Номер провадження: 33/813/1925/24
Номер справи місцевого суду: 504/2144/24
Головуючий у першій інстанції Якимів А. В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Зінкевича Дмитра Сергійовича

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 червня 2024 року

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 червня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 травня 2024 о 11:00 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, автодорога М-14, 21 км+500м ОСОБА_1 керував автомобілем Tesla Model 3 р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (порушена координація рухів, поведінка не відповідає обстановці). Від проведення огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 червня 2024 року скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що апелянт нібито неодноразово відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки ця обставина не підтверджується жодним доказом. При цьому, суд залишив поза увагою те, що апелянт неодноразово, як під час складення протоколу, так і до завершення його складення, просив поліцейського проїхати з ним до найближчого медичного закладу з метою проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Суд першої інстанції неправильно трактував відеозапис, оскільки за допомогою цього доказу не зафіксовано, що він відмовився від проходження медичного огляду у вербальній формі, а інтерпретування судом його відмови у вигляді кивку головою в сторони не є відмовою, оскільки мова жестів не є офіційною державною мовою та не може мати юридичних наслідків. Під час розгляду справи судом першої інстанції апелянт надав пояснення про те, що цим жестом він надав згоду на проходження медичного огляду та вважав, що поліцейський пішов складати направлення на медичний огляд. Апелянт вважає, що суд першої інстанції надав неправильну правову оцінку його жесту, та дійшов помилкового висновку про те, що кивок головою в сторони є відмовою від проходження медичного огляду, оскільки така відмова може бути висловлена водієм лише вербально або діями, які обґрунтовано свідчать про відмову. Протокол про адміністративне правопорушення, як на тому наполягає апелянт, є недопустимим доказом, оскільки у ньому не зафіксовано, що відмова від проходження огляду полягала у вигляді кивка голови в сторони, а також не зафіксовано його неодноразова вербальна пропозиція пройти такий огляд, адресована поліцейському. Крім того, суд першої інстанції надав неправильну юридичну оцінку тій обставині, що апелянт надав згоду на проходження огляду під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, тобто у той час, як процедура складення протоколу не була завершена. Також звертає увагу, що на час висловлення ним згоди на проходження огляду, не минуло 2 години, які на думку апелянта, надаються водієві з метою проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Посилаючись на відеозапис зазначає, що у зазначений ним проміжок часу, а саме о 01:15:10 (час вказаний на відеозаписі) він звернувся до поліцейського та повідомив про своє бажання пройти огляд, зазначивши «я передумав, ми їдемо», тобто з моменту виявлення підстав для проведення огляду минуло лише 01 година 14 хвилин, тому залишалося ще 46 хвилин, які надавали можливість проїхати до спеціалізованого закладу охорони, однак поліцейський безпідставно відмовив у задоволенні цього прохання водія. Суд першої інстанції усупереч правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі №686/11314/17, не звернув увагу, що правоохоронцями у протоколі про адміністративне правопорушення не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факт порушення ним вимог ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» надавали право поліцейським здійснити законну зупинку транспортного засобу. Також правоохоронцями не було відсторонено його від керування автомобілем про що свідчить відсутність у матеріалах справи документів, встановленої форми, а саме акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу. До протоколу про адміністративне правопорушення не надано доказів, а саме рішення військового командування про встановлення блокпосту на місці зупинки, що на думку апелянта, свідчить про незаконність перевірки документів у цьому місці. Апелянт вважає, що відеозапис, долучений поліцейськими до матеріалів справи є неналежним та недопустимим доказом, оскільки він містить випадки неодноразового переривання відеофіксації.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Зінкевич Д.С. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Вислухавши ОСОБА_1 та його захисника Зінкевича Д.С., перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що ОСОБА_1 не оспорюється факт керування ним транспортним засобом у місці і часі, зазначених у протоколі, наявність ознак наркотичного сп`яніння, які слугували правовими підставами для висловлення вимоги пройти огляд апелянт не оспорює, як і не заперечує, що обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на положення ч. 7ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не перевіряються.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них,тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (Рішення Європейського суду з правлю дини по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства"("O'Halloran and Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я (ч.4 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 266 КУпАП).

Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів, регламентовано Iнструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735 (далі - Інструкція).

