ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6356/24
Провадження № 3/210/2755/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 листопада 2024 року

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Скотар Р.Є., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника ОСОБА_1 Руденко А.П., потерпілого ОСОБА_2 , представника потерпілого адвоката Трофименко М.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з ГУНП в Дніпропетровській області КРУП ВП №2 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце роботи: голова ОСББ, місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 ,

за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді 31 жовтня 2024 року надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП.

Згідно протоколу серії ВАД №643464 від 24 жовтня 2024 року, 04.10.2024 року близько об 11.00 год. громадянка ОСОБА_1 , знаходячись біля буд.№2 по вул. Медична м. Кривого Рогу, висловлювалася нецензурною лайкою у бік гр. ОСОБА_2 , чим скоїла дрібне хуліганство та порушила ЗУ №55/97-ВР від 07.02.1997 року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.173 КУпАП.

До початку судового засідання, 13.11.2024 року від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про закриття провадження, в обґрунтування якого зазначила, що у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно неї, в графі «свідки» зазначено лише одного свідка ОСОБА_3 , підпису якого протокол про адміністративне правопорушення не містить. Крім того, зазначила, що докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, просила суд закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу та події адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні 26.11.2024 року ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП не визнала, зазначила, що нецензурною лайкою в бік ОСОБА_2 04.10.2024 року об 11.00 годині не висловлювалась. Просила закрити провадження у справі.

В судовому засіданні 26.11.2024 року представник ОСОБА_1 Руденко А.П. просив закрити провадження у справі, оскільки в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

В судовому засіданні 26.11.2024 року потерпілий ОСОБА_2 зазначив, що 04.10.2024 року близько об 11.00 год. йшов з дружиною додому, та проходячи повз ОСОБА_1 , яка розмовляла з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , почув, як ОСОБА_1 ображала його. Коли ОСОБА_2 запитав у ОСОБА_1 , як довго вона буде його ображати, остання замахнулась на нього граблями і почала висловлюватись нецензурною лайкою в його сторону.

Дослідивши в судовому засіданні адміністративний матеріал, вислухавши думку учасників, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Суд розглядає справу виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення та позбавлений можливості змінювати кваліфікацію вчиненого правопорушення.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Диспозиція ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом адміністративного проступку, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Найбільш розповсюджена форма дрібного хуліганства - нецензурна лайка у громадських місцях, непристойні висловлювання. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце.

Громадське місце - вільна в доступі необмеженому колу осіб територія нежитлового та невиробничого призначення, яка використовується для задоволення особистих потреб, у межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку. Отже, громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.

З об`єктивної сторони, хуліганство, незалежно від виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), характеризується порушенням громадського порядку, а з суб`єктивної сторони - умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства.

Тобто, дрібне хуліганство характеризується наявністю умислу. Особа, яка скоїла дрібне хуліганство, розуміє, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає чи умисно допускає неповагу до суспільства.

Адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП має матеріальний склад, тому суспільно небезпечні наслідки можуть бути поставлені у вину особі лише за умови, що вони перебували в причинно-наслідковому зв`язку з його дією або бездіяльністю.

З системного аналізу діючого законодавства вбачається, що суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до дестабілізації стану суспільства.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові "Про судову практику у справах про хуліганство" від 22 грудня 2006 року № 10 дійшов висновку про те, що судам, необхідно встановлювати всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясовувати, чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства. Так, згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство» дрібне хуліганство - це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 288/1158/16-к обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №643464, громадянка ОСОБА_1 , знаходячись біля буд.№2 по вул. Медична м. Кривого Рогу, висловлювалася нецензурною лайкою у бік гр. ОСОБА_2 , чим скоїла дрібне хуліганство та порушила ЗУ №55/97-ВР від 07.02.1997 року.

Між тим, у протоколі взагалі не зазначено, яким чином та чи був порушений громадський порядок і спокій громадян, як і не зазначено мотив вчинення ОСОБА_1 відповідних дій.

При цьому, суду не було надано об`єктивних доказів висловлювання нецензурною лайкою та умисного порушення ОСОБА_1 саме громадського порядку і спокою громадян відповідно до диспозиції ст.173 КУпАП.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 від 05.10.2024, які містяться в матеріалах справи, останній зазначив, що 04.10.2024 року ОСОБА_1 зі словами, що вона підніме на нього руки і вдарить граблями, почала ображати його дружину ОСОБА_6 та всю його родину, також погрожувала фізичною розправою.

Таким чином, дані, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають письмовим поясненням ОСОБА_2 та поясненням останнього, наданим в судовому засіданні, через що не можливо встановити, чи саме ОСОБА_2 ображала нецензурною лайкою ОСОБА_1 04.10.2024 об 11.00 годині.

Із наявних матеріалів справи не вбачається у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП: ні об`єктивної сторони правопорушення у сфері суспільних правовідносин, ні суб`єктивної - у формі умислу особи на скоєння хуліганських дій, з метою порушення громадського порядку.

Крім того, допротоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №643464 не долучено об`єктивних доказів на підтвердження даного правопорушення, в тому числі відеозаписів з нагрудних камер поліцейських.

До адміністративного матеріалу, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , жодного належного доказу в підтвердження того, що 04.10.2024 року близько об 11.00 год. громадянка ОСОБА_1 , знаходячись біля буд.№2 по вул. Медична м. Кривого Рогу, висловлювалася нецензурною лайкою у бік гр. ОСОБА_2 , надано не було.

Частиною 1 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол.

При цьому сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173 КУпАП, з огляду на наступне.

За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі, у розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, а обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у суду.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності, оскільки обставини, викладені у протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів, тому, протокол не відповідає вимозі його достовірності.

Суд не бере до уваги відеозапис, долучений стороною потерпілого до матеріалів справи, оскільки з переглянутого відеозапису не можливо встановити дату і час подій, які на ньому відображені, а відтак даний відеозапис не може бути належним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Судом не приймаються до уваги подяка, характеристики на потерпілого ОСОБА_2 та його заяви до органів поліції, оскільки дана справа розглядається виключно в межах подій, які мали місце 04.10.2024 року близько 11.00 години та відносно ОСОБА_1 , таким чином, долучені представником потерпілого докази не стосуються матеріалів даної справи.

Долучені ОСОБА_1 до матеріалів справи заява свідка ОСОБА_7 про події від 26.09.2024, колективні скарги мешканців будинку АДРЕСА_2 від 11.10.2024, заява ОСОБА_1 до органів поліції від 18.03.2024 також не приймаються судом до уваги, оскільки не стосуються події, яка мала місце 04.10.2024.

Допитаний в судовому засіданні 26.11.2024 року у якості свідка ОСОБА_3 суду пояснив, що є сусідом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зазначив, що 04.10.2024 близько 12:00 години (в обід) свідком сварки була його дружина, яка покликала його до вікна спостерігати. ОСОБА_3 зазначив, що знаходячись вдома, бачив з вікна, як ОСОБА_1 замахувалась граблями на ОСОБА_2 та виражалась нецензурною лайкою. ОСОБА_3 зазначив, що не знає, через що виник конфлікт, оскільки сварка відбувалась близько в 15 метрах від його будинку, зазначив, що просто чув, як ОСОБА_1 голосно кричала нецензурні слова. Крім того вказав, що на місті конфлікту з ОСОБА_1 ще були ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , проте, ОСОБА_3 не чув, щоб вони розмовляли.

Проте, у письмових поясненнях від 24.10.2024 ОСОБА_3 зазначив, що 04.10.2024 року близько об 11.00 год. бачив з вікна, як ОСОБА_1 виражалась нецензурною лайкою та штовхала ОСОБА_8 .

З показів свідка ОСОБА_3 не можливо встановити, чи саме в бік ОСОБА_2 виражалась нецензурною лайкою ОСОБА_1 , як про те зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки ОСОБА_3 особисто присутнім на місці події не був, зазначив, що спостерігав з вікна свого будинку, який знаходиться в 15 метрах від події, не чув, через що виник конфлікт, зазначив, що на місці події, окрім ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були ще інші особи ОСОБА_9 та ОСОБА_4 .

Суд не бере до уваги покази, надані свідком ОСОБА_3 в судовому засіданні, оскільки вони суперечать його письмовим поясненням від 24.10.2024 року, доданим до матеріалів справи.

Крім того, відповідно до ч.12 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами.

Проте, всупереч вимогам Інструкції, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №643464 від 24.10.2024 року підпису ОСОБА_3 , якого зазначено в графі «Свідки», не містить.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, вислухавши думку учасників справи, допитавши свідка, суд приходить до висновку про відсутність доказів вчинення дрібного хуліганства ОСОБА_1 .

Суд приходить до висновку, що надані матеріали адміністративної справи є суперечливими, не відповідають критеріям достовірності та належності, таким чином відсутні докази, які можуть свідчити «поза розумним сумнівом» про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно до ст. 7 КУПАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП, суддя доходить до висновку про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 283-285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст.173 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання скарги через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу.

Суддя: Р. Є. Скотар