Справа №226/2042/24
Провадження № 3/932/3854/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Куцевол В.В., розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі, адміністративний матеріал відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 218664 від 07.08.2024, ОСОБА_1 інкримінується те, що о 16 год. 00 хв. 07.08.2024, за адресою: АДРЕСА_1 , він вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та штовхнув її н диван, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив.

Враховуючи вимоги закону щодо строку розгляду справи та строку накладення адміністративного стягнення, а також рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 року, згідно з яким у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенства права, в тому числі, проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, вважаю за необхідне розглянути справу у відсутність порушника.

Нормою ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Диспозицією названої статті охоплюється широке коло дій, які можна розцінити як домашнє насильство. Так, зокрема, нецензурні висловлювання, сварки, вчинення інших дій, якщо ці дії направлені безпосередньо на потерпілу особу, на її адресу, можна розцінити як домашнє насильство, оскільки може бути завдана шкода психічному здоров`ю людини.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно із вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Нормами ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, що уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, перелік яких визначено у ст. 255 КУпАП.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає те, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Згідно приписів ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

З огляду на те, що з наявних в матеріалах справи пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що між ними мав місце конфлікт, який розпочався з певних побутових причин та в ході якого обидві сторони висловлювали претензії і образи одне до одного та виходячи з того, що дії ОСОБА_1 , вчинені в межах цього конфлікту, не досягли межі, яка б вказувала на вчинення ним того виду насильства, який визначений у диспозиції ст.173-2 КУпАП та йому інкримінований, суд приходить до висновку, що в діях останнього не міститься склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.173-2 КУпАП .

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 173-2, 247, 251,283,284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Куцевол