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (п.4 розділу I Інструкції)

Ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п.3 розділу I Інструкції)

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п.12 Розділу II Інструкції).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі Порядок).

Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Наведені вище вимоги національного законодавства правоохоронцями дотримані.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відеозапис, інші документи.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд в основу свого рішення поклав відомості, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №733464 від 02 травня 2024 року, направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та відеозаписі, долученому правоохоронцями до матеріалів справи.

Апеляційний суд погоджується з таким рішенням суду з огляду на таке.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №733464 від 02 травня 2024 року, поліцейськими зафіксовано, що: «02 травня 2024 року о 11:00 год. в Одеській області, траса «М-14» (21 км+500м), ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Tesla-model 3» д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано за допомогою відеореєстратора 470348, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 зазначив: «я згоден пройти медичний огляд на алкогольне/наркотичне сп`яніння і пройти його сьогодні 02 травня 2024 року». Також зазначив: «не вказали причину зупинки».

Також з протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що у графі «до протоколу додаються», поліцейським зазначено: «відео (ПВР 470348)».

З відеозапису, долученого поліцейськими до матеріалів справи убачається, що у межах блокпосту поліцейським було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , однак на вимогу правоохоронців пред`явити документи з метою їх перевірки, водій відмовився, продовживши рух далі, де його було зупинено іншими правоохоронцями. З урахуванням такої поведінки водія, поліцейський висловив на адресу ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, мотивуючи наявністю у водія такої ознаки, як поведінка, що не відповідає обстановці (11:01:18 час вказаний на відеозаписі). Зважаючи на те, що під час спілкування з поліцейським, водій транспортного засобу знаходився у салоні автомобіля, при цьому вікно транспортного засобу було відкрито на незначну частину, у цей час трасою рухалися інші автомобілі, відеозапис не дає можливості відтворити відповідь ОСОБА_1 на вимогу поліцейського, яку він висловив у вербальній формі, однак з його жестів, а також з реакції поліцейського на відповідь водія, який зазначив: «Ви відмовляєтеся? Так? Я все зрозумів», та подальшої поведінки водія, можливо дійти висновку, що водій відмовився виконати обов`язок, передбачений п.2.5 ПДР. Зазначене підтверджує також і те, що ОСОБА_1 апелював щодо відсутності підстав для проходження ним огляду, на що поліцейський повторно зазначив, що вбачає у діях водія поведінку, яка не відповідає обстановці (11:15:09 час вказаний на відеозаписі). У подальшому, поліцейський повідомив водія, що у зв`язку з його відмовою від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння буде складено протокол про адміністративне правопорушення (11:24:09 час вказаний на відеозаписі). Після чого ОСОБА_1 намагався залишити місце події, до поки не був зупинений правоохоронцями (11:27:27 час вказаний на відеозаписі). У подальшому ОСОБА_1 зазначив, що він згоден пройти огляд на стан сп`яніння (11:51:18 - час вказаний на відеозаписі), на що поліцейський йому відповів, що він вже відмовився від проходження огляду, тоді ОСОБА_1 повідомив, що наразі він передумав та готовий їхати (11:51:21 час вказаний на відеозаписі). Поліцейським було роз`яснено водієві, що за результатами його відмови від проходження огляду, складено протокол про адміністративне правопорушення, зі змістом якого у подальшому водія було ознайомлено, а також забезпечено можливість внести пояснення до його змісту.

Встановивши у водія ознаки наркотичного сп`яніння, отримавши відмову водія від проходження медичного огляду у спеціалізованому медичному закладі, зафіксувавши ці обставини за допомогою відеозапису, правоохоронці правомірно склали відносно

ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з порушенням останнім вимоги п.2.5 правил дорожнього руху.

Аргументи апелянта про те, що він погодився на проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я, проте поліцейськими його не було доставлено до медичного закладу, апеляційний суд відхиляє, оскільки про готовність пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я водій повідомив вже після того, як перед цим відмовився пройти огляд на вимогу поліцейського, та коли останнім повідомлено ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що такий склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження огляду є правопорушенням з формальним складом, тобто є закінченим саме з моменту висловлення водієм відмови від проходження огляду.

