Єдиний унікальний номер №398/4249/24
Провадження №3/943/986/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника ВАП УПП у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 126 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №111534 від 06.08.2024, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП за те, що 06 серпня 2024 року о 16 год. 52 хв. на автодорозі М06 Київ-Чоп, 497 км. + 800 м. (Золочівський район Львівської області) він керував транспортним засобом марки «DAF XF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами від 19.12.2023 року (ВП35926406 від 11.01.2013; виконавець ОСОБА_2 ), чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України та ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

У судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, незважаючи на повідомлення його судом про час і місце розгляду справи, а його захисник адвокат Гулий А.В. направив до суду письмові пояснення по справі, в яких проти пред`явленого обвинувачення вони категрично заперечують, оскільки ОСОБА_1 нічого не знав про назване тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, оскільки він не отримував копії постанови державного виконавця про будь-яке обмеження у праві керування, аліменти дружині виплачує добровільно та у повному обсязі, про що і пояснював працівникам поліції на місці його зупинки. Згодом, після цього, ОСОБА_1 звернувся за правовою допомогою до адвоката Гулого А.В., який для з`ясування вищевказаних обставин звернувся із адвокатським запитом до Олександрійського ВДВС Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яке листом №223311 від 13.11.2024 року повідомило про відсутність у ОСОБА_1 заборгованості за сплачуваними аліментами згідно виконавчого листа суду, а також про відсутність відомостей з приводу тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (постанови та доказів направлення її боржнику). Крім того, зазначені докази та подібні відомості в матеріалах справи відсутні, а відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП характеризується виключно умисною формою вини, тобто при складенні адміністративного протоколу за цією нормою потрібно довести обізнаність водія на час керування транспортним засобом про тимчасове обмження його у такому праві, чого матеріали цієї справи не містять. Відтак, на думку захисника, факти інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є недоведеним та спростовується вищенаведеними обставинами, а всі сумніви повинні трактуватися на користь особи, а тому захисник просив закрити провадження в справі за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП - на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відтак, на підставі ст. 268 КУпАП, дану справу розглянуто у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника ОСОБА_3 , який просить у вищевказаному поясненні провести розгляд справи без їхьої участі та врахувати дані письмові пояснення.

Розглянувши клопотання та письмові пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, а саме - керування ним транспортним засобом марки «DAF XF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами від 19.12.2023 року (ВП35926406 від 11.01.2013; виконавець ОСОБА_2 ), чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України та ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

Диспозицією частини третьої статті 126 КУпАП визначено, що об`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення полягає у керуванні транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Пунктом 2.1 «а» ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Разом із тим, суддею встановлено, що у вину ОСОБА_1 поставлено керування ним транспортним засобом, будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами.

Натомість, частиною десятою статті 15 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить, серед іншого, вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, яка надсилається сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення (п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»). Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені. У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом (абзаци другий, третій і четвертий частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проте, з надісланих до суду матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП щодо ОСОБА_1 убачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії АБА №111534 від 06.08.2024 року містить покликання на тимчасове обмеження від 19.12.2023 року (ВП35926406 від 11.01.2013; виконавець Сагайдачна В.В.), без вказівки на відповідну постанову виконавця, її серію та номер, а також за відсутності копії постанови виконавця Сагайдачної В.В. у матеріалах справи, як доказів її вручення чи надіслання боржнику.

Натомість, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявна зовсім інша постанова державного виконавця Прохацького Р.О. від 22.10.2020 року про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, яка винесена на іншу особу боржника (з аналогічним ПІБ), а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого по АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та не має відношення до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Більше того, як убачається із листа начальника Олександрійського ВДВС Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за №223311 від 13.11.2024, що у відділі на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист Олександрійського міськрайонного суду №2-1693 від 08.09.2011 року про стягненя із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів, що стягуються із 18.07.2011 року по 30.06.2026 року, на виконання якого державним виконавцем винесено постанову ВП35926406. Станом на 01.11.2024 року у боржника відсутня заборгованість по сплаті аліментів, а тому відсутні підстави для винесення постанов про обмеження, передбачені п.п. 1-4 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, із долученої працівниками поліції до матеріалів справи постанови державного виконавця Прохацького Р.О. від 22.10.2020 року про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами вбачається, що стягувачем аліментів за нею виступає ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у той час, коли згідно листа начальника Олександрійського ВДВС Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за №223311 від 13.11.2024, що стягувачем аліментів є ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відтак, за наведених обставин, суд вважає, що матеріали справи не містять доказів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, а саме: факту керування ним транспортним засобом, стосовно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, оскільки до суду не надано належним чином засвідченої копії постанови державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, яка набрала законної сили та надіслана/вручена ОСОБА_1 , а наявна в справі постанова державного виконавця стосується зовсім іншої особи боржника з іншими анкетними даними, хоча ПІБ та рік народження збігаються (число і місяць народження, РНОКПП, стягувачі відрізняються), а згідно листа виконавчої служби відомо про відсутність у ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів, як і про відсутність відомостей з приводу його тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відтак, суд вважає, що належних і допустимих доказів щодо тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування ним транспортними засобами матеріали справи не містять, а працівниками поліції не надано таких доказів на підтвердження в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

У постанові Львівського апеляційного суду від 26 березня 2024 року в справі №444/4097/23 Суд виснував, незважаючи на наявність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження водія у праві керування транспортними засобами, для доведення в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, необхідні докази не тільки факту керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено таке обмеження, а й того факту, що особа, вчинила це умисно, тобто усвідомлювала протиправний характер своєї дії, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, оскільки суб`єктивна сторона вказаного вище правопорушення характеризується виключно умисною формою вини. Проте, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо особи не містять достатніх доказів на підтвердження того, що останній, керуючи транспортним засобом, усвідомлював протиправний характер своїх дій, зокрема знав про встановлене стосовно нього тимчасове обмеження та ігноруючи його, передбачав шкідливі наслідки та бажав або свідомо допускав їх настання. Таким чином у справі відсутні допустимі докази, які б підтверджували наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Крім того, у постанові Львівського апеляційного суду від 20 березня 2024 року в справі №454/4445/23 суд апеляційної інстанції виснував, що відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Всупереч наведеному, матеріали справи не містять відомостей про те, чи була скерована на адресу проживання особи постанова про встановлення щодо нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, та відомостей про те, що він ознайомлений зі змістом цієї постанови. Долучена до матеріалів справи про адміністративне правопорушення копія постанови державного виконавця від 11 липня 2022 року про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами також не містить будь-яких відміток про те, що водій отримав копію вказаної постанови або був ознайомлений з її змістом в інший спосіб.

У рішенні ЄСПЛ «Матанович проти Хорватії» зазначено, що буде порушенням Конвенції використання одних доказів з ігноруванням інших.

Згідно статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, у рішенні від 21 липня 2011 року в справі «Коробов проти України, Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом» Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, ЄСПЛ вказав, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Окрім того, у рішенні ЄСПЛ в справі «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Натомість, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА №111534 від 06.08.2024, не знайшли свого підтвердження. Суд самостійно збирати докази не має права, оскільки обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч. 2 ст. 251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Вищевикладене свідчить про те, що поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд вважає, що залишився недоведеним факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , стосовно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА №111534 від 06.08.2024, зважаючи на відсутність у матеріалах справи належних і допустимих доказів, які би підтверджували наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року в справі №536/1703/17, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а згідно правової позиції у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/16-а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відтак, із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною третьою статті 126 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 7, 126, 245, 247, 251, 268, 279, 280, 283, 284, 288 КпАП України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною третьою статті 126 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя І. Б. Кос