Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1877/24
Провадження № 3/332/1280/24
Постанова

Іменем України

05.11.2024 м. Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Яцун О.С., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який офіційно працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (інші відомості відсутні), -

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

Встановив:

Відповідно до протоколу серії ААД № 904092 від 22.03.2024, водій ОСОБА_1 22.03.2024 о 16-04 годині у м. Запоріжжі, Заводський район, вул. Демократична, буд. 64-а, керував транспортним засобом Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законодавством порядку відмовився під час відеозапису у присутності лікаря нарколога. Висновок медичного закладу від 22.03.2024 № 2930. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений, авто припарковано без порушення ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5. ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Тивоненка Д.Р. надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі ОСОБА_1 . Разом з цим, ним подано клопотання про закриття справи у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях його довірителя, яке обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, що підтверджується відеофайлом, наявним в матеріалах справи. Крім того, поліцейськими та лікарем-наркологом порушена процедура проведення огляду на стан сп`яніння водія, відеозапис не містить всіх фактичних подій, лікар нарколог у своїй діяльності керувався рекомендаціями.

Дослідивши надані по справі докази, суддя прийшов до переконання, що вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, не доведено належними та допустимими доказами, через що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

ОСОБА_1 ставиться за провину відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, як особою, яка керує транспортним засобом.

Обов`язковою ознакою складу цього адміністративного правопорушення є керування особою транспортним засобом та відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

ОСОБА_1 не заперечує, що він керував транспортним засобом, однак, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 1 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 за № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735), ця інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

За п. 2 Розділу І Інструкції № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції № 1452/735, ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з п. 1, 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою № 1103 від 17.12.2008 (надалі Порядок), цей Порядок визначає процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі огляд), і проведення такого огляду. Огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, для проведення огляду на стан сп`яніння на місці події поліцейський має виявити у особи, яка підлягає огляду (водія), не одну, а декілька ознак наркотичного сп`яніння, передбачених згаданою Інструкцією.

Із відеофайлу, наявного в матеріалах справи, вбачається,що водій ОСОБА_1 був зупинений інспекторами поліції безпідставно. Під час розмови з поліцейськими ОСОБА_1 повідомив, що дуже нервує і хвилюється, має захворювання, що не заважає йому керувати транспортним засобом. Однак, матеріалами справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Отже, суд приходить до висновку, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку з чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17.

Далі, працівники поліції виявили у водія «ознаки» наркотичного сп`яніння о 16-19 год., про що свідчить складене направлення, тобто до 18-19 год. водій повинен був пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі (абз. 4 ст. 266 КУпАП та ч. 9 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735).

Однак, всупереч вказаних вимог законодавства лікар-нарколог не здійснив огляд водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння протягом встановленого часу.

Натомість лікар-нарколог у своєму Висновку № 2930 зазначив, що начебто оглянув водія о 16-45 год., однак, у зв`язку з відмовою водія від огляду склав висновок про відмову від огляду о 18-55 год. До того ж лікар-нарколог не запропонував водію здати кров для встановлення стану сп`яніння.

Суд констатує, що матеріали справи, зокрема відеозапис, не містять відмови водія пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, стороною захисту долучені документи, що підтверджують ряд захворювань у ОСОБА_1 , а саме йому встановлено діагноз G-24, Дистонія (правої руки).

Окрім всього, згідно з висновком № 2948 від 23.03.2024, складеному о 10-00 год. КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР, лікар-нарколог ОСОБА_2 не виявив ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 .

Дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис, суд приходить до таких висновків:

-відеозаписи не зафіксували відмови ОСОБА_1 від проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння, адже на відеофайлі о 18-06 год. закінчується фіксування подій на бодікамеру поліцейського і потім відео продовжується вже біля автівки поліцейських під час складання протоколу (при чому, відеофіксування здійснюється на телефон поліцейського, що прямо заборонено і не може вважатись належним та допустимим доказом);

-ще до виявлення ознак і після цього поліцейські самі зазначають, що водій не перебуває у стані сп`яніння і огляд нічого не покаже;

-під час перебування водія у лікаря-нарколога останній просить здати біологічний матеріал, ОСОБА_1 у кімнаті забору не зміг це зробити (події на 16-53 год.), тобто водій не відмовлявся від освідування.

Згідно з п. 12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з п. 22 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

За ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як наслідок, у зв`язку з вищеперерахованими порушеннями, проведений лікарем-наркологом та поліцейськими огляд на стан наркотичного сп`яніння вважається недійсним.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оцінюючи надані докази, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, на підставі усього вищевикладеного, провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ч. 6 ст. 28, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 247, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП, суд -

Постановив:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду.

Суддя О.С. Яцун