Відтак, сама по собі вказівка ОСОБА_1 про готовність пройти медичний огляд (11:51:18-11:51:24), після висловлення ним, як водієм транспортного засобу відмови від проходження такого огляду (11:01:54), охоплена значним інтервалом (проміжком) часу, що становить майже одну годину, не має правового (юридичного) значення у цьому випадку.

Суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, надав належну правову оцінку діям водія, з урахуванням конкретних обставин цієї справи, а тому правомірно відхилив доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 бажав пройти огляд на стан сп`яніння, однак його не було доставлено до закладу охорони здоров`я.

Апеляційний суд звертає увагу, що вказівка водія: «я передумав, ми їдемо» свідчить про те, що спочатку водій у дійсності відмовився виконати вимогу поліцейського та пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, як то передбачено вимогами п.2.5 ПДР, а тому твердження апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду, апеляційний суд оцінює критично та відхиляє з підстав, наведених вище.

З урахуванням поведінки водія, який відмовився від проходження огляду, однак до моменту ознайомлення його зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, змінив правову позицію, у поліцейських були відсутні правові підстави для направлення водія до закладу охорони здоров`я, як про те просив апелянт, оскільки на той час (11:51:18-11:51:24) поліцейськими було зафіксовано факт скоєння ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення.

Доводи про те, що суд першої інстанції надав неправильну юридичну оцінку жестам ОСОБА_1 , зводяться до переоцінки доказів та суб`єктивного тлумачення апелянтом значення тих чи інших дій, які наряду з дійсною поведінкою водія, дають підстави поза розумним сумнівом дійти безумовного висновку про те, що на вимогу поліцейського водій відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Аргументи апелянта щодо недопустимості протоколу про адміністративне правопорушення, як джерела доказу з підстав зазначених в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки формулювання суті скоєного адміністративного правопорушення, викладеного у змісті протоколу про адміністративне правопорушення не суперечить диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП та не свідчить про порушення поліцейським вимог законодавства під час оформлення цього документа.

Щодо тверджень апелянта про недопустимість та неналежність відеозапису, як доказу, що міститься в матеріалах справи, апеляційний суд зауважує про таке.

Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключного національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис законуст. 251 КУпАПвстановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі "будь - які фактичні дані". Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.

Посилання апелянта на те, що долучений правоохоронцями до матеріалів справи відеозапис містить випадки неодноразового переривання відеофіксації апеляційний суд відхиляє, оскільки цей відеозапис за своїм обсягом та повнотою відповідає критерію достатності для встановлення істини у справі, яким, зокрема, зафіксовано події, починаючи з моменту зупинки водія під час керування ним транспортним засобом, його відмови від проходження огляду, складення протоколу про адміністративне правопорушення та ознайомлення водія з його змістом.

Фактичні дані, що містяться на DVD-диску, апелянтом не спростовані, тому апеляційний суд погоджується з оцінкою доказів, котра надана судом першої інстанції.

Щодо доводів апелянта про недотримання поліцейськими вимог ст. 35 Закону України "Про національну поліцію", апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію " визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю. (п. 2,3 ч. 1,ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію").

Відповідно до п. 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. N 1456, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 КУпАП поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженогоЗаконом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.

Згідно з п. 5 та 7 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: - запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування; - перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановленихКонституцією України.

Апеляційний суд вважає, що працівники поліції діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України "Про національну поліціюта Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з дотриманням вимог "Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану", порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства не встановлено.

Таким чином, зупинивши транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 безпосередньо на блокпості, у період дії правового режиму воєнного стану, з метою перевірки документів, правоохоронці діяли у межах правового поля.

Сама по собі незгода водія із причинами зупинки транспортного засобу або не надання працівниками поліції доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, не звільняє водія від обов`язку, на вимогу правоохоронців, надати документи, перелік яких визначено законом та у разі необхідності пройти огляд на стан сп`яніння.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що правомірність інших дій правоохоронців, окрім як дотримання процедури щодо складення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а також легітимність розміщення блокпосту на якому було зупинено автомобіль ОСОБА_1 , не стосується предмету розгляду цієї справи, і не свідчить про неправомірні дії правоохоронців щодо зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 з метою перевірки у нього документів.

Іншими доводами апеляційну скаргу захисник не обґрунтовує.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до

ст. 252КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, підстав для закриття справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1ст. 247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко