Справа № 352/1212/24
Провадження № 33/4808/898/24
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції ГРИНЬКІВ Д. В.
Суддя-доповідач Кукурудз
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Кукурудз Б.І., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тисменицького районного суду від 10 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

З матеріалів справи, слідує, що водій ОСОБА_1 11.04.2024 року о 11 год. 50 хв. на автодорозі Н-10 Стрий-Чернівці 86 км поблизу с. Ценжів керував транспортним засобом "AUDI", д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря нарколога, та підтверджується висновком № 260 від 11.04.2024, чим порушив п.2.9а ПДР України.

Оскаржуючи вказану постанову ОСОБА_1 , вважає її незаконною, необґрунтованою, оскільки прийнята з порушеннями норм права.

Вказує, що суд не з`ясував всіх фактичних обставин справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у справі доказам та обставинам справи, спрощено підійшов до розгляду справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, що призвело до винесення незаконної постанови суду.

Зазначає, що суть адміністративного правопорушення не відповідає дійсності, оскільки працівниками поліції не наведено жодного доказу, який би міг підтвердити чи спростувати наявність наркотичного сп`яніння.

Стверджує, що судом першої інстанції не доведено факту керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, крім того працівниками поліції порушено порядок огляду на стан наркотичного сп`яніння, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, тому в його діях відсутня подія і склад даного адміністративного правопорушення.

Просить постанову суду скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

ОСОБА_1 до початку апеляційного розгляду подав письмове клопотання в якому просив розгляд поданої ним апеляційної скарги здійснювати без його участі, апеляційні вимоги підтримує у повному обсязі та вважає, що постанову суду першої інстанції слід скасувати.

Перевіривши та дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи (а.с.1) ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 а Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 11.04.2024 року о 11 год. 50 хв. на автодорозі Н-10 Стрий-Чернівці 86 км поблизу с. Ценжів керував транспортним засобом "AUDI", д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря нарколога, та підтверджується висновком №260 від 11.04.2024, чим порушив п.2.9а ПДР України.

Відповідно до ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі зазначив, що його було доставлено працівниками поліції у КНП "ПОКЦПЗ ІФ ОР" та оглянуто лікарем.

За результатами огляду, на підставі акту №260 лікар склав висновок про те, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції визнав медичний висновок від 11.04.2024 року щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 доказом перебування в стані наркотичного сп`яніння.

На спростування вищевказаних документів, ОСОБА_1 ствердив, що в матеріалах справи наявна відповідь на адвокатський запит КНП "ПОКЦПЗ ІФ ОР" (а.с. 37) відповідно до якого лабораторне дослідження біоматеріалу (сеча) гр. ОСОБА_1 під час медичного огляду з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції 11.04.2024 року не проводилось з технічних причин.

Виходячи з вищевикладеного, виданий медичний висновок відносно ОСОБА_1 вважається таким, що не відповідає дійсності.

Натомість, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно ч. 3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, вважаю, що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на його користь.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Тисменицького районного суду від 10.09.2024 року відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП- скасувати.

Провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Б.І. Кукурудз