Справа № 304/1169/24 Провадження № 3/304/812/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2024 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , непрацюючого, громадянина України,

за ч. 5 ст. 126 і ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

дванадцятого травня 2024 року близько 21.30 год ОСОБА_1 за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Також десятого травня 2024 року о 14.35 год на автодорозі Н-13 (211 кілометр), першого червня 2024 року о 15.45 год на автодорозі Львів-Самбір-Ужгород та третього червня 2024 року об 11.20 год у селі Зарічево по вулиці Миру Ужгородського району Закарпатської області водій ОСОБА_1 , будучи протягом року притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП (постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2108858 від 14 травня 2024 року), у порушення вимог п. 2.1. «а» Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21011», номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку за адресою проживання, зазначеною ним при складанні протоколів, а також за адресою, зазначеною у довідках заступника начальника відділення поліції № 1, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

З огляду на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколів про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколів, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, та вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до такого висновку.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Європейським Судом з прав людини неодноразово було наголошено, що суди при оцінці доказів мають керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Яременко проти України» від 12.06.2008, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008).

Суд установив, що вина ОСОБА_1 стверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД № 657467 від 01 червня 2024 року, № 657485 від 03 червня 2024 року і № 658012 від 10 травня 2024 року, а також серії ВАВ № 944439 від 12 травня 2024 року, рапортом помічника чергового відділення поліції № 1 Кропивницького Н.М. від 12 травня 2024 року, письмовими поясненнями самої потерпілої ОСОБА_2 і ОСОБА_1 від 12 травня 2024 року, характеристикою на останнього, довідками заступника начальника відділення поліції № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області О.Гондорчина, а також Адмінпрактикою № 679319.

Наведені та досліджені в судовому засіданні докази дають підстави визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, суддя зважає на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності за скоєне правопорушення і застосовується не тільки з метою виховання особи, яка його вчинила, а й з метою загальної та спеціальної превенції.

Оскільки санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає більш серйозний вид адміністративного стягнення, ніж санкція ч. 1 ст. 173-2 цього Кодексу, тому суддя вважає, що стягнення обиратиметься в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, що буде достатнім для досягнення мети, передбаченої ст. ст. 1, 23 КУпАП.

Стягнення накладатиметься відповідно до санкції зазначеної норми закону, оскільки згідно з положеннями ч. 2 ст. 33 КУпАП у випадках накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність не враховуються.

При цьому, так як у ході розгляду справи встановлено відсутність у ОСОБА_1 права керування транспортним засобом, що стверджується довідками заступника начальника відділення поліції № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області О.Гондорчина, а також належність транспортного засобу марки «ВАЗ 21011», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , тому суддя приходить до висновку, що відносно ОСОБА_1 слід застосувати тільки основне стягнення у виді штрафу без застосування додаткових стягнень у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2024 року згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» складає 605,60 грн.

Керуючись ст. 33, 36, 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і на підставі ч. 2 ст. 36 цього Кодексу накласти адміністративне стягнення за ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн, без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у встановлений строк стягнути суму штрафу в порядку примусового виконання постанови у подвійному розмірі.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Суддя:Ганько І. І.