і суть правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- рапортом ЄО № 1996 від 14.09.2024 посадової особи ВПД № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, в якому зазначено, що 14.09.2024 року о 21:16 надійшло повідомлення на лінію «102» про зупинення працівниками поліції під час патрулювання транспортного засобу Пежо Експерт д.н.з. НОМЕР_2 , водій якого перебував з ознаками алкогольного сп`яніння;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно з яким ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився;

- направленням від 14.09.2024 року на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким ОСОБА_1 до КНП «Іваничівська багатопрофільна лікарня» не доставлявся;

- письмовим зобов`язанням ОСОБА_1 не керувати транспортними засобами протягом 24 годин або до повного витверезення;

- рапортом інспектора СРПП ВПД № 1 (сел. Іваничі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції Яйчука Б. про застосування до ОСОБА_1 заходу забезпечення провадження у вказаній справі у виді відсторонення від керування транспортним засобом;

- постановою серії ЕНА № 3051353 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу за ч. 1 ст. 126 КУпАП;

- оптичним диском DVD-R з відеозаписами.

Згідно з положеннями ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З відеозапису № 00000__0009A слідує, що працівник поліції на службовому автомобілі під`їхав та зупинився на узбіччі дороги, вийшов із службового автомобіля і почав розмову із ОСОБА_1 , який в той час вже заходив на подвір`я житлового будинку.

Працівник поліції попросив ОСОБА_1 вийти з подвір`я, однак після слів «чого я маю до вас іти, я додому приїхав» ОСОБА_1 , не виконавши вимогу поліцейського, попрямував в іншу від поліцейського сторону, через що працівник поліції змушений був стримати ОСОБА_1 за руку. Після цього між працівником поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_1 почалася нетривала шарпанина за верхній одяг.

Лише після оголошення ОСОБА_1 про невиконання законної вимоги працівника поліції, такий погодився вийти з подвір`я та розмовляти з працівником поліції.

Надалі в ході розмови із поліцейським ОСОБА_1 пояснював, що «…припаркувався і хотів іти до хати …». При цьому пояснює, що не зупинявся на увімкнені на службовому автомобілі поліції проблискові маячки тому, що вважав, що такі увімкнені не для нього. Крім того, він не доїхав до поліцейського автомобіля, оскільки зупинився раніше (біля будинку його тітки).

На запитання працівника поліції ОСОБА_1 пояснює, що їхав не далеко - до тітки і вже приїхав. Надалі ОСОБА_1 пояснює працівникам поліції: «…випив 3 стаканчика, не спав двоє суток ...».

Починаючи з 16 хв. 58 хв. відеозапису № 00000__0009A зафіксовано, як на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 чітко відповідає відмовою. При цьому пропонує працівникам поліції «домовитися» і «розійтися».

Надалі ОСОБА_1 повторив працівникам поліції, що не бажає проходити огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, у зв`язку з чим працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 наслідки такої відмови у виді відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На відеозаписі № 00000__0010A (18 хв. 25 сек.) зафіксовано повторну пропозицію працівника поліції пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, на яку ОСОБА_1 відповів чіткою відмовою.

Працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Отже, на вищевказаних відеозаписах зафіксовано, що ОСОБА_1 декілька разів відмовлявся проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, стверджуючи, що не керував автомобілем, однак на відеозаписах зафіксовані пояснення ОСОБА_1 , що він приїхав, припаркувався і хотів іти до хати своєї тітки, а на увімкнені на службовому автомобілі поліції проблискові маячки не зупинявся тому, що вважав, що такі увімкнені не для нього, і крім того, вважає, що такого обов`язку не мав, оскільки здійснив зупинку автомобіля раніше (біля будинку його тітки раніше), не доїхавши до поліцейського автомобіля.

Суд критично оцінює дії ОСОБА_1 та звертає увагу, що своїми діями, а саме: зупинення транспортного засобу недоїжджаючи до автомобіля працівників поліції, втеча від правоохоронних органів, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, пропозиція працівникам поліції «домовитися» і «розійтися», водій ОСОБА_1 тільки підтвердив факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

Твердження самого ОСОБА_1 та його захисника адвоката Колодійчук Н.В. про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом PEUGEOT EXPERT д.н.з. НОМЕР_2 спростовуються поясненнями самого ОСОБА_1 , які він надавав працівнику поліції на місці події та які зафіксовано на відеозаписі № 00000__0009A.

