Справа № 709/1548/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 року селище Чорнобай

Суддя Чорнобаївського районного суду Черкаської області Шарая Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чорнобаївського районного суду Черкаської області адміністративні матеріали, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 2 Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

У С Т А Н О В И Л А:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

06.09.2024 до Чорнобаївського районного суду надійшли для розгляду адміністративні матеріали за ч. 5 ст. 126 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 110176 від 10.08.2024, водій ОСОБА_1 10.08.2024 о 12:00 по вул. Черкаська у с-щі Чорнобай повторно керував транспортним засобом SR200, н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керування, тобто категорії, чим порушив п.2.1 (а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

ІІ. Пояснення осіб які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав. Суду пояснив, що є військовослужбовцем, 10.08.2024 близько 12:00 він їхав до штабу у невідкладних справах військової частини, мотоцикл службовий. Підтвердив факт відсутності посвідчення водія та застосування до нього постановою серії ББА № 618618 від 03.07.2024 адміністративного стягнення за ч. 2ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3 400 грн. Штраф сплачений його батьками. Зазначив, що ним наразі поданий позов про скасування постанови від 03.07.2024 про накладення адміністративного стягнення, однак рішення у справі судом не прийнято. Просив урахувати те, що він є військовослужбовцем, учасником бойових дій, наразі проходить лікування після отриманих травм у війні та не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Захисник адвокат Гричаненко О.М. просив суд при призначенні ОСОБА_1 покарання за ч. 5 ст. 126 КУпАП обмежитися штрафом та не позбавляти останнього права керування транспортними засобами, застосувавши положення ст.69 КК України.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази.

Суд безпосередньо дослідив у судовому засіданні докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 110176 від 10.08.2024 щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, де, зокрема, у п. 14 «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» зазначено про фактичну году ОСОБА_1 із викладеною у ньому суттю правопорушення;

-копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 618618 від 03.07.2024, відповідно до якої 03.07.2024 щодо ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.;

- довідку старшого інспектора СРПП ВПД № 2 Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області майора поліції Добровольської О. від 10.08.2024. Згідно цієї довідки ОСОБА_1 03.07.2024 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом без права керування із накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн. Штраф згідно з даними ІПНП сплачений добровільно 06.07.2024;

- довідку старшого інспектора СРПП ВПД № 2 Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області майора поліції Добровольської О. від 10.08.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 було перевірено по обліках ІПНП на предмет отримання посвідчення водія та встановлено, що даний громадянин по обліках не значиться.

- відеозаписи з нагрудної камери поліцейського щодо відеореєстрації правопорушення та складання відносно ОСОБА_1 адміністративних матеріалів.

ІV. Оцінка та висновки суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи зазначені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, застосовуючи критерії доведення «поза розумним сумнівом», суд дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2.1(а) ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме: повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до п. 2.1(а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 5 статті 126 КУпАП встановлена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Частиною 2 статті 126 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Вина ОСОБА_1 , окрім визнання ним своєї винуватості, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, які узгоджуються між собою та відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 , будучи особою, яка не має права керування транспортним засобом, оскільки посвідчення водія у встановленому законом порядку він не отримував, будучи притягнутим 03.07.2024 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, повторно 10.08.2024 (через один місяць) повторно вчинив теж саме правопорушення, тобто повторно керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом.

Суддя вважає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував Правила дорожнього руху, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

V. Накладення адміністративного стягнення.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд, згідно з вимогами ч. 2 ст. 33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, визнання вини та щире каяття, відсутність обставин що обтяжують відповідальність.

Санкція частини 5 статті 126 КУпАП передбачає стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Разом з тим, ні правові норми глави 3 КУпАП, ні диспозиція ст. 126 КУпАП не містять жодних застережень чи умов застосування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, зумовлених відсутністю у винного посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Абзацом 1 пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою КИ України № 340 від 08.05.1993 встановлено, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Пунктом 20 указаного Положення передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства.

Отже, правова природа адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статті 126 КУпАП і полягає у забороні особі керувати транспортними засобами.

Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті адміністративного стягнення, передбаченого ст. 23 КУпАП.

Суд враховує, що внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення водія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею Правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

За вказаних умов суд вважає, що підхід про неможливість застосування до особи адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету адміністративного стягнення.

Аналізуючи доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника щодо можливості застосування положень ст. 69 КК України та про необхідність звільнення ОСОБА_1 від стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд зазначає таке.

Санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП є безальтернативною в частині накладення на водія стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, що позбавляє суд можливості накласти стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому, положеннями КУпАП не передбачено можливості накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, визначеної в санкції певної норми, або не накладення одного з видів стягнень, передбаченого санкцією відповідної норми як обов`язкового.

Наведений вище підхід відповідає п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", в якому визначено, що судам за правилами КУпАП основні й додаткові стягнення слід застосовувати в межах санкцій відповідних норм.

Суд також враховує, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 3 КК України, застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

Більш того, Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-IX від 16.02.2024, котрий набрав чинності 17.03.2021, заборонено можливість застосування положень ст. 22 КУпАП щодо звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення осіб, що вчинили правопорушення, встановлені частинами 2-5 статті 126 КУпАП.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за статтею 126 КУпАП є тяжкими порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.

Водій ОСОБА_1 , вчиняючи повторно, через 1 місяць, адміністративне правопорушення за ст. 126 КУпАП, повинен був розуміти, що таким чином поставив у небезпеку кожного потенційного учасника дорожнього руху, а також інших людей, які могли перебувати поряд з проїжджою частиною по напрямку руху його транспортного засобу.

Суд не вправі, при визнанні особи винуватою за ч. 5 ст. 126 КУпАП призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

При визначенні виду та розміру стягнення суддя також врахувала рішення Європейського суду з прав людини по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є частиною національного законодавства. У цьому рішенні зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Щодо застосування додаткового покарання у виді оплатного вилученням транспортного засобу, суддя вважає неможливим застосування такого стягнення у зв`язку із відсутністю в матеріалах адміністративної справи інформації про власника транспортного засобу мотоцикла SR200, н.з. НОМЕР_2 , котрим керував ОСОБА_1 без посвідчення водія відповідної категорії.

Отже, за наведених обставин вважаю за можливе застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах мінімальної санкції, встановленої ч. 5 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилученням транспортного засобу.

У зв`язку з винесенням постанови про накладення адміністративного стягнення та на підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), що становить 605,60 гривень. Доказів того, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору суду не надано.

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилученням транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ) судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

Платіжні реквізити для сплати штрафу: код одержувача: 37930566; отримувач: ГУК у Черк.обл./Черк. обл/21081300; рахунок: UA0023001; код платежу: 21081300; банк отримувач: Казначейство України (ЕАП).

Платіжні реквізити для сплати судового збору: стягувач - Державна судова адміністрація України; отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

У разі несплати штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна для стягнення штрафу у подвійному розмірі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк звернення постанови до виконання - три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Л.О. Шарая