Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/382/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Дубровська Н. М.
Категорія - 184 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2024 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 червня 2024 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Олексанлрія Кіровоградської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , перебуваючої в декретній відпустці, маючої на утриманні сина ОСОБА_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 184 КУпАП та провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.184 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення,

за участю:

захисника ОСОБА_1 ,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 червня 2024 року, ОСОБА_2 визнана винуватою у тому, що вона 17 січня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , відмовилася виконувати рішення Олександрійського виконавчого комітету №4 від 11.01.2024 року і надавати малолітнього ОСОБА_3 для побачень його з батьком ОСОБА_4 , чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 184 КУпАП.

Разом з цим, суд першоїі інстанції, виходячи з того, що на час розгляду справи закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.4 ст.38 КУпАП, прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі в зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

В апеляційній скарзі захисник Зайко О.Є., яка діє в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким визнати ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 184 КУпАП не винною та закрити провадження за відсутністю в її діях складу правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що дана постанова підлягає скасуванню, оскільки є необгрунтованою, прийнята із грубим порушенням норм процесуального права, не відповідає законодавству України, виходячи з наступного.

На переконання захисника, судом першої інстанції під час розгляду справи не дотримано вимог щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставини вчиненого адміністративного правопорушення, не проаналізувано наявні у справі докази, а його висновок про доведеність вини ОСОБА_2 є необгрунтованим та помилковим.

Так, зазначення про ніби то постійні приниження потерпілого ОСОБА_4 - є наклепом з не підтвердженими даними відносно ОСОБА_6 . Натомість, сама ж ОСОБА_2 є відповідальною, ввічливою, турботливою мамою та дисциплінованою людиною, що підтверджується характеристиками з місця роботи та проживання.

До того ж, ОСОБА_4 замовчується факт застосування ним психологічного насильства в результаті якого ОСОБА_2 , перебувала на обліку спеціалізованої служби первинного соціально-психологічного консультування осіб, які постраждали від домашнього насильства або насильства за ознакою статі з 21.04.2022 по 24.10.2022 з приводу факту вчинення домашнього насильства ОСОБА_4 відносно неї (належним чином завірена копія додається до апеляційної скарги). Даний факт підтверджується довідкою від Олександрійського міського центру соціальних служб за № 107/01-13 від 21.06.2023 року.

Надана до суду заява від 01.09.2023 року ОСОБА_4 про встановлення нового порядку виховання та спілкування з сином - обгрунтовує лише можливість і бажання батька більше часу спілкуватися з дитиною, і жодним чином не впливає на бажання матері доглядати і виховувати сина - ОСОБА_7 . Оскільки ОСОБА_2 перебуває у відпустці по догляду за дитиною та приділяє сину увесь свій час та сили, займаючись з ОСОБА_8 його фізичним, психологічним, емоційним та розумовим розвитком.

До того ж, ОСОБА_2 , не заперечує проти зустрічей ОСОБА_4 з сином ОСОБА_8 на нейтральній території, але за участю ОСОБА_2 , оскільки за рекомендаціями лікаря дитина потребує спілкування і перебування одночасно з обома батьками.

ОСОБА_2 навіть подавала заяву від 17.01.2024 року до служби у справах дітей про те, що її син ОСОБА_9 потребує спілкування з батьком, а батько - ОСОБА_4 відмовляється від зустрічей в окремій кімнаті у квартирі ОСОБА_2 коли дитина хворіє. І жодним чином не бажає і не перешкоджає зустрічам та спілкуванню дитини з батьком, а тим паче не має на меті ображати батька свої дитини.

Окрім протоколу про вчинення адміністративного правопорушення до суду були подані листи Олександрійського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 31.08.2023 року, 13.10.2023 року, 06.11.2023 року, які підтверджують лише факт того що до них зверталися з викликом.

На відеозаписі з боді-камер відсутні взагалі дані про перешкоджання для зустрічі ОСОБА_4 у житловому приміщенні, де проживає ОСОБА_2 з дитиною. Натомість, на відео є лише факт складання протоколу в квартирі ОСОБА_2 з працівниками поліції, а тому знову ж таки відсутні факт перешкоджання виконанню рішення «Про участь у вихованні дитини».

З пояснень свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 видно, що у зв`язку з хворобливим станом дитини була пропозиція від ОСОБА_2 піднятися до квартири проживання дитини з матір`ю, для реалізації побачення ОСОБА_7 з батьком. Та надання можливості не пропускати дорогоцінний час спілкування дитини з ОСОБА_4 згідно рішення «Про участь у вихованні дитини».

Суд першої інстанції не взяв до уваги довідки з медичних закладів, які підтверджують діагноз дитини у затримці мовленнєвого розвитку, астенно-невротичний синдром, і рекомендації з соціалізації дитини, при можливості відвідування дитячого колективу.

З наведених підстав захисник вважає, що висновки суду відносно ОСОБА_2 не відповідають матеріалам справи та встановленим обставинам, а тому є необгрунтованим, а отже твердження про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого є безпідставним і підлягає скасуванню.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_2 та її захисника Зайко О.Є. у підтримку апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_4 та його представника адвоката Боровського В.А., які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги у зв`язку з її необґрунтованістю, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ч. 2 ст. 19 Сімейного кодексу України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду.

Диспозицією ч. 5 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП, ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №1 від 17.01.2024 року; заявою ОСОБА_4 від 01.09.2023 року про встановлення нового порядку виховання та спілкування з сином; заявою ОСОБА_4 про невиконання рішення Виконкому Олександрійської міської ради від 14.12.2023 року; листами Олександрійського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 31.08.2023 року, 13.10.2023 року,06.11.2023 року; рішенням Виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області №4 від 11.01.2024 року Про внесення змін до рішення виконавчого комітету міської ради від 15.06.2023 року №322 «Про участь у вихованні дитини», а також іншими наявними доказами у справі.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Посилання захисника на те, що висновки суду відносно ОСОБА_2 не відповідають матеріалам справи та встановленим обставинам, а тому є необгрунтованим, а отже твердження про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого є безпідставним, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 адвоката Зайко О.Є. жодним чином не стосуться справи про адміністративне правопорушення, та являються лише спробою уникнути відповідальності передбаченої ч. 5 ст. 184 КУпАП та спростовуються наступним.

Як вбачається з довідки ТОВ «Клінінка сімейної медицини «МедАльянс» №03012-24 від 03.01.2024 року, діагноз «криза 18 місяців» не передбачає заборону на побачення дитини кимось з батьків. Навпаки, для нормального психологічного розгляду дитині необхідно спілкуватися як з матір`ю так і з батьком. Для запобігання стресових ситуацій, які затримують психоневрологічний розвиток дитини, пацієнту ОСОБА_3 08.01.2022 року, було надано рекомендації, в тому числі по присутності матері в будь-який момент за бажанням дитини та консультація психолога спільно мати+тато+дитина. Заборона на побачення дитини з батьками/опікунами встановлюється за рішенням суду або інших інстанцій та не входить до компетенції медичних працівників.

Отже посилання захисту на даний виснок жодним чином не може слугувати підставою для заборни батьку побачення з дитиною.

Крім того, посилання захисника на той факт, що на відео є лише факт складання протоколу в квартирі ОСОБА_2 з працівниками поліції, а тому відсутній факт перешкоджання виконанню рішення «Про участь у вихованні дитини», спростовується вказаним відеозаписом, який був дослідженим в суді першої інстанції та з якого вбачається, що потерпілий, його представник, поліцейський та представник служби у справах дітей намагалися потратити до житлового приміщення для зустрічі ОСