П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 р. м. Кобеляки

Суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Макарчук С.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління Держпраці у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Золотарівка Кобеляцького району Полтавської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 виданий Кобеляцьким РВ УМВС України в Полтавській області 05.02.2000, директора Приватної агрофірми «Мир», інші дані суду не відомі, за частиною 1 статті 41 КУпАП,

Встановив:

ОСОБА_1 вчинив порушення вимог законодавства про працю, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_1 будучи директором Приватної агрофірми «Мир», вчинив адміністративне правопорушення вимог законодавства про працю, встановлене при позаплановій перевірці ПАФ «Мир», а саме: 13-21 червня 2024 року о 11 годині 40 хвилин, в порушення вимоги частини першої статті 10 ЗУ № 2136 та частини першої статті 115 КЗпП України, в частині виплати заробітної плати працівникам Приватної агрофірми «Мир» на умовах визначених трудовим договором була несвоєчасно виплачена заробітна плата працівникам за другу половину квітня 2024 року. Відповідно відомості № 9 та платіжної інструкції від 14.05.2024 3 5067 заробітна плата в розмірі 39740,00 грн. була перерахована на зарплатні картки працівників 14 травня 2024 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненому доводиться даними з протоколу про адміністративне правопорушення № ПНС/ПЛ/10015/010/П/ПТ від 21.06.2024, актом інспекційного відвідування № ПНС/ПЛ/10015/010 від 21.06.2024, іншими матеріалами справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № ПНС/ПЛ/10015/010/П/ПТ від 21.06.2024 ОСОБА_1 будучи директором Приватної агрофірми «Мир», вчинив адміністративне правопорушення вимог законодавства про працю, встановлене при позаплановій перевірці ПАФ «Мир», а саме: 13-21 червня 2024 року о 11 годині 40 хвилин, в порушення вимоги частини першої статті 10 ЗУ № 2136 та частини першої статті 115 КЗпП України, в частині виплати заробітної плати працівникам Приватної агрофірми «Мир» на умовах визначених трудовим договором була несвоєчасно виплачена заробітна плата працівникам за другу половину квітня 2024 року. Відповідно відомості № 9 та платіжної інструкції від 14.05.2024 3 5067 заробітна плата в розмірі 39740,00 грн. була перерахована на зарплатні картки працівників 14 травня 2024 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, суду пояснив обставини скоєння адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, актом інспекційного відвідування № ПНС/ПЛ/10015/010 від 21.06.2024 підтверджено факт порушення у Приватній агрофірмі «Мир» вимог законодавства про працю.

Таким чином, дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 41 КУпАП як порушення вимог законодавства про працю, та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 41 КУпАП.

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 33, 41, 221, 268, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Роз`яснити, що у разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя