ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 626/2328/23 Головуючий 1 інстанції: Рибальченко І.Г.
Провадження №: 33/818/366/24 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Маленку В.В., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисника Кубая Ю.М., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_1 на постанову Красноградського районного суду Харківської області від 27 12 2023 року, допитавши свідків ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.08.2023 року о 15-й годині 30 хвилин на вулиці Дімітрова, 86, в с. Наталине, Красноградського району ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія ОСОБА_1 проводився на місці зупинки за допомогою алкотестера "Драгер", результат тесту 1,58 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2,9а ПДР.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 провину у вчиненому не визнав в повному обсязі та категорично заперечував факт керування транспортним засобом, пояснюючи що він не керував автомобілем, а тільки знаходився на заправці, поряд з ним, коли до нього підійшли працівники поліції. Водій автомобіля ОСОБА_2 відійшов до каси АЗС, але через певні побоювання до нього під час спілкування не підходив. Він був нетверезий, тому не керував власним транспортом. Проходив огляд на стан сп`яніння за пропозицією працівників поліції, ними проводилась відеофіксація.

Обставини вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються відомостями вказаними в протоколі ААД № 011459 від 08.08.2023 року, результатом алкотестеру "Драгер", актом огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, направлення водія на огляд на стан сп`яніння, відеозаписом, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . До пояснень свідка ОСОБА_2 суд ставиться критично, оскільки вони не узгоджуються з іншими доказами та поясненнями свідків.

Таким чином, суд визнав ОСОБА_1 винним в порушенні вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування постанови Красноградського районного суду Харківської області від 27.12.2023 року у справі про адміністративне правопорушення №626/2328/23 та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вказує, що вказана постанова є незаконною, винесеною на підставі неналежних доказів, такою, що порушує конституційні права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що за кермом перебувала інша особа. На думку апелянта, вказане підтверджується його власними показами, поясненнями ОСОБА_2 , а також не спростовується матеріалами справи та показами працівників поліції, які були допитані в судовому засіданні суду першої інстанції.

Зазначає, що працівниками поліції не доведений факт руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки, зі слів апелянта, вони прибули на місце, коли транспортний засіб вже був без руху, зазначені обставини й відображені на відеозаписі.

Наголошує на тому, що направлення та акт огляду складені на 20 хвилин раніше, ніж працівники поліції згідно з відеозаписом прибули на місце.

Просить скасувати постанову Красноградського районного суду Харківської області від 27.12.2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисник просили про задоволення апеляційної скарги та про скасування постанови судді Красноградського районного суду Харківської області від 27.12.2023 року у справі про адміністративне правопорушення №626/2328/23 та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях правопорушника складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1. ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи правопорушника та його захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, допитавши свідків - ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 2.9а ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції встановив, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП. Процедура проведення поліцейським огляду водія на стан алкогольного сп`яніння відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Відповідно до положень п.2 розділу І зазначеної інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Судовим розглядом суду першої інстанції встановлено, що 08.08.2023 року о 15-й годині 30 хвилин на вулиці Дімітрова, 86, в с. Наталине, Красноградського району ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія ОСОБА_1 проводився на місці зупинки за допомогою алкотестера "Драгер", результат тесту 1,58 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2,9а ПДР.

Внаслідок зазначених подій поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 011459 від 08.08.2023 року (а.с.1).

Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , крім протоколу про адміністративне правопорушення, також підтверджується й іншими доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме:

-результатом алкотестеру "Драгер" (а.с. 5);

-актом огляду водія на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 3);

-направленням водія на огляд на стан сп`яніння (а.с. 4);

-відеозаписом (міститься на обкладинці матеріалів справи;

-поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були допитані в судовому засіданні;

-поясненнями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , що викладені у письмовій формі на а.с. 6-8 та зафіксовані на відеозаписі.

Відповідно до відомостей, які зазначені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.3) вбачається, що у ОСОБА_1 були наявні ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова.

Зазначені ознаки відповідають переліку, визначеному у п.3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція).

Відповідно до п.п. 7,12 Розділу ІІ Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Вказані обставини вочевидь обумовлювали вимогу працівників поліції, які їх виявили, згідно п. 2.5 ПДР України, запропонувати водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я.

З цього слідує, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія ОСОБА_1 проводився на місці зупинки за допомогою алкотестера "Драгер" , результат тесту 1,58 проміле.

На відеозаписі, зробленому працівниками поліції, підтверджується наявність ознак стану алкогольного сп`яніння, водій ОСОБА_1 не заперечує факту керування транспортним засобом, погоджується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Крім того, на відеозаписі зафіксовані пояснення військовослужбовців ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які узгоджуються з їхніми письмовими поясненнями та рапортом на а.с. 2, відповідно до якого ОСОБА_8 заявив до поліції про водія у стані алкогольного сп`яніння, який керував транспортним засобом ВАЗ 2107 НОМЕР_1 .

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №011459 міститься підпис ОСОБА_1 , а у графі для пояснень він зазначає, що дійсно випив зранку. Жодних заперечень щодо факту керування ним транспортним засобом ОСОБА_1 у письмовому вигляді не надає. Згоду ОСОБА_1 з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксовано також у акті огляду на а.с. 3. Пояснення працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції узгоджуються з іншими доказами у справі та поясненнями.

На початку розгляду справи в суді апеляційної інстанції стороною захисту було заявлено клопотання про допит свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , яке суд апеляційної інстанції задовольнив з метою об`єктивного розгляду справи. Захисник ОСОБА_1 адвокат Кубай Ю.М. зазначив, що зі свідками були проведені бесіди щодо обставин 08.08.2023, їм було роз`яснено про наявність відповідальності за дачу завідомо неправдивих свідчень. Крім того, зі слів захисника, він особисто переконався в тому, що свідки, залучені стороною захисту, говорять лише правду.

Свій виступ у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 07.02.2024 року ОСОБА_1 розпочав з того, що не керував транспортним засобом і готовий відстоювати цю позицію до кінця. За обставинами справи вказує на те, що дійсно перебував поблизу АЗС «Маршал» в с. Наталине, Красноградського району, Харківської області. На вказаній АЗС у ОСОБА_1 виникло непорозуміння з військовими, які, за його словами, просили віддати транспортний засіб, який належить ОСОБА_1 , а пізніше поставили ультиматум щодо або визнання ним факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, або добровільною передачею автомобіля. Трохи згодом на місце прибув екіпаж працівників поліції, які, виявивши ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 вказує, що говорив працівникам поліції про те, що не він керував транспортним засобом, коли відеозапис не проводився, але в подальшому під тиском з боку працівників поліції змушений був визнати факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, погодитись пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 наголошував на тому, що за кермом перебував він, а не ОСОБА_2 , проте жодних контактів ні з військовими, ні з поліцейськими зазначена особа не мала, оскільки боялась і тому перебувала на значній відстані від місця подій. Саме тому, ОСОБА_2 не фігурує ні у адміністративному матеріалі, який склали працівники поліції, ні на відеозаписі, ні у поясненнях свідків-військовослужбовців.

Таким чином, версія ОСОБА_1 про те, що транспортним засобом керував саме ОСОБА_2 ґрунтується винятково на показах свідків, які були залучені стороною захисту. Жодних інших доказів, крім усних пояснень, на підтвердження цієї версії ні сам ОСОБА_1 , ні свідки не надали.

Викладені стороною захисту обставини мають суттєві розбіжності з фактами, які суд першої інстанції встановив, виходячи з матеріалів справи.

Тому з метою об`єктивності розгляду даної справи суд апеляційної інстанції приклав максимум зусиль для повного і об`єктивного розгляду даної справи, дослідив всі матеріали справи, переглянув відеозапис, докладно вислухав правопорушника, його захисника та залучених свідків.

При цьому, будучи повністю неупередженим, суд апеляційної інстанції надав стороні захисту право надання пояснень та доказів про невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на їх розсуд і без обмеження в часі. Крім того, в жодному з судових засідань по даній справі суд апеляційної інстанції не відмовив у задоволенні клопотань щодо допиту свідків, заявлених стороною захисту, або клопотань про оголошення перерви у зв`язку з зайнятістю адвоката Кубая Ю.М. в інших судових засіданнях.

Однак, вислухавши правопорушника та його захисника, дослідивши всі матеріали справи, переглянувши відеозапис, допитавши свідків, суд приходить до висновку, що правопорушник ввів в оману не лише суд, а й захисника, який йому повірив та довіряв.

Зокрема, до пояснень свідка ОСОБА_5 , яка є дружиною правопорушника, суд апеляційної інстанції ставиться критично, оскільки вона у даному статусі з`явилась лише в суді апеляційної інстанції 07.02.2024 року після того, як про її присутність під час подій 08.08.2023 року у судовому засіданні першої інстанції 27.12.2023 року зазначили допитані свідки працівники поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Хоча про можливість клопотати про допит ОСОБА_5 значно раніше, тобто ще до судового засідання суду першої інстанції, свідчить клопотання адвоката Кадуна П.В. від 13.11.2023 року (а.с. 24), у якому зазначена особа не згадується. Крім того, її пояснення також відсутні у числі пояснень, які сторона захисту у письмовому вигляді передавала 12.09.2023 року до Красноградського районного суду Харківської області (а.с. 12-13). Крім того, у поясненнях ОСОБА_2 та ОСОБА_1 взагалі не фігурує ОСОБА_5 .

Також неузгодження у словах ОСОБА_5 проявились у тому, що в судовому засіданні 07.02.2024 року вона сказала, що ОСОБА_2 сів за кермо транспортного засобу її чоловіка ОСОБА_1 ще зранку, коли вони виїжджали з двору будинку. Але в судовому засіданні 14.02.2024 на запитання головуючого судді про те, чи повідомляла ОСОБА_5 працівників поліції про те, що за кермом знаходиться не ОСОБА_1 , відповіла негативно, зазначивши, що в той момент нібито ще не побачила ОСОБА_11 .

Більше того, у своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначає: «..ми з ОСОБА_1 поїхали», що не узгоджується з показами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні першої інстанції, які зазначають, що ключі від транспортного засобу передали ОСОБА_5 .

ОСОБА_2 , який був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст. 384 КК України «Введення в оману суду або іншого уповноваженого органу», будучи приведеним до присяги свідка, був допитаний апеляційним судом.

Пояснення свідка ОСОБА_2 , який стверджує, що 08.08.2023 року саме він перебував за кермом транспортного засобу, який належить ОСОБА_1 , досліджувались судом першої інстанції під час судового засідання. Крім того, пояснення свідка ОСОБА_2 від 12.09.2023 року викладені у письмовому вигляді на а.с. 13. Також ОСОБА_2 був двічі допитаний судом апеляційної інстанції.

Однак, у показаннях ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції вбачає неузгодженості. Так, у письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначає, що підходив і до працівників поліції, і до військовослужбовців, які перебували поруч з ОСОБА_1 , але пізніше пішов з місця подій, побоюючись несприятливих для себе наслідків. Зазначає, що дізнався про складання протоколу про адміністративне правопорушення не одразу по поверненню до ОСОБА_1 та його авто, а пізніше.

В судових засіданнях першої та апеляційної інстанції, ймовірно після ознайомлення з матеріалами справи, ОСОБА_2 змінив показання і наголошував на тому, що він взагалі не підходив ні до військових, ні до ОСОБА_1 . Крім того, в суді першої інстанції ОСОБА_11 зазначав те, що ОСОБА_1 повідомив його про складання протоколу про адміністративне правопорушення ще до того, як вони покинули територію АЗС.

Таку суттєву розбіжність у версіях ОСОБА_2 пояснює о 13:20:00 у судовому засіданні 14.02.2024 під звукозапис. Так, з його слів, пояснення для суду першої інстанції були скореговані попереднім захисником ОСОБА_1 адвокатом Кадуном П.В. Крім того, зазначив, що під час перерви у судовому засіданні суду першої інстанції адвокат Кадун П.В. його попросив надати неправдиві свідчення.

У судовому засіданні 07.02.2024 і ОСОБА_1 , і свідок ОСОБА_2 стверджували, що ОСОБА_2 біля подвір`я ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 близько 08:00 години ранку. Але у судовому засіданні 14.02.2024 ОСОБА_2 змінив покази і стверджував, що зазначеним транспортним засобом він керував з «обіду», тобто, з його слів, починаючи з 11:00-13:00.

У решті покази ОСОБА_11 щодо того, що за кермом перебував саме він, а не ОСОБА_1 не змінились.

На переконання апеляційного суду свідок ОСОБА_2 під присягою, ймовірно надав в судовому засіданні завідомо неправдиві показання, чим намагався ввести суд в оману, з метою не притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Оскільки вони спростовуються іншими, дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, яким судом надано ретельну оцінку при вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також стороною захисту було заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_6 у судовому засіданні 21.02.2024. З метою об`єктивного розгляду справи клопотання сторони захисту було задоволено.

Зі слів свідка ОСОБА_6 08.08.2023 року він також перебував поблизу АЗС «Маршал» в с. Наталине, Красноградського району, Харківської області. Вказує, що побачив автомобіль ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 . Зі слів свідка, даний автомобіль, як такий, що належить ОСОБА_1 , він впізнав за кольором та гарним технічним станом, який непритаманний переважній більшості автомобілів такої марки. Але вказує, що побачив, як з водійського місця виходила інша людина, а ОСОБА_1 вийшов з пасажирського.

Покази свідка ОСОБА_6 суд апеляційної інстанції сприймає критично, оскільки він з`явився у третьому за порядком судовому засіданні суду апеляційної інстанції, тобто лише через пів року після подій, що розглядаються. Крім того, з його ж слів, він не контактував 08.08.2023 року ні з ОСОБА_1 , ні з працівниками поліції, ні з військовими, які були присутні на місці подій. Жодних інших підтверджень його присутності поблизу АЗС «Маршал» в с. Наталине, Красноградського району, Харківської області судовим розглядом встановлено не було.

Досліджені судом апеляційної інстанції докази по даній справі в сукупності доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Натомість версію сторони захисту щодо наявності за кермом водія ОСОБА_2 суд сприймає як сфабриковану. Вказана версія ґрунтується винятково на показаннях свідків, яких залучено за клопотанням сторони захисту, причому значно пізніше події правопорушення. Жодних інших доказів на підтвердження власної версії подій 08.08.2023 року сторона захисту не надала.

Сукупність досліджених по справі доказів достовірно підтверджує той факт, що ОСОБА_1 як особа, яка керувала транспотним засобом, цілком правомірно отримав від працівників поліції пропозицію проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та в подальшому пройшов вказаний огляд на місці зупинки транспортного засобу.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що навіть фактична присутність ОСОБА_2 на місці подій 08.08.2023 року не підтверджується жодним з наявних у матеріалах справи доказів. Твердження про те, що ОСОБА_2 виконував функції водія виходить зі слів сторони захисту.

Оскільки, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1), особу водія було встановлено за посвідченням водія НОМЕР_2 , виданому ДАІ ГУ-УНВС, то сторона захисту, діючи на захист ОСОБА_1 , могла надати суду докази того, що ОСОБА_2 міг знаходитись на місці подій 08.08.2023 року, та того, що він виконував функцію водія, якими б могли бути, наприклад, такі:

-фіскальні чеки з АЗС «Маршал» в с. Наталине, Красноградського району, Харківської області;

-пояснення осіб, з якими контактував ОСОБА_2 під час розрахунку на касі зазначеної АЗС;

-відеозаписи із АЗС, які, зі слів сторони захисту, зберігаються протягом 40 днів;

-посвідчення водія, якщо воно дійсно є у ОСОБА_2 ;

-наявність записів з відеореєстратора автомобіля, який міг рухатися після описаних подій, навіть якщо попередні записи «стерли» військові, за словами ОСОБА_1 ;

-інші докази, які б свідчили про присутність ОСОБА_2 на місці подій.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені.

З вище зазначеного випливає, що інші доводи та пояснення правопорушника в апеляційній скарзі є безпідставними та не обґрунтованими.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Хабардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Крім того при розгляді даної справи судом апеляційної інстанції встановлено, що свідок ОСОБА_2 , який в судовому засіданні був попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст.384 КК України, за дачу завідомо неправдивих показань, про що в матеріалах справи наявні розписки, в судовому засіданні як районного так і апеляційного суду міг надати завідомо неправдиві показання суду.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.7 ст.214 КПК України, якщо відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені прокурором, він зобов`язаний невідкладно, але не пізніше наступного дня, з дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 можуть бути наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України, а тому цю інформацію слід направити керівнику Харківської місцевої прокуратури №5 для прийняття та реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань повідомлення за фактом можливих завідомо неправдивих показань свідка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 .

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Красноградського районного суду Харківської області від 27.12.2023 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу правопорушника, - залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 214 КПК України направити керівнику Харківської місцевої прокуратури №5 для прийняття та реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань повідомлення за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України «Введеня в оману суду або іншого уповноваженого органу» громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 , про яке суду стало відомо під час розгляду справи №626/2328/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП

Про відповідні заходи просимо повідомити суд.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило