Провадження № 3/557/906/2024
Справа № 557/1599/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Пацко Д.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла Департаменту патрульної поліції УПП в Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

19 липня 2024 року о 12 год. 52 хв. на автодорозі М-06 «Київ-Чоп», 308 км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «MAN TGA» д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не врахував дорожню обстановку, та не реагував на її зміну під час маневру перестроювання не надав перевагу та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «DAF» д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом «Stokota Opl» д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався у попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, чим порушив вимоги п. 2.3 б), 10.3 ПДР України.

Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки для ВКФ «ВІТА-АВТО».

Вказані дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

Окрім того, 19 липня 2024 року о 12 год. 52 хв. на автодорозі М-06 «Київ-Чоп» 308 км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «MAN TGA» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події, чим порушив вимоги п. 2.10 а) ПДР України.

Вказані дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковані за ст. 122-4 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином у передбаченому законом порядку. За таких обставин, на підставі ст. 268, 277-2 КУпАП, суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суддя приходить наступного висновку.

Згідно ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна передбачена диспозицією ст. 124 КУпАП.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, суддя вбачає у діях правопорушника ОСОБА_1 ознаки складу правопорушення, передбачених ст. 122-4 , ст. 124 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 підтверджується:

-відомостями, які зазначені в протоколах про адміністративні правопорушення серії ААД №616477, ААД №6916238 від 25.07.2024 року;

-схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.07.2024;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Зазначені вище докази є узгодженими між собою і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому такі суддя вважає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Протилежного доказам, з`ясованим в судовому засіданні, не встановлено.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» ( рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» ( рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» ( Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Таким чином, докази, які долучені працівниками поліції до матеріалів справи є достатньо переконливі, чіткі та узгоджені між собою.

Під час накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП не враховуються, а тому в разі встановлення вини особи суддя лише накладає стягнення, передбачене санкцією відповідної статті.

При накладенні адміністративного стягнення, враховую особу винного, характер вчиненого діяння, приходжу до переконання, що відносно ОСОБА_1 слід призначити стягнення відповідно до положень ст. 36 КУпАП слід призначити стягнення за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, якою є санкція ст. 122-4 КУпАП, у виді позбавлення права керувати транспортним засобом строком на 1 (один) рік, що буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

На підставі статі 40-1 КУпАП підлягає стягненню з правопорушника на користь держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284, 287-289 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП та застосувати на підставі ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (п`ятсот тридцять шість) гривень 60 копійок на рахунок №UА0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету - 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Пацко