Факт керування транспортним засобом водій ОСОБА_1 сам визнавав, що зафіксовано в тому числі на відеозаписах, і в довільних поясненнях в вказував, що випив 3 стаканчика, не спав двоє суток, але в подальшому змінив показання, що в той день не пив, що розцінюється судом як намагання уникнути відповідальності.

Щодо доводів захисника про те, що у рапорті лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 15.09.2024 року вказано неправдиву інформацію, зокрема щодо того, що 14.09.2024 року відповідно до п. 3 ст. 35 «Про національну поліцію» було зупинено транспортний засіб PEUGEOT EXPERT д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_1 тоді, як ОСОБА_1 таким транспортним засобом не керував, суд вважає за необхідне зазначити, що викладені у рапорті обставини перевірено в судовому засіданні під час дослідження відеозаписів та наявних у матеріалах справи інших письмових доказів і встановлено, що такі узгоджуються між собою, не суперечать один одному, а навпаки доповнюють та підтверджують обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Крім того, рапорт поліцейського не є самостійним доказом та оцінюється судом у сукупності з відеозаписами та дослідженими письмовими доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Твердження захисника про неповідомлення працівником поліції ОСОБА_1 про конкретну причину його зупинки спростовується відеозаписом № 00000__0009A, на якому зафіксовано оголошення працівником поліції ОСОБА_1 про причину зупинення транспортного засобу: підозра ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Також є безпідставною позиція захисника про те, що оскільки водій не допустив будь-яких порушень правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, то всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати. Так, право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Всі інші доводи захисника ОСОБА_2 та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються сукупністю досліджених у судовому засіданні належних доказів та направлені на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення.

Проаналізовані документи відповідно до ст. 251 КУпАП є доказами в справі про адміністративне правопорушення, і доводять вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і його винуватість.

Судом враховано, що ОСОБА_1 оскаржено дії працівників поліції щодо складення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, однак така скарга не стосується дій працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, ОСОБА_1 суду не скеровував.

Аналізуючи наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки докази його вини є переконливими, достатніми, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в матеріалах, що були повно та всебічно досліджені.

V. Накладення адміністративного стягнення

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Суд виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому, притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності є виправданим, оскільки його вина є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом», та цього вимагають справжні інтереси суспільства, на охорону яких і направлені завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення. Так, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

При вирішенні питання про накладення стягнення за допущене адміністративне правопорушення, суддею враховано також характер вчиненого правопорушення, яке містить в собі суспільно-небезпечне діяння: дане правопорушення є грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжких імовірних наслідків; дані про особу (до адміністративної відповідальності правопорушник притягується вперше), майновий стан, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, поведінку правопорушника під час та після вчинення правопорушення та вважає необхідним застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн.

Відповідно до довідки інспектора СРПП ВПД №1 (сел. Іваничі) Володимирського ВП ГУНП у Волинській області Яйчука Б., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримував посвідчення водія категорії «А», «В», «С» серії НОМЕР_3 від 27.10.2017 року. Отже, суд застосовує до порушника додаткове стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

VІ. Судові витрати

Згідно вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Оскільки, особу, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, суддя вважає за необхідне стягнути з останнього судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.ст. 9, 33, 34, 35, 40-1, 256, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

п о с т а н о в и в :

Визнати винуватим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Встановити ОСОБА_1 строк для добровільної сплати визначеної суми штрафу 15 днів з дня вручення йому копії цієї постанови. Реквізити для сплати штрафу: отримувач коштів: ГУДКСУ у Волинській області; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0003001; код класифікації доходів бюджету: 21081300.

У разі несплати штрафу правопорушником у встановлений строк стягнути в порядку примусового виконання цієї постанови із ОСОБА_1 в дохід держави подвійний розмір штрафу, визначеного в постанові, тобто 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м.Київ/ 22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UА0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Строк пред`явлення постанови для виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, та потерпілою особою протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області.

СуддяІ. Є. Малюшевська