Дата документу 05.08.2024
Справа № 501/3259/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Яковця Є.О.,

розглянувши матеріали, що надійшли з ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області про притягнення до відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, яка офіційно не працює, є особою з інвалідністю, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАД №169101 від 22 липня 2024 року, ОСОБА_1 ухилилася від виконання, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, обов`язків щодо виховання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання 19 липня 2024 року, о 10:00 год, перебуваючи за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Чорноморськ, вул. Набережна, на Центральному пляжі та пляжі "Сокіл", здійснювала торгівлю з рук, а саме пончики, кукурудзу, пахлаву, попкорн у невстановленому місці.

Дії ОСОБА_1 особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибула, надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частина 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Отже, диспозиція даної статті посилається на певне законодавство, яке передбачає виконання певних обов`язків. Тому для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності повинно бути доведено, які саме обов`язки не були нею виконані і яким законодавством передбачене їх виконання.

Тобто, ухиленням від виконання зазначених обов`язків є не будь-яка дія, а лише така, яка спрямована на невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно з ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

На переконання суду, протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б не викликали сумнівів у суду.

З огляду на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено від виконання яких саме обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання малолітньої дитини ухилилася ОСОБА_1 , суд не може вважати протокол про адміністративне правопорушення достатнім доказом винуватості особи.

В свою чергу з матеріалів, зокрема рапорту про прийняття заяви від ОСОБА_2 вбачається, що 22 липня 2024 року о 12:45 годин сталася бійка, під час якої продавець чебуречної кинув стільцем у голову.

Також матеріали справи містять письмові пояснення ОСОБА_2 , в яких також зазначено про те, що 22 липня 2024 року відбулася бійка. Також пояснення містять інші відомості, однак, в них відсутні відомостей про те, що 19 липня 2024 року вона здійснювала торгівлю продуктовими товарами на пляжі.

Крім того з письмових пояснень ОСОБА_3 вбачається, що він здійснював торгівлю 22 липня 2024 року на пляжі, та сталася бійка з іншими особами.

Інших документів, матеріали справи не містять, тобто відсутні докази того, що неповнолітня ОСОБА_2 19 липня 2024 року здійснювала торгівлю продуктовими товарами на пляжах, як це зазначено в протоколі.

Також матеріали справи не містять жодних доказів того, що такі дії ОСОБА_2 вчиняє внаслідок ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї дитини.

Враховуючи наведене вище, суд також дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання неповнолітньої дитини, а також відсутні будь-які інші докази, які б підтверджували обставини, викладені в протоколі.

Суд, самостійно не може встановлювати обставини вчинення адміністративного правопорушення, та розглядає справу в межах обставин, які зазначені в протоколі.

Інших будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у невиконанні своїх батьківських обов`язків, особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи не долучено.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю: за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з недоведеністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 245, 247, 251, 252, 268, 283, 284, 285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя

Постанова набрала законної сили «__»___________2024 р.