П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2024 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко С.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області ППП у м. Біла Церква та Білоцерківському районі, батальйон № 1, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

22 вересня 2024 року о 01 годині 26 хвилини, ОСОБА_1 в м. Біла Церква по вул. Леваневського, 36, керував транспортним засобом «AUDI Q5», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у найближчому медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судові засідання 15.10.2024 року, 31.10.2024 року та 04.12.2024 року не з`явився, про день та час розгляду справи був належно повідомлений про що свідчить довідка про доставку повідомлення у додатку «Viber», причини неявки невідомі. Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило. За повідомленням представника ОСОБА_1 - адвоката Пакало А.В., ОСОБА_1 не може з`явитися в судове засідання в зв`язку із зайнятістю.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Пакало А.В. не заперечував проти розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 та відсутності іншого представика адвоката Погребняка В.О.

Виходячи з норм статтей 268, 277-2 КУпАП, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутності. ЇЇ неявка навіть в одне судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неприбуття в судове засідання особи, що притягується до відповідальності, не перешкоджає судовому розгляду справи за його відсутності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Представник ОСОБА_1 адвокат Пакало А.В. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення. В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що працівники поліції не назвали ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу. Також, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» зобов`язує поліцейського, звертаючись до водія, назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення. Відеозаписом, що наявний в матеріалах справи, встановлено, що співробітники поліції здійснюючи патрулювання міста Біла Церква виявили автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , який рухався по вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області у правій смузі руху. Після чого, працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , а саме зупинили автомобіль без встановленої на те явної підстави у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», та про причину зупинки ОСОБА_1 також не було поінформовано. В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 має наступні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Однак, вважає, що відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не мав явних ознак алкогольного чи іншого сп`яніння, таких як: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, ОСОБА_1 поводив себе спокійно та адекватно, після зупинки транспортного засобу одразу вийшов з автомобіля та відповідав на запитання поліцейських, спілкувався з поліцейськими ввічливо, поводив себе в повній відповідності до обстановки та має зовнішні ознаки повністю тверезої середньостатистичної людини.

Проте, працівники поліції, незважаючи на порушення ними вимог ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», що полягало у порушенні зупинки транспортного засобу без законної на те підстави, повідомили ОСОБА_1 про наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння та запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 беззаперечно погодився. В подальшому ОСОБА_1 декілька разів проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу, однак процедура огляду була перервана та результати огляду приладом не було вказано.

Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що якщо не пройти драгер на місці, то потрібно буде їхати в найближчий медичний заклад. З переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погоджувався повторно пройти огляд за допомогою спеціального технічного приладу, не маючи на меті ухилитися від проходження огляду, здійснив ще одну спробу пройти огляд. Натомість йому не вдалося пройти огляд, після чого поліцейський запитує чи хоче ОСОБА_1 їхати до нарколога, на що останній відповів «так», що свідчить про бажання ОСОБА_1 пройти огляд та суперечить протоколу. Окрім цього, ОСОБА_1 запитував в працівника поліції де знаходиться найближчий медичний заклад, на що поліцейський відповідає, що він цього не знає, що свідчить про формально виписане направлення ОСОБА_1 на проходження медичного огляду. Далі поліцейський безпідставно здійснює тиск на ОСОБА_1 , а саме погрожує, що у разі відмови від проходження медичного обстеження ОСОБА_1 буде затримано.

Вважає, що всі відеозаписи відображають чітку та ствердну згоду ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, останній неодноразово здійснював спроби пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу. Стверджує, що неможливо констатувати беззаперечну та категоричну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Крім того, поліцейські роз`яснюють ОСОБА_1 , що в медичному закладі процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння проводиться аналогічним чином за допомогою драгера.

Водночас, п.п. 12, 13 розділу III Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, то знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 передбачає, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Вважає, що жодних допустимих та належних доказів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння в матеріалах справи не має.

Так, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні переглянуто диск з відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, який додано до протоколу, та з якого убачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування та перевірки документів працівники поліції запитують у останнього, чому порушує комендантську годину, нащо останній повідомив, що їде з бані додому. Під час спілкування та перевірки документів працівники поліції запитали у ОСОБА_1 , чи вживав останній алкогольні напої, нащо останній повідомив, що спиртні напої не вживав. Працівники поліції назвали ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у найближчому медичному закладі. ОСОБА_1 захотів до вбиральні, працівник поліції відвів ОСОБА_1 від дороги в кущі, останній почав просити працівника поліції вимкнути бодікамеру, щоб домовитися, нащо отримав відмову, після чого ОСОБА_1 почав бігти, тікати від працівника поліції, однак був наздогнаний. розшуканий та затриманий і повернутий працівником поліції на місце зупинки транспортного засобу. Працівник поліції з ОСОБА_1 повернулися до службового автомобіля працівників поліції, було викликано підкріплення, ОСОБА_1 посадили до службового автомобіля та працівник поліції неодноразово пропонував останньому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, нащо останній всіляко ухилявся від відповіді, комусь телефонував, намагався зачинитися службоому автомобілі. Працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, останній погодився пройти огляд на місці, працівник поліції надав ОСОБА_1 мундштук для перевірки потім прилад драгер, розповів як проходити огляд, ОСОБА_1 почав проходити огляд, але продував мундштук не ротом, а носом. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що якщо він буде і далі буде ухилятися від проходження огляду на визначення стану сп`яніння то його дії будуть розцінені, як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. На місце події приїхали товариші ОСОБА_1 , які почали ображати працівників поліції, один із них намагався піти з ОСОБА_1 з місця події. ОСОБА_1 повторно було надано драгер для проходження огляду, однак останній знову почав ухилятися від огляду, не вірно продувати прилад. Працівник поліції повторно надав ОСОБА_1 новий мундштук для огляду, потім надав прилад драгер для проходження огляду, нащо останній повідомив, що він не може брати мундштук до рота. Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 огляд в медичному закладі, нащо останній ухилився від відповіді, його товариші, які приїхали на місце події погрожували та принижували працівників поліції, висловлювалися нецензурною лайкою. Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 проїхати до найближчого медичного закладу для проходження огляду, нащо останній погодився, працівники поліції сказали останньому сісти до службового автомобіля, нащо останній почав ухилятися, відходити від працівників поліції, пішов до свого автомобіля, щоб взяти пиво, але йому заборонили працівники поліції. Працівники поліції знову надали ОСОБА_1 новий перевірений мундштук та драгер, останній почав проходити огляд, але знову дути не вірно, не обхвачуючи мундштук губами, дув в сторону, після чого ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, щоб оформляли відносно нього документи та він піде додому. Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомили, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП з яким останнього було ознайомлено.

Оголосивши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши позицію захисника адвоката Пакало А.В., дослідивши повідомлення Білоцерківської міської лікарні № 2, № 4, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 22.09.2024 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапорт працівника поліції, переглянувши відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, оцінивши досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд визнає доведеним належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження представника ОСОБА_1 , захисника - адвоката Пакало А.В. про неповідомлення працівниками поліції причини зупинки транспортного засобу та ненадання поліцейськими доказів на місці зупинки про порушення ним правил дорожнього руху є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 був зупиненйи працівниками поліції, так як керував транспортним засобом в комендантську годину. Крім того, вказана обставина не впливає на винуватість чи невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження представника ОСОБА_1 , адвоката Пакало А.В. про те, що у ОСОБА_1 не було ознак алкогольного сп`яніння, спростовуються переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, з якого вбачається, що під час спілкування з працівником поліції, останні називали ознаки алкогоьного спяніння, виявлені у ОСОБА_1 . Крім того, поведінка ОСОБА_1 не відповідала остановці, останній почав тікати від працівника поліції, переховувався, однак був наздогнаний та повернутий до місця зупинки.

Твердження адвоката Пакало А.В. про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, неодноразово проходив огляд на місці зупинки, погоджувався на проходженні огляду в медичному закладі, заслуговують на увагу, однак з перегляґнутого відеозапису убачається, ОСОБА_1 хоча і погодився пройти огляд на місці зупинки, однак фактично уникав його проходження, продував прилад драгер не вірно, носом, в бік, а також не вимогу працівника поліції проїхати до медичного закладу, уникав відповіді, намагався піти з місця події.

Також, ОСОБА_1 до медичного закладу для визначення стану сп`яніння їхати відмовився, повідомив працівникам поліції, щоб вони складали матеріали та він піде додом, що підтверджується переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Твердження строни захисту на чинення тиску працівниками поліції на ОСОБА_1 , які йому погрожували, що у разі відмови від проходження медичного обстеження ОСОБА_1 буде затримано, не відповідають матеріалам справи та спростовуються переглянутим в судовому засіданні відеозаписом, з якого убається, що працівники поліції жодного тиску на ОСОБА_1 не чинили, про те що останній може бути затриманий повідомляли, коли останній наманався втекти з місця події.

Також слід зазначити, що з відеозапису убачається, коли працівник поліції запитав у ОСОБА_1 чому той втікав та чому ховався і повзав по кущах, то ОСОБА_1 говорив непристойні речі, що збирав залишки справлення своїх природніх потреб.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення та переглянутий в судовому засіданні відеозапис з нагрудних бодікамер поліцейських, в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують, те що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння та всіляко ухилявся від проходження огляду на стан алкогольного спяніння та в подлальному відмовився від проходження такого огляду.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Враховуючи встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, які досліджені судом, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена «поза розумним сумнівом», тому в її діях наявний склад вказаного правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачено безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Враховуючи викладене, до ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами, на строк один рік.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 221, ст. 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяСвітлана ДОРОШЕНКО