ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 401/2654/24 Провадження № 3/401/960/24

27 листопада 2024 року місто Світловодськ

Суддя Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області Андріянова С.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли від відділення поліції №1 (м.Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області (вул.Віталія Куцевича,8, м.Світловодськ, Кіровоградська область, ) про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України не відомий; РНОКПП- НОМЕР_1 ;

за ч.2 ст.123 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №126812 від 10.09.2024 року о 20 год. 38 хв. в с.Власівка, Світловодської ТГ по вул. Молодіжна, 83, гр. ОСОБА_1 виїхав на залізничний переїзд на увімкнений заборонений сигнал світлофора (супроводжуючи звуковим сигналом), чим порушив вимоги п.20.5.в ПДР України «Рух через переїзд забороняється, якщо: увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума». Відповідальність за що передбачена ч.2 ст. 123 КУпАП.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 свою вину не визнає, та пояснив, що дійсно 10.09.2023 року в нічний час він керував т.з.«Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 та прямував додому, по вул. Молодіжній 83 його зупинили працівники поліції та повідомили, що останній порушив вимоги п.20.5.в ПДР України «Рух через переїзд якщо: увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума». На його пропозицію ознайомитися з відеодоказом, працівники поліції надали відео на якому неможливо було встановити, що автомобіль під його керуванням вчинив вказані в протоколі порушення.

Розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, суд згідно положень ст.1 КУпАП здійснює охорону прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Продорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР). Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до вимогст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Згідно зіст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247,280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ "Надточій проти України" (рішення від 15.05.2008, заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ч 2 ст. 123 КУпАП передбачена відповідальність водіїв за в`їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.

Згідно з п. п. "в" п. 20.5. в ПДР України рух через переїзд забороняється, якщо увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума.

За таких обставин, вислухавши пояснення водія ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, серед яких, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№126812 від 10.09.2024 та інформація, що міститься на DVD-диску, суддя дійшов висновку, що в даній справі відсутні будь-які докази на підтвердження винуватості гр. ОСОБА_1 , у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису, який наявний в матеріалах справи, вбачається, що автомобіль «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 був зупинений працівниками поліції на дорозі де відсутній залізничний переїзд, крім того працівником поліції було повідомлено про порушення правил ПДР, а саме: п.20.5.в) який вчинено раніше на залізничному переїзді (Світловодськ-Власівка) та роз`яснено процесуальні права та обов`язки, запропоновано надати для огляду документи, що підтверджують право на керування транспортним засобом. На прохання водія працівником поліції надано для огляду відеозапис з відео регістратора службового автомобіля щодо порушення ПДР, проте з даного відео встановити порушення неможливо, оскільки відсутній факт порушення, крім того водій категорично заперечував факт вчинення ним даного порушення ПДР, жодних інших доказів матеріали справи не містять.

За таких обставин суд не може визнати відомості, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, а також додатках до нього, належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 123 КУпАП, адже дані докази відображають лише позицію "обвинувача".

Наведені факти свідчать про неналежність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але і у оформлені, у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Суд зауважує, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Склад будь-якого адміністративного правопорушення, що передбачене законом, характеризується єдністю чотирьох елементів: об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. При цьому, не доведення або відсутність в діянні конкретної особи будь-якого з цих елементів, виключає склад відповідного правопорушення, а значить і адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння.

Згідно з ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі "Кобець проти України" від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30 травня 2013 року, заява N 36673/04), "Карелін проти Росії" (рішення від 20 вересня 2016 року, заява N 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Отже, оцінивши наявні в даній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. ст. 7, 123, 247, 251, 266, 247, 279, 283-285 КУпАП суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.123КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати віднести за рахунок державного бюджету.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Світловодського міськрайонного

суду Кіровоградської області С.М. Андріянова