09 серпня 2024 року Єдиний унікальний № 501/1035/24 Провадження № 3/501/497/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 серпня 2024 року м. Чорноморськ

Суддя Іллічівського міського суду Одеської області Тордія Е.Н.,

Розглянувши об`єднаний адміністративний матеріал № 501/1035/24 (3/501/497/24), який надійшов з ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, роз`яснені права, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 63 Конституції України, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 13 березня 2024 року о 14 год. 15 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем Nissan Qashqai, державний номер НОМЕР_2 , по вул. Спортивна в м. Чорноморську Одеської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, невнятна річ), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку, а також проходження тесту за допомогою «Драгер» на місці відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 13 березня 2024 року о 14:15 годині ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом автомобілем Nissan Qashqai, державний номер НОМЕР_2 , по вул. Спортивна в м. Чорноморську Одеської області виїжджаючи з міжквартального проїзду не врахував дорожньої обстановки не вибрав безпечної швидкості руху не впорався з керуванням, здійснив наїзд на перешкоду бордюр, внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальним збитком, травмованих немає, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позиція учасника судового процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав в повному обсязі, просив провадження за ст. 124 , ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, пославшись на наступні обставини.

В обгрунування своїх заперечень зазначив ,що 13 березня 2024 року біля 14.00 год. він зустрів свого знаймого ОСОБА_2 , біля свого будинку враховуючи ,що в той день він не працював погодився на пропозицію ОСОБА_2 по спілкуватися та випити. Враховуючи ,що він був

втомлений перебуваючи на задньому сидінні в салоні автомобіля, він заснув , а коли проснувся то його автмобіль потрапив в ДТП. Як з`ясувалось, коли він заснув ОСОБА_2 вирішив без його дозволу поїхати в магазин, проте не впорався з керування автомобіля.

Наголошував, що за кермом він не перебував та транспортним засобом не керував, при цьому на відеозаписі присутня особа, яка керувала автомобілем ОСОБА_2 , який на місці пригоди підтвердив факт керування саме ним автомобілем. На місці пригоди під час перевірки обставин події ДТП наїзду на бордур співробітникам поліції повідомлено про те, що за кермом автомобілю знаходився громадянин ОСОБА_2 , який одразу після наїзду покинув автомобіль та місце пригоди, але потім повернувся та пояснив, що за кермом був саме він тоді, як ОСОБА_1 знаходився на задньому сидіння автомобілю, - але даний факт співробітники поліції не зафіксували та пояснення не відібрали у даної особи.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 13 березня 2024 року біля 14.00 години вони із ОСОБА_1 зустрілися біля дома останнього та сиділи в машині спілкувалися, пили алкогольні напої. ОСОБА_1 був після роботи дуже втомленим, сказав, що трохи відпочине на задньому сидінні. Коли ОСОБА_1 відпочивав він , без дозволу , сів за кермо машини, щоб під`їхати до магазину і під час керування автомобіля трохи не впорався і заїхав на бордюр. ОСОБА_1 прокинувся і почав сваритись на нього через це він пішов , а пізніше повернуся. Коли приїхали працівники поліції він намагався надати пояснення але його ніхто не почув.

ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила , що 13 березня 2024 року біля о 14.00 години вона проходила по вул. Спортивній біля свого будинку та побачила автомобіль сусіда ОСОБА_1 , з водійського місця вийшов чоловік , якого вона не бачила раніше але присутній в залі суду і який пішов у двори. Подальше не бачила бо пішла у своїх справах.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив ,що 13 березня 2024 року в обіденний час він проходив по вул. Спортивна та почув звук удару, побачив , як автомобіль Nissan здійснив наїзд на бордюр. Він , а разом з ним водій автобусу ,що стояв на дорозі , підійшли щоб з`ясувати чи все добре. Водій вийшов подивився потім знову сів та почав телефонувати. Чи був хтось в авто не бачив , пішов у своїх справах. Пізніше надав пояснення працівникам поліції.

ОСОБА_5 в судовому засідання пояснив ,що 13 березня 2024 року біля 14.45 знаходився в

м. Чорноморську біля будинків 4-6 по вул. Спортивній. З між дворового проїзду виїхав автомобіль та наїхав на бордюр. Водія він не бачив, після приїзду поліції поїхав у справах.

Свідок ОСОБА_6 в письмових поясненнях зазначив, що був присутній 13 березня 2024 року при ДТП , побачив її в дзеркало заднього виду, автомобіль виїхав з між дворового проїзду та врізався в бордюр, із автомобіля вийшов водій на вигляд 55 років, походив подивився і сів в автомобіль. Він викликав «102» повідомив про ДТП. Додатково зазначив , що до приїзду поліції пильно не дивився за водієм може вів і виходив.

ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив,що в березні він був свідком ДТП ,знаходився біля магазину по вул. Спортивна в м. Чорноморську, з між дворового проїзду виїхав автомобіль та наїхав на бордюр , було чутно удар. З водійського міста вийшов чоловік років 55 та пішов у двори,що було в подальшому не бачив. Він дізнався що шукають очевидців від продавців з магазину.

ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив ,що у березні 2024 року він пішов до магазина «Сусіді» який розташований біля будинків АДРЕСА_2 , коли піднімався сходами почув удар, побачив що автомобіль Nissan , який в`їхав в бордюр. З машини вийшов чоловік у чорній курці і пішов у бік двору будинку №4 . Після того , як він купив продукти підійшов до автомобіля , водія не була ,позаду сидів чоловік ,він запитав чи все гаразд , останній адекватно відповів, так. В подальшому він пішов у справах.

Допитані в судовому засіданні працівники поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили, що в зазначений день перебували на чергуванні, надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що водій у стані алкогольного сп`яніння скоїв ДТП. По приїзду на місце було виявлено ОСОБА_1 , який перебував в своєму автомобіл на заньому сидінні , ймовірно в стані алкогольного сп`яніння. Йому було запропонувати пройти огляд на стан сп`яніння , останній відмовився пояснивши тим ,що не був за кермом. За результатами виїзду на місце події було складено протокол за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя, вислухавши учасників судового процесу вивчивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, під поняттям адміністративного правопорушення визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи положення ст. 36 Кодексу України про адміністративне правопорушення суддя вважає доцільним об`єднати в одне провадження справи № 501/1035/24 (номер провадження 3/501/497/24) та № 501/1037/24 (номер провадження 3/501/498/24) про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Об`єднаній справі присвоїти обліково - статистичний номер 501/1035/24 (номер провадження 3/501/497/24).

Згідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена відповідальність.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порушення ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно правил дорожнього руху, вважається «порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна».

Частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, характеризується наявністю прямого умислу

У постанові від 20 лютого 2019 року по справі № 404/4467/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Між тим, матеріали адміністративної справи не містять доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а також факту

порушення ним правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

З пояснень працівників поліції що прибули на місце ДТП , ОСОБА_1 знаходився на задньому сидінні . Допитані свідки зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення достеменно не підтвердили факт керування ОСОБА_1 автомобілем Nissan Qashqai, державний номер НОМЕР_2 .

Матеріали відеозапису містять інформацію після скоєного ДТП, також на відеозапису присутній свідок ОСОБА_2 , проте відомостей про його допит матеріали справи не містять.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка має бути підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

При цьому суд наголошує, що за усталеною практикою ЄСПЛ суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Така позиція суду повністю узгоджується з позицією Верховного суду, викладеної в постанові у справі № 686 /11314/17 від 15 березня 2019 року.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Суд також враховує висновки Конституційного Суду України від 26.05.2015р. по справі №1-11/2015, де в п.2.1 мотивувальної частини рішення, зазначено, що: «...згідно з Кодексом ніхто не може бути підданий заходу впливу з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративне правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.1, 2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245)».

Статтями 3,8 Конституції України проголошено, що людина, її права і свободи людини та їх гарантії визнаються в Україні найвищою цінністю, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. В Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого (п. 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barberа, Messeguе and Jabardo v. Spain) від 06 грудня 1988 року, п. 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» (Janosevic v. Sweden) від 23 липня 2002 року).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50- 55 Рішення від 06 вересня 2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 травня 1997 року №7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина" обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, які повинні визнаватися недопустимими. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Висновки суду.

Таким чином, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, дійшов висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 , ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 245, 247, 251, 252, 268, 283, 284, 285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_11 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Іллічівський міський суд Одеської області.

Суддя