Справа №345/3127/24
Провадження № 3/345/915/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.2024 року м.Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Сухарник І.І., з участю захисника адвоката Жовніра М.Й., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, який не працює, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

На розгляді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебуває справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 12.05.2024 серії ААД № 806527, ОСОБА_1 12.05.2024 о 14.40 год. в м.Калуш, по вул. Глібова, 52 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, невиразність мови, поведінка, що не відповідає обстановці. На вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку за допомогою Alcotest 6810 чи в медичному закладі водій відмовився. Таким діями водій ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

02.12.2024 захисником ОСОБА_1 адвокатом Жовніром М.Й. подано до суду заяву про долучення доказів. Долучає до матеріалів справи виписку з медичної карти ОСОБА_1 про те, що останні перебував на лікуванні з 16.10.2024 по 25.10.2024, а також письмові пояснення ОСОБА_1 .

В поясненнях ОСОБА_1 зазначено, що він своєї вини в інкримінованому йому правопорушенні категорично та однозначно не визнає та її заперечує. Він ствердив, що 12 травня 2024 року, близько 15 годин дня, під час руху на автомобілі, був зупинений екіпажем патрульної поліції Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області по вулиці Глібова в м. Калуші Івано-Франківської області, хоча жодних порушень ПДР України, за його твердженням, він не вчиняв. Працівниками поліції відносно нього було складено постанову про керування транспортним засобом без пасків безпеки, хоча жодних належних доказів такого порушення, поліцейськими йому не було надано. При цьому, в постанові про адміністративне правопорушення поліцейським зазначено, що додається «відеофіксація», про яку йому вперше стало відомо при ознайомленні з матеріалами справи в суді, а тому він вважає, що жодних належних та достатніх доказів, нібито вчинення ним зазначеного порушення ПДР України, поліцією не надано, в зв`язку з чим, вважає зупинку поліцейськими транспортного під його керуванням, безпідставною.

ОСОБА_1 стверджує, що працівники поліції звинуватили його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, хоча він це заперечував, наполягає, що поліцейські почали його настирливо та провокативно схиляти до відмови пройти тест на освідування на стан сп`яніння на місці з використанням алкотестеру «драгера», як вони виразились. ОСОБА_1 зазначає, що будь-якого алкотестера в руках поліцейських, він не бачив, вони йому такого приладу не демонстрували, порядку та процедуру проходження освідування не роз`яснили, а тому, яким чином та на яким способом він повинен був пройти освідування на стан сп`яніння, йому невідомо.

ОСОБА_1 також стверджує та наполягає, що в установлений законом спосіб працівники поліції його на освідування не направляли, жодного змісту направлення на освідування в Калуську ЦРЛ, поліцейські йому не оголошували, як і не оголошували змісту будь-яких інших документів, складених ними стосовно нього в його відсутності, а тільки оголосили назву таких документів та сказали проставити свої підписи на складених ними документах, що ним і було зроблено. Просить суд врахувати, що така ситуація з поліцейськими в нього виникла вперше та він не знав, як правильно має поступати. ОСОБА_1 наполягає, що він обов`язково б пройшов освідування на місці зупиники та в лікувальному закладі на предмет перебування в стані алкогольного сп`яніння, однак своєю провокативною поведінкою, поліцейські спонукали його цього не робити.

ОСОБА_1 також стверджує, що зазначеними непрофесійними та протиправними діями, поліцейські спровокували його на неналежну поведінку, за яку він себе постійно картає та внаслідок чого, в нього погіршився стан здоров`я, в зв`язку з чим він вимушений був амбулаторно лікуватись. ОСОБА_1 стверджує, що йому поліцейськими не було належним чином роз`яснено та не забезпечено право на реальну допомогу адвоката, яка в даній ситуації була йому необхідна та наполягає, що при належному роз`ясненні йому такого права, він мав намір скористатись своїм конституційним правом на правовий захист, яке йому працівниками поліції не було забезпечено.

В зв`язку з вищенаведеними обставинами, своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 не визнає та просить суд закрити провадження в адміністративній справі за відсутності в його діях складу зазначеного правопорушення.

02.12.2024 захисник ОСОБА_1 адвокат Жовнір М.Й. подав суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з наступним. В матеріалах справи відсутні беззаперечні, належні та достатні докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема: поліцейськими Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, надано до Калуського міськрайсуду 5 фрагментів відеозаписів. На зазначених відеозаписах відсутній цифровий підпис як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій, факт порушення водієм заперечується, а тому такий доказ не може вважатись належним. На адвокатські запити від 14.06.2024 року належно засвідчені та повні копії таких відеозаписів не надано Калуським РВП ГУПН в Івано-Франківській області, взагалі.

Також, на наданих поліцією до суду файлах відеозаписів не зафіксовано та не зазначено технічний пристрій, на якому вони були виконані.

Захисник вважає, що, оскільки долучений поліцією до матеріалів справи компакт-диск з відеозаписами невідомого походження, не містить повного та належного відеозапису, який не оформлений належним чином, в установлений законом спосіб та який беззаперечно, поза розумним сумнівом, не підтверджує вини підзахисного ОСОБА_1 у вчиненні порушення п. 2.5 ПДР України, а вчинення зазначеного правопорушення підзахисним категорично заперечується, в зв`язку з чим він не може вважатись неналежним, достатнім та допустимим доказом, а тому такий огляд повинен був проводитись поліцейськими в присутності не менше двох свідків.

В порушення закону, протокол складений поліцейськими без свідків та не може вважатись належним та достатнім доказом вини підзахисного.

Крім того, захисник вказує, що на відеозаписах чітко видно, що поліцейський не пропонує водію проїхати в конкретний лікувальний заклад на освідування на стан алкогольного сп`яніння, а своєю провокативною поведінкою невідкладно, не даючи водію час на усвідомлення сказаного, наголошує на його праві на відмову від такого освідування на місці зупинки та в лікувальному закладі, зразу ж оформляє протокол, що свідчить про грубе порушення зазначеної Інструкції поліцейськими.

В наданих суду матеріалах адміністративної справи відсутні належні, достатні та беззаперечні дані, що ОСОБА_1 відмовився від огляду в закладі охорони здоров`я. В порушення вимог п. 6 розділу ІХ Інструкції, протокол про адміністративне правопорушення не містить опису дій водія щодо ухилення від огляду в лікувальному закладі.

Захисник вважає, що оскільки працівниками поліції не було дотримано порядку огляду водія на стан сп`яніння, висновок працівника поліції про керування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та про його відмову від освідування на стан такого сп`яніння, є необґрунтованим.

У зв`язку з цим захисник просить суд закрити провадження в адміністративній справі №345/3127/24 відносно ОСОБА_1 за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак прибув його захисник адвокат Жовнір М.Й., який після роз`яснення ст. 271 КУпАП просив провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення з підстав, зазначених у письмових поясненнях.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, приходжу до наступного висновку.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Слід зазначити, що складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та відповідно до ст. 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, однак протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 12.05.2024 серії ААД № 806527, ОСОБА_1 12.05.2024 о 14.40 год. в м.Калуш, по вул. Глібова, 52 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, невиразність мови, поведінка, що не відповідає обстановці. На вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку за допомогою Alcotest 6810 чи в медичному закладі водій відмовився. Таким діями водій ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В порушення вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 р. № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 р. за № 28/32999, поліцейськими Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, надано до Калуського міськрайсуду 5 фрагментів відеозаписів. На зазначених відеозаписах відсутній цифровий підпис як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій, факт порушення водієм заперечується, а тому такий доказ не може вважатись належним.

Також, на наданих поліцією до суду файлах відеозаписів, в порушення п. 5 розділу ІІ Наказу МВС України від 18.12.2018 року № 1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», не зафіксовано та не зазначено технічний пристрій, на якому вони були виконані.

Відповідно до правової позиції, викладеній в Постанові Верховного Суду від 15.11.2018 року в справі №524/5536/17, якщо постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис правопорушення, такий доказ є неналежним.

Таким чином, оскільки долучений поліцією до матеріалів справи компакт-диск з відеозаписами невідомого походження, не містить повного та належного відеозапису, який не оформлений належним чином, в установлений законом спосіб та який беззаперечно, поза розумним сумнівом, не підтверджує вини ОСОБА_1 у вчиненні порушення, передбаченого п. 2.5 ПДР України, а вчинення зазначеного правопорушення підзахисним категорично заперечується, в зв`язку з чим він не може вважатись неналежним, достатнім та допустимим доказом, а тому такий огляд повинен був проводитись поліцейськими в присутності не менше двох свідків.

В порушення закону, протокол складений поліцейськими без свідків та не може вважатись належним та достатнім доказом вини ОСОБА_1 .

Пунктом 6 розд. І Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Відповідно до п.п. 5, 6 розділу ІІ наказу МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735: Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, що в даній ситуації поліцейськими не було виконано.

Відповідно до ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналогічна норма міститься у п.7 розд.1 вказаної вище Інструкції, згідно якої у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На досліджених відеозаписах видно, що поліцейські не демонстрували ОСОБА_1 жодного спеціального технічного засобу. Також вони не пропонували водію проїхати в конкретний лікувальний заклад на освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Однак у судовому засіданні не знайшло свого підтвердження твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не було належним чином роз`яснено його права. На досліджених судом відеозаписах видно, що поліцейські роз`яснювали ОСОБА_1 його права, передбачені ст.63 Конституції та ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12,2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.cт.283, 284КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, у тому числі закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а, в силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню в справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи, самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Фактично зібрані та додані до протоколу про адміністративне правопорушення докази, як і сам протокол про адміністративне правопорушення викликають сумніви, їх достовірність неможливо перевірити іншими доказами, та й самі докази ґрунтуються на припущеннях.

За таких обставин, суд вважає, що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП слід тлумачити на його користь.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Тому приходжу до висновку щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та наявності підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 130, 247, 251, 256, 283-287 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд протягом 10 діб з часу проголошення.

Суддя