Справа № 710/1485/24 Провадження № 3/710/845/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.2024 м. Шпола

Суддя Шполянського районного суду Черкаської області Сивокінь С.С., розглянувши матеріали, які надійшли 07.10.2024 від Відділку поліцейської діяльності №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонер, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , інші відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, суду не відомі

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серія ВАВ № 026235 від 01.10.2024, який складений поліцейським СРПП ВПД №2 Звенигородського РВП старшим лейтенантом поліції Кареліним Радіоном Валерійовичем, ОСОБА_2 01.10.2024 близько 10 години 00 хвилин за адерсою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство щодо свого колишнього чоловіка ОСОБА_1 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в його сторону нецензурною лайкою в результаті чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю останнього.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані працівником поліції, як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У суд ОСОБА_2 не з`явилася, причин неявки не повідомила, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП, згідно якої явка ОСОБА_2 не є обов`язковою, суддя розглядає справу за відсутності останнього на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши адміністративні матеріали, суд встановив наступне.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, у кваліфікації дій особи зазначено, що ОСОБА_2 висловлювалася нецензурною лайкою в бік свого колишнього чоловіка.

У рапорті складеному ВДП №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області зазначено, що 01.10.2024 о 11:07 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 01.10.2024 о 11:06 за адресою: АДРЕСА_1 , звернулася жінка ОСОБА_2 , яка повідомила, що чоловік з яким розлучилася не допускає до будинку в якому має право на частку. (а.с.2).

У копії протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.10.2024 ОСОБА_2 заявила про те, що протягом тривалого часу мій чоловік вчиняє відносно неї економічне насильство, заборонив заходити до будинку, хоча за рішенням Шполянського районного суду, вона має там частку.(а.с.3).

У копії письмового пояснення ОСОБА_2 , остання повідомляла, що 01.10.2024 її колишній чоловік ОСОБА_1 , вчинив відносно неї економічне домашнє насильство, а саме взявши за «шкірки» випхав з дому, хоча вона має у будинку частку виділену їй судом під час розлучення. Таке правопорушення чоловік вчиняє щодо неї неодноразово, проте раніше вона не зверталася із заявами з цього приводу.

У копії письмового пояснення ОСОБА_1 зазначено, що 01.10.2024 близько 10:00 годин прийшла до нього додому колишня дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Почала в будинку рвати речі та висловлюватися до нього нецензурною лайкою та провокувала словами. Після чого ОСОБА_1 вивів з двору, не бив. Нецензурною лайкою не висловлювався. (а.с.5).

Також матеріали справи містять копію протоколу про адміністративне правопорушення від 01.10.2024 серія ВАВ № 026235 складеного щодо ОСОБА_1 (а.с.6).

Згідно із ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Нормами ч.2 ст.251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП і не може бути перекладений на суд.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень п.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а тому покладення на суд обов`язків ініціювати збір доказів щодо доказу вини правопорушника суперечить принципам об`єктивності та неупередженості суду при розгляді справи.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення є одним із доказів та лише фіксує факт правопорушення, проте не є беззаперечним доказом вини особи, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, такий висновок міститься у Постанові Верховного Суду у справі 524/5741/16-а від 20.05.2021 року.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних стосунків, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод. Тоді як під конфліктом потрібно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнього загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких потрібно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2023 року у справі № 676/265/23.

Вчинення ОСОБА_5 дій з метою усунення перешкод, які чиняться йому ОСОБА_1 , у доступі до будинку шляхом виклику поліції, повідомлення про вселення до будинку, 1/2 частина якого, належить йому на праві власності, не є формою домашнього насильства, виключаючи умисне позбавлення заявника та дітей житла або можливості користуватися ним. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі № 727/614/24 від 15.11.2024.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_2 вчиняла саме домашнє насильство психологічного характеру. Проте наявні в матеріалах справи докази це не підтверджують.

Встановлений факт сварки і непорозумінь між ОСОБА_2 і ОСОБА_2 на ґрунті користування спільним майном, свідчить про наявність конфлікту між ними та не підтверджує факт вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Ураховуючи, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суддя вважає, що є підстави для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст173-2, п.1 ч.1ст.247, п.3 ч.1ст.284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення даної постанови.

Суддя С.С. Сивокінь