Справа № 953/9405/24
Провадження № 3/953/2766/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Глос М.Л., розглянувши адміністративний матеріал, направлений з ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, неодруженого, старшого солдата, старшого навідника військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

22.09.2024 року о 09 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_1 в умовах особливого періоду воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами), під час виконання обов`язків військової служби по АДРЕСА_2 мав ознаки алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння було встановлено у ході медичного огляду, проведеного за визначеною законом процедурою у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 з використанням спеціального технічного засобу АЛКОНТ М (№ 00253), за результатами якого вміст алкоголю у крові ОСОБА_1 становив 2,27 проміле.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності у зв`язку з його участю у заходах щодо відсічі і стримування збройної агресії РФ проти України.

За таких обставин, з метою дотримання встановленого законом строку розгляду справи суд вважає за можливе розглянути її за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, участь якої відповідно до ст. 268 КУпАП у справах даної категорії не є обов`язковою.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків (за наявності), документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись зазначеними вимогами закону, повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов таких висновків.

Стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 під час виконання обов`язків військової служби підтверджено письмовими доказами, які містяться у матеріалах справи, зокрема даними: протоколу серії ДНХ-2/7931 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, від 23.09.2024 року (а.с. 3-5); акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу № 3714 і роздруківки тесту на алкоголь від 22.09.2024 року про виявлення у крові ОСОБА_1 алкоголю на рівні 2,27 проміле (а. с. 6, 7); рапорту командира 1 мінометної батареї 3 батальйону військової чистини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про виявлення ним старшого солдата ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння і доставлення його до ІНФОРМАЦІЯ_1 для проведення медичного огляду (а. с. 13), письмових пояснень ОСОБА_1 про повне визнання провини у вчиненні адміністративного правопорушення за викладених у протоколі обставин (а.с. 8).

Згідно зі ст. 1 розділу I Закону України «Про оборону України», особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджений воєнний стан на всій території України, у тому числі на території Харківської області. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента України № 469/2024 від 23.07.2024 року з 05 год. 30 хв. 12.08.2024 року на строк 90 діб.

З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності і взаємозв`язку, суд вважає доведеним факт виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби у нетверезому стані, що вчинено в умовах особливого періоду. Зазначені дії підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Крім цього, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень ОСОБА_1 упродовж останнього року двічі піддавався адміністративним стягненням за аналогічні проступки постановами Київського районного суду м. Харкова від 25.10.2023 року у справі № 953/9744/23 (провадження н/п 3/953/3680/23) та Харківського районного суду Харківської області від 01.10.2024 року у справі № 635/7591/24 (провадження № 3/635/2902/2024). На день вчинення ОСОБА_1 правопорушення, за яке він притягується до адміністративної відповідальності у цій справі, постанова суду від 25.10.2023 року набрала законної сили і накладене нею стягнення за ст. 172-20 КУпАП не було погашене у порядку, встановленому ст. 39 цього Кодексу. Дані обставини можуть свідчити про наявність у діях ОСОБА_1 такої кваліфікуючої ознаки адміністративного проступку, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, як вчинення його особою, котру протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке саме порушення.

Разом із тим, предметом розгляду суду є протокол про адміністративне правопорушення, у якому окреслюються межі судового розгляду. Керуючись вимогами ст. 280 КУпАП, суд вирішує у справі питання, чи вчинила дана особа лише те адміністративне правопорушення, що зазначене у протоколі, за викладених у цьому документі обставин і чи правильною є юридична кваліфікація діяння.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, враховуючи процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності і зміст адміністративних стягнень, які можуть бути досить обтяжливими для людини і становити істотне втручання у її конвенційні права, норми КУпАП носять карний кримінально-правовий характер, а справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальними і підпадають під гарантії справедливого судового розгляду, встановлені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (зокрема, рішення у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, п. п. 21-22).

За своїм змістом протокол про адміністративне правопорушення подібний до обвинувального акта у кримінальному провадженні як документа, в якому викладається офіційне твердження уповноваженого органу держави про вчинення особою правопорушення з зазначенням фактичних обставин його скоєння, юридичного формулювання обвинувачення і правової кваліфікації діяння. З огляду на викладене суд вважає за можливе застосувати у справі про адміністративне правопорушення за аналогією правила статті 337 Кримінального процесуального кодексу України щодо розгляду справи лише у межах висунутого обвинувачення.

Виходячи з наведеного суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, не вправі вирішувати питання про наявність чи відсутність у діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу іншого правопорушення або інших кваліфікуючих ознак проступку, ніж ті, що ставляться їй за провину згідно із протоколом. Вчинення таких дій означало б виконання судом невластивої йому функції і перебирання не себе процесуальної компетенції сторони обвинувачення (органу, уповноваженого складати протокол про адміністративне правопорушення), що є несумісним з установленими у ст. 6 Конвенції гарантіями справедливого судового розгляду.

З огляду на викладене суд, розглядаючи справу у межах протоколу про адміністративне правопорушення, не вирішує питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 юридичної ознаки повторності проступку, яка йому не ставиться за провину органом Військової служби правопорядку. Однак факти попередніх притягнень його до адміністративної відповідальності впродовж останнього року за аналогічні правопорушення суд бере до уваги під час накладення адміністративного стягнення як дані, що характеризують особу порушника.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого проступку і дані про особу ОСОБА_1 , котрий на час скоєння правопорушення мав адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, накладене постановою суду від 25.10.2023 року і не погашене в установленому законом порядку, а також вчинив аналогічний проступок 03.07.2024 року, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності постановою суду від 01.10.2024 року.

З огляду на те, що визначений у статті 34 цього Кодексу перелік обставин, що пом`якшують адміністративну відповідальність, не є вичерпним, суд враховує як таку повне визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

Обставин, які б відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжували адміністративну відповідальність, суд за результатами розгляду справи у межах протоколу про адміністративне правопорушення не встановив.

Санкція ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, передбачає накладення штрафу у розмірі від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Разом із тим відповідно до загального правила, визначеного у ч. 1 ст. 32-1 КУпАП, арешт з утриманням на гауптвахті застосовується лише у виключних випадках за окремі види військових адміністративних правопорушень. Беручи до уваги характер скоєного проступку, повне визнання ОСОБА_1 вини і відсутність обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність, зазначене стягнення, на переконання суду, буде не співмірним тяжкості правопорушення і непропорційним унаслідок суворості.

Проте, оскільки ОСОБА_1 упродовж року втретє притягується до адміністративної відповідальності за аналогічні проступки, суд вважає за необхідне застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі, наближеному до максимальних меж санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Положення статті 40-1 КУпАП покладають на особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, обов`язок сплатити судовий збір у разі винесення судом постанови про накладення на неї адміністративного стягнення.

Разом із тим, пунктом 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» для військовослужбовців встановлено пільгу у виді звільнення від сплати судового збору у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Зазначена правова норма не встановлює жодних винятків залежно від категорії відповідної справи, судової юрисдикції, процесуального становища військовослужбовця, а також змісту рішення, прийнятого судом за результатами розгляду справи.

У цій справі військовослужбовця ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності під час виконання ним службових обов`язків військової служби за адміністративне правопорушення, пов`язане з виконанням таких обов`язків. Отже, судовий збір не підлягає стягненню з нього на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 9, 33, 172-20, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 28 900 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот) грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати ОСОБА_1 штрафу у розмірі 28 900 грн. у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, з нього підлягатиме стягненню подвійний розмір штрафу у сумі 57 800 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя М. Л. Глос