Справа № 304/1738/24 Провадження № 3/304/1119/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2024 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , менеджера зі збуту, громадянки України,

за ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 658049 від 07 липня 2024 року, того ж дня о 01.00 год у с. Т.Ремета вул. Центральна, 35, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Фольксваген Пасат», р/н НОМЕР_1 , не виконала вимогу поліцейського про зупинку ТЗ, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору та увімкнення спеціального звукового сигналу, чим порушила вимоги п. 2.4., 8.9.б Правил дорожнього руху України.

Зазначені дії ОСОБА_1 поліцейським СРПП відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капралом поліції Паустовським К.С. кваліфіковані за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП як невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 поліцейським надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 658049 від 07 липня 2024 року та довідку про наявність посвідчення водія.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала, пояснила, що у той день їхала додому і її ніхто не зупиняв, а коли побачила проблискові маячки та звуковий сигнал, то відразу зупинилася. Подала письмове клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, в якому вказувала на те, що матеріали справи не містять жодного доказу вчинення інкримінованого їй адміністративного правопорушення, при цьому відеозапис на диску з нагрудної камери поліцейського, про який зазначено у протоколі, у матеріалах справи відсутній.

Захисник ОСОБА_2 у судовому засіданні також вказувала на невинуватість її підзахисної та зазначала, що викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відповідає події такого правопорушення. Крім цього звертала увагу суду на те, що матеріали справи не містять відеозапису події, а тому просила дослідити такий доказ із справи № 304/1736/24 відносно ОСОБА_1 .

Суддя, заслухавши їх пояснення, вивчивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, а також досліджені за клопотанням учасників судового засідання відеоматеріали зі справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 № 304/1736/24, що перебуває у провадженні судді, прийшов до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно із ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Адміністративна відповідальність за ст. 122-2 КУпАП, серед іншого, настає у разі невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у провину те, що вона, керуючи транспортним засобом «Фольксваген Пасат», р/н НОМЕР_1 , не виконала вимогу поліцейського про зупинку, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору та увімкнення спеціального звукового сигналу.

Разом з тим, опис обставин, установлених під час розгляду справи судом не містить даних про вчинене правопорушення, яке б відповідало диспозиції частини статті, за якою особу притягнуто до відповідальності.

Викладена у протоколі суть адміністративного правопорушення не відповідає дійсності та повністю спростовується переглянутим у судовому засіданні відеозаписом з камери поліцейського, з якого видно, що після ввімкнення на службовому автомобілі проблискових маячків та одночасного застосування спеціального звукового сигналу, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 відразу зупинився, що вказує на невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП.

Наведені в протоколі відомості щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, не дають змоги для висновку про її винуватість, належних доказів матеріали справи не містять.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з частиною 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18) у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122-2 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 9, 247, 277, 278-280, 283-285 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Ганько І. І.