Справа № 606/195/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Теребовля

Суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області Іванченко Алла Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

11.01.2024 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_1 на автомобільній дорозі М-19 341 км керував автомобілем Volkswagen-Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest7510 № ARMF-0310( повірка дійсна до 02.11.2024 року) та від огляду в медичному закладі відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, повідомлявся у встановленому законом порядку.

Адвокат Гданський Н.М. подав клопотання про закриття провадження по справі відносно ОСОБА_1 , в якому зазначив, що у працівників поліції були відсутні правові підстави для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , оскільки належних доказів порушення ним правил дорожнього руху працівниками поліції не надано, в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, який зазначений в додатках, що додаються до протоколу, також у направленні в медичний заклад є розбіжності у часі складання. Наголошує, що поліцейський не вимагав у водія пройти огляд для визначення стану сп`яніння, а пропонував, натякаючи, що за відмову відповідальність не настане, що вказує на провокацію зі сторони дій поліцейського. Просить закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУПАП та розгляд справи проводити без його участі.

У відповідності до ч.1 ст.130 КпАП України передбачено притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, доведена належними доказами, зокрема, підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення від 11.01.2024 року серії ААБ № 502482, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст.256 КУпАП, (будь-яких зауважень з приводу складання протоколу чи інших матеріалів ОСОБА_1 не надавалися) .

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, в якому зазначено, що уповноваженою особою поліції виявлені у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів;

-постановою серії ЕНА № 1225514 від 11.01.2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за порушення ч.5 ст. 121 КУПАП. Інформації про те, що вказана постанова скасована суду не надано;

-розпискою ОСОБА_2 , яка зобов`язується доставити автомобіль Volkswagen-Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 за адреою: смт.Микулинці, вул.22 січня, 10;

-відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем, незрозуміло рухається по всій дорозі в попутному напрямку з автомобілем патрульної поліції, був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР України, йому були роз`яснені його права також підставу зупинки, в ході спілкування з ОСОБА_1 працівник поліції виявив ознаки алкогольного сп`яніння, що стало підставою для пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд для визначення стану сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 відмовився, також проїхати в лікувальний заклад для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена в повному обсязі.

Доводи захисника щодо відсутності правових підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 спрстовуються відеозаписом та постановою про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУПАП. Відсутність в матеріалах справи акту огляду на стан алкогольного сп`яніння не впливає на кваліфікацію правопорушення вчиненого ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУПАП. Твердження захисника, що працівники поліції не вимагали у ОСОБА_1 пройти огляд для визначення стану сп`яніння, а пропонували, натякаючи, що за відмову відповідальність не настане також спростовується відеозаписом, з якого чітко вбачається, що поліцейські роз`яснюють ОСОБА_1 його права та попереджають про відповідальність.

Будь-яких суттєвих процесуальних порушень співробітників поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , які впливали б на кваліфікацію його дій та спростовували його винуватість у вчинені адміністративного проступку не встановлено.

Як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Желтяков проти України», необхідним є дотримання принципу юридичної визначеності, який вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчинених правопорушень, які відноситься до грубих порушень ПДР України як такі, що безпосередньо впливають на безпеку дорожнього руху та її учасників; особу, що притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу, що притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 40-1, ч.1 ст. 130, 283 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 (шістсот п`ять грн.) 60 коп. в дохід держави.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя А.М.Іванченко