Справа №574/1051/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції -
Номер провадження 23-з/816/193/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 173 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 грудня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми подання в. о. голови Буринського районного суду Сумської області Гука Т. Р. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення № 574/1051/24 відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП на розгляд іншого суду,

установив:

25.11.2024 до Сумського апеляційного суду надійшло подання в. о. голови Буринського районного суду Сумської області щодо направлення заяви судді Гука Т. Р. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення № 574/1051/24 відносно ОСОБА_2 за ст. 173 КУпАП на розгляд іншого суду в межах юрисдикції Сумського апеляційного суду.

Вказане подання вмотивоване тим, що до судді Буринського районного суду Сумської області Гука Т. Р. у результаті автоматизованого розподілу надійшла для розгляду справа № 574/1051/24 (провадження № 3-зв/574/13/24) відносно ОСОБА_2 за ст. 173 КУпАП, в якій 19.11.2024 суддя Гук Т. Р. заявив самовідвід, однак за результатами проведення автоматизованого розподілу призначення судді для розгляду цієї заяви не відбулося через відсутність потрібної кількості суддів.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи подання, апеляційний суд вважає, що подання в. о. голови суду підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. При цьому чинні процесуальні норми КУпАП не містять положень щодо підстав і порядку передачі провадження на розгляд іншого суду (зміну територіальної підсудності).

ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності. ЄСПЛ також за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).

З огляду на викладене, виходячи із системного аналізу законодавства України, усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення порушеного в. о. голови суду питання поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при визначенні підсудності справи про адміністративне правопорушення, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом учасників провадження (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Нормами, про які йдеться мова у КПК є: ст. 7, 21, які визначають, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону; ст. 34, згідно якої провадження передається на розгляд іншого суду, якщо після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду, а питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується судом апеляційної інстанції за поданням місцевого суду.

Таким чином, самовідвід судді у справі про адміністративне правопорушення має розглядатися іншим суддею цього місцевого суду, а у разі неможливості - заява про самовідвід має бути розглянута суддею іншого місцевого суду у межах територіальної юрисдикції апеляційного суду.

Оскільки в Буринському районному суді Сумської області неможливо утворити склад суду для розгляду заяви судді Гука Т. Р. про самовідвід, то цю заяву разом з доданими матеріалами необхідно направити до іншого суду.

Керуючись ст. 2, 276 КУпАП,

постановив:

Подання в. о. голови Буринського районного суду Сумської області ГУКА Т. Р. задовольнити.

Матеріали заяви судді ГУКА Т. Р. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення № 574/1051/24 відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП направити на розгляд до Путивльського районного суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов