ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6354/24
Провадження № 3/210/2753/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 грудня 2024 року

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Скотар Р.Є., розглянувши матеріал, який надійшов з ГУНП в Дніпропетровській області ВП №2 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, продавець «Градуси», зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу 31.10.2024 надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.156 КУпАП.

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №643493 від 18 жовтня 2024 року, 18.10.2024 року близько 15:13 год. громадянка ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Соборності 49Д у магазині «Градуси» здійснювала торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку, чим порушила ЗУ №481 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.3 ст.156 КУпАП.

До початку судового засідання, 02 грудня 2024 року від захисника ОСОБА_1 адвоката Коваленко Д.О. до суду надійшли письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, які обґрунтував наступним.

Захисник зазначає, що жодного доказу, який би підтверджував факт торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного збору 18.10.2024, о 15:13 ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Працівниками поліції не долучено на підтвердження факту начебто реалізації ОСОБА_1 вищевказаного товару доказів контрольної закупки, не встановлено та не вилучено виручку, одержану начебто від продажу предметів торгівлі, не зазначено, в якій кількості та кому конкретно була реалізована продукція, а також відсутній відповідний висновок експерта, який би підтвердив, що вилучена працівниками поліції тютюнова продукція є без марок акцизного податку на продукцією. Відсутність виручки в місці продажу свідчить про те, що відсутні ознаки торгівлі та відповідно і відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 156 ч. 3 КУпАП.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 156 КУпАП може бути лише суб`єкт господарювання. В матеріалах адміністративної справи жодним доказом статус ОСОБА_1 , як суб`єкта господарської діяльності та як суб`єкта відповідальності за ст. 156 ч. 3 КУпАП, не підтверджено.

Враховуючи вищевикладене, просить суд закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 за відсутності складу та події адміністративного правопорушення передбаченого ст.156 ч. 3 КУпАП. Вирішити питання щодо вилучених речових доказів - 43 пачки тютюнових виробів.

Крім того, захисником ОСОБА_1 адвокатом Коваленко Д.О. 02.12.2024 року надано заяву, в якій просить розглянути справу без його особистої участі та без участі ОСОБА_1 , письмові заперечення підтримує у повному обсязі.

Суд, дослідивши наявні докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, приходить до наступного висновку.

Згідно приписів ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

За правилами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 18.10.2024 року близько 15:13 год. громадянка ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Соборності 49Д у магазині «Градуси» здійснювала торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку, чим порушила ЗУ №481 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року та вчинила правопорушення, передбачене ч.3 ст.156 КУпАП.

Частина 3 статті 156 КУпАП передбачає відповідальність за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Диспозиція ч.3 ст.156 КУпАП є бланкетною, а тому при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею слід з`ясувати, серед іншого, яку саме норму спеціального закону порушено та в чому полягає суть цих порушень із відповідним закріпленням вказаних норм.

Беручи до уваги наведене вище, відповідальна особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 156 КУпАП, повинна зазначити, яку норму вказаного Закону порушила особа, стосовно якої складений протокол.

В протоколі про адміністративне правопорушення інспектор поліції посилається на порушення ОСОБА_2 ЗУ №481 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року.

Проте, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №643493, складеного відносно ОСОБА_2 , неможливо встановити, яку саме статтю Закону нею порушено.

Крім того, фабула вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає ч. 3 ст. 156 КУпАП. Частина 3 статті 156 КУпАП має кваліфікуючу ознаку - заборонене місце торгівлі, яке в протоколі та доданих до нього матеріалах не підтверджено жодним доказом.

Матеріали справи не містять підтвердження факту реалізації ОСОБА_1 вищевказаного товару, доказів контрольної закупки, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено та не вилучено виручку, одержану ОСОБА_1 від продажу тютюнових виробів, не зазначено, в якій кількості та кому конкретно була реалізована продукція.

Згідно ст.55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Так, ч.1 ст.58 ГК України встановлено, що суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Частиною 1 ст.128 ГК України передбачено, що громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Окрім цього, статтею 1 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлено, що роздрібна торгівля - це діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.

Відповідно до ст.15 цього Закону роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.3 ГК України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до ст.42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП може бути лише суб`єкт господарювання.

Підтверджень того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, матеріали справи не містять.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП, в тому числі відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, суду не надано.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено у якості понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проте матеріали справи не містять письмових пояснень останніх.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, у якості свідка зазначено головного інспектора ДПС ОСОБА_5 , яка в письмових поясненнях зазначила, в ході проведення фактичної перевірки торгівельного павільйону за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_6 , встановлено реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку, а саме цигарок Kent за ціною 75 гривень.

Оскільки ОСОБА_5 є головним державним інспектором ГУ ДПС у Дніпропетровській області, суд критично оцінює письмові пояснення останньої, додані до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Слід зазначити, що рапорти від 18.10.2024 року, як доказ винуватості ОСОБА_1 , не можуть бути прийняті до уваги, оскільки рапорт є внутрішнім документом правоохоронного органу та не є поясненнями цієї особи по справі, а отже, на переконання судді не може бути достатнім доказом факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП.

Частиною 1 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол.

При цьому сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, з огляду на наступне.

За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі, у розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, а обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у суду.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності, оскільки обставини, викладені у протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів, тому, протокол не відповідає вимозі його достовірності.

Суд приходить до висновку, що надані матеріали адміністративної справи є суперечливими, не відповідають критеріям достовірності та належності, таким чином відсутні докази, які можуть свідчити «поза розумним сумнівом» про винуватість ОСОБА_1 в порушенні нею ЗУ №481 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь згідно ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини

Враховуючи вищевикладене, склад адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 156 КУпАП є недоведеним поза розумним сумнівом.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).

Приймаючи дане рішення, суддя керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 3 ст. 156 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Вилучені у ОСОБА_1 , відповідно до квитанції про отримання речових доказів №191 від 18.10.2024 року тютюнові вироби: 40 пачок «Marshall»; 3 пачки «Rothmans» повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя: Р. Є. Скотар