ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/742/24Головуючий у 1-й інстанції Данилів О.М.
Провадження № 33/817/760/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 - адвоката Горського Олега Івановича

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 06 вересня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 11 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 26 травня 2024 року о 18 год. 20 хв., ОСОБА_1 в м. Бережани, на вул. Львівській, керував транспортним засобом «CHEVROLET AVEO» із державним номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, однак він від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Алкотесту Drager 6810 та від проведення освідування в медичному закладі відмовився, і цими своїми діями порушив п.2.5 ПДР України і тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, винесена із порушенням норм закону.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що на час пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 не був водієм і на нього не поширювались обов`язки п.2.5 ПДР України, тому він відмовився від проведення такого огляду, оскільки визнавав той факт, що вживав алкогольні напої, але вже після того, як припинив керування автомобілем.

Вказує, що про те, що від ОСОБА_1 було чути запах алкоголю інспектор поліції повідомив останнього о 18:28:15 год, тобто через 5 хвилин після початку їхнього спілкування, на що він пояснив працівнику поліції, що вживав алкогольні напої тільки що в будинку. Дані пояснення ОСОБА_1 були проігноровані працівниками поліції.

На переконання апелянта, враховуючи, що інспектор поліції не повідомили його про те, що в діях ОСОБА_1 вбачається ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння перед тим, як він відлучився до будинку, він мав право вживати алкогольної напої, оскільки в подальшому не мав наміру керувати транспортним засобом.

Просить скасувати постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 06 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Бережанського районного суду від 06 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 , мотивуючи тим, що він не приймав участі у розгляді справи судом першої інстанції, оскільки він виконував свої обов`язки військовослужбовця і був відсутнім по місцю проведення розгляду справи, а тому пропустив строк на її оскарження з поважних причин.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Горського О.І., які повністю підтримали подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просять скасувати постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 06 вересня 2024 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що слід відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 , участі у розгляді справи судом першої інстанції не приймав, копію постанови не отримував, оскільки проходить військову службу та у зв`язку з цим був відсутній за місцем розгляду адміністративних матеріалів.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №451507 від 26 травня 2024 року, 26 травня 2024 року о 18 год. 20 хв., ОСОБА_1 в м. Бережани, на вул. Львівській, керував транспортним засобом «CHEVROLET AVEO» із державним номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, однак він від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Алкотесту Drager 6810 та від проведення освідування в медичному закладі відмовився.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Як правильно встановлено місцевим судом, з оглянутого в судовому засіданні відеоматеріалу, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції та відеореєстратором із службового автомобіля встановлено, що 26 травня 2024 року, о 18 год. 20 хв., в м. Бережанах на вул. Львівській, назустріч службовому автомобілю працівників поліції рухається автомобіль «CHEVROLET AVEO» із державним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . В подальшому, поліцейські, виявивши, що водій при керуванні транспортним засобом не пристебнутий ремнем пасивної безпеки, розвертають свій автомобіль і прямують за вказаним автомобілем для того, щоб задокументувати виявлене ними правопорушення. Водій автомобіля пришвидшує рух та швидко паркується біля житлового будинку, виходить із авто та прямує до свого господарства, однак бачачи, що до його авто під`їжджає службовий автомобіль працівників поліції, тому він на їх вимогу повертається до свого автомобіля біля якого вже знаходяться двоє поліцейських.

Надалі, один із поліцейських представляється та запитує, коли він востаннє користувався ремнем безпеки, чому його не використовує та чому він від них втікав. Водій не погоджується із вказаним зауваженням та каже, що він користувався ременем безпеки та зовсім від них не втікав, а просто приїхав додому, каже, що вони його не зупиняли. Поліцейський, спростовуючи вказані факти, каже, що зараз ми вам покажемо відеозапис, який зафіксований у них за допомогою відеореєстратора, який встановлений на службовому авто та доручає своєму напарнику на планшеті знайти відеозапис та пред`явити його водію.

Відеозаписом зафіксовано, що за час поки один поліцейський шукає відеозапис виявленого ними правопорушення, інший працівник поліції перевіряє документи у водія на автомобіль та страховий поліс і заявляє, що від нього чує різкий запах алкоголю із порожнини рота і пропонує водію на місці продути наявний у них газоаналізатор «Drager Alcotest 6810», або поїхати на освідування до медичного закладу. І хоч поліцейський неодноразово пропонував та роз`яснював водію про необхідність продути запропонований ним газоаналізатор «Drager Alcotest 6810», або поїхати до медичної установи, однак водій, порадившись із кимось по телефону, від запропонованого поліцейським освідування як на місці зупинки автомобіля, так і освідування в лікарні, відмовляється, мотивуючи тим, що поліцейські його не зупиняли.

Пізніше водій погоджується, що від нього чути алкоголь і повідомляє поліцейському, що від нього чути алкоголь через те, що він, побачивши, що вони їдуть за ним, розхвилювався, а тому зайшов до хати і випив горілки. Поліцейський заперечує його пояснення та каже, що він покаже йому відеозапис з якого чітко видно, що він до хати не зайшов, а вийшовши із машини, забіг на подвір`я та постоявши мить за брамою, повернувся до свого автомобіля.

Із здійсненого за допомогою нагрудної камери поліцейських відеозапису також вбачається, що працівники поліції роз`яснюють водію його права, складають протокол про адміністративне правопорушення та оголошуючи його, вручають водію його копію та пропонують йому надати свої пояснення у ньому, однак водій від надання пояснень відмовляється та зазначає у протоколі, що надасть пояснення в суді.

Доводи апеляційної скарги про те, що інспектори поліції фактично не зупиняли транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , а також те, що коли на службовому автомобілі вони зупинились по вул. Львівська, то автомобіль «Шевроле Авео» р.н. НОМЕР_1 не рухався, а ОСОБА_1 не був його водієм, оскільки знаходився та території свого господарства, тобто на той час він не був водієм цього транспортного засобу, а тому на нього не поширювались обов`язки, передбачені п. 2.5 ПДР України, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки базуються на його суб`єктивному трактуванні правових норм та спростовуються дослідженими судом першої інстанції та перевіреними в апеляційному порядку доказами.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.

Апеляційний суд зазначає, що відеозаписом об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення у об`ємі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Також, суд зазначає, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють доводи клопотання захисника про закриття провадження у справі, які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Бережанського районного суду Тернопільської області від 06 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Бережанського районного суду Тернопільської області від 06 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 06 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя