Справа № 214/1670/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 грудня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Євтушенко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, розлученого, не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

31.01.2024 о 21:44 год. водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 21099, р.н. НОМЕР_2 , за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, по вул. Покровська, біля буд. 1, з явними ознаками наркотичного (канабіноїдного) сп`яніння. Огляд пройшов у медичному закладі КП КБЛПД ДОР, висновок №316 від 02.02.2024, відповідно до якого ОСОБА_2 перебував у стані канабіноїдного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.9 «а» ПДР України.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини його не явки суду не відомі, заяви про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходили.

Так, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Беручи до уваги наведене та з урахуванням того, що вимогами ст.268 КУпАП не передбачена обов`язкова участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.126 КУпАП, під час судового розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується наступними доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД за №738014 від 31.01.2024, відповідно до змісту якого 31.01.2024 о 21:44 год. водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 21099, р.н. НОМЕР_2 , за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, по вул. Покровська, біля буд. 1, з явними ознаками наркотичного (канабіноїдного) сп`яніння. Огляд пройшов у медичному закладі КП КБПНД ДОР, висновок №316 від 02.02.2024, відповідно до якого ОСОБА_2 перебував у стані канабіноїдного сп`яніння (а.с.1);

-висновком лікаря медичного закладу КП КБЛПД ДОР за №316 від 02.02.2024 щодо результатів огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеним у відношенні ОСОБА_2 про перебування останнього у стані канабіноїдного сп`яніння (а.с.2);

-роз`ясненням про відсторонення від права керування транспортними засобами ОСОБА_2 , підписаного ним власноруч, від 12.02.2024 (а.с.3);

-рапортом інспектора поліції від 12.02.2024, який узгоджується зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД за №738014 від 31.01.2024 (а.с.4);

-довідкою про отримання ОСОБА_2 посвідчення водія на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_3 (а.с.5);

-відеозаписом, який містить фіксацію обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД за №738014 від 31.01.2024 (а.с.6).

При цьому, в ході судового розгляду судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.2, 3 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, під час дослідження матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема, висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за №316 від 02.02.2024, вбачається, що огляд ОСОБА_2 проводився 31.01.2024 о 22:50 год. та за результатами якого встановлено, що останній перебуває у стані канабіноїдного сп`яніння.

Дослідженим відеозаписом, долученим до протоколу встановлено, що на ньому зафіксовано рух транспортного засобу ВАЗ 21099, р.н. НОМЕР_2 , до самої зупинки. Під час перевірки документів та під час спілкування працівниками патрульної поліції з ОСОБА_2 , у останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі, на що водій погодився, та пройшов такий огляд 31.01.2024 у КП КБЛПД ДОР. Відповідно до висновку огляду водія на стан сп`яніння за №316, ОСОБА_2 перебував у стані канабіноїдного сп`яніння, та за результатами даного висновку відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП й останнього відсторонено від права керування транспортними засобами.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, що узгоджуються між собою, які є допустимими, належними та достатніми, та такими, що мають значення для вирішення справи, суд доходить висновку, що ОСОБА_2 порушив п.2.9 «а» ПДР України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в діях водія ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме:керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння.

Водночас судом встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, був обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, про час та місце розгляду справи в суді, однак не вжив заходів для явки до суду, або надання письмових заперечень.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

ОСОБА_2 був обізнаний про наявність у провадженні суду адміністративної справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, що підтверджено розпискою про отримання ним особисто судової повістки про виклик його до суду на 11.04.2024 о 09:15 год. (а.с.10). Також, ОСОБА_2 двічі звертався до суду із клопотаннями про відкладення розгляду справи, у яких останній просив перенести судове засідання на інший день для реалізації свого права на захист та звернення за юридичною допомогою до професійного адвоката. Судове засідання відкладалось неодноразово, однак, на зазначену дату та час ОСОБА_2 не з`являвся, підтвердження про залучення захисника не надав.

Отже, суд неодноразово сприяв у реалізації ОСОБА_2 його законних прав, зокрема на захист, ознайомлення із матеріалами справи. Однак, враховуючи вищезазначені обставини та зважаючи на строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд вважає, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від явки до суду, з метою затягуванням строків розгляду справи, задля уникнення відповідальності.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а також зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, та максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Зокрема, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (пункт 69).

Передбачене ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Отже, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді й утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені Законом для прискорення процедури слухання.

Обираючи видстягнення, відповідно до ст.33 КУпАП, суд враховує особу ОСОБА_2 ,його явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як його здоров`ю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, тому вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що суд вважає справедливим, достатнім та оправданим метою застосування стягнення.

Також, відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.33, ч.1 ст.130, ст.ст.245, 280, 283, 284, ч.ч.1, 2, 3 ст.294, ч.1 ст.303 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником, потерпілою протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Згідно зі ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Суддя О.І. Євтушенко