Справа № 336/1512/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Вайнраух Лідія Анатоліївна розглянула справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Запоріжжя, громадянки України, не працевлаштованої, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя знаходиться справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, яка надійшла 13.08.2024 після повторного доопрацювання на підставі постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17.06.2024.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №905914 від 07.02.2024, - 06.02.2024 приблизно о 00-00 годині ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , в стані сп`яніння неналежно виконувала батьківській обв`язки відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , 2011 року народження, а саме не слідкувала, не піклувалася та вигнала з квартири у нічний час, чим порушила ст. 150 Сімейного кодексу України. Дії ОСОБА_1 у протоколі кваліфіковано за ч.1 ст.184 КУпАП.

У судовому засіданні, призначеному по справі, ОСОБА_1 присутня не була, причини неявки суду не повідомила, клопотань по суті справи до суду не надходило. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином та неодноразово (шляхом надіслання смс-повістки на зазначений у протоколі телефонний номер та повістки засобами поштового листування).

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03, п.41) від 03.04.2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

Разом з тим, ч.2 ст.268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.

Враховуючи наведене, вжиття всіх можливих заходів для своєчасного виклику особи, суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності , що не протирічить ч.1 ст.268 КУпАП.

Всебічно вивчивши матеріали справи, суддя дійшла висновку про те, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення не знайшла свого підтвердження з огляду на наступне.

Відповідно до ст.245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, а судове рішення згідно закону повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. За приписами ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч.1 ст.184 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів дітей.

Права дитини підлягають спеціальному захисту на підставі положень Конвенції про права дитини від 20.11.1989.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, полягає у трьох різних формах:

- ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя дитини;

- ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання дитини;

- ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання дитини.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплені, зокрема, у ст.150 СК України.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладено однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав й обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, а також за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Суддею встановлено, що відповідно до ст.256 КУпАП та вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою Наказом МВС України за №1376 від 06.11.2015, у протоколі про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, повинно бути чітко зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у певній статті КУпАП, за якою складено протокол, а до протоколу повинні бути додані докази вчиненого правопорушення.

При цьому, склад правопорушення становить сукупність головних, визначальних ознак, які виділені законодавцем як типові, необхідні і водночас достатні для притягнення особи до юридичної відповідальності. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Так, в порушення вимог ст.256 КУпАП та зазначеної інструкції, суть правопорушення не відповідає диспозиції ч.1 ст.184 КУпАП, оскільки вона не містить такого складу як «перебувала у нетверезому стані неналежно виконувала батьківські обов`язки».

Судом встановлено, що суть адміністративного правопорушення в протоколі викладена в загальних рисах, без зазначення об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, зокрема, які саме обов`язки, передбачені ст.150 СК України, що має сім самостійних частин, з боку ОСОБА_1 не виконуються, в який період часу, з конкретною вказівкою на час кожної події та форму вини.

Так, посадовою особою факт ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків в належний спосіб не підтверджено, відповідних доказів до матеріалів справи не долучено.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Власне пояснення ОСОБА_1 не можуть бути покладені в основу судового рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Проте, з урахуванням наведеного вище, обов`язок доведення наявності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 з боку посадової особи, що склала протокол, не дотриманий в належний спосіб.

Разом з цим, належними доказами не підтверджено й перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, про що зазначено у протоколі.

Матеріали справи не містять доказів на предмет наявності у діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони інкримінованого адміністративного правопорушення, яка характеризується як умислом, так і у формі необережності.

Таким чином, слід констатувати відсутність необхідних складових ознак, притаманних ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд зберігає неупередженість і не може вийти за рамки пред`явленого обвинувачення (протоколу), і так само самостійно знаходити нові обставини та підстави для засудження особи, займаючи тим самим обвинувальну позицію у справі.

Згідно з п.3 ч.1, ч.2 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить, зокрема, постанову про закриття справи при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу. Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбачені ч.1 ст.184 КУпАП, відповідно, провадження в справі підлягає закриттю.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення речі та предмети для тимчасового зберігання не вилучались.

Керуючись ст.9, 184, 245, 247, 256, 280, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження в справі у відношенні ОСОБА_1 за ознаками скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП України, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст. 294 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України N2-рп/2015 від 31.03.2015).

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Суддя Л.А. Вайнраух

Постанова набрала законної сили ________________ 20___рік

Дата видачі постанови ________________ 20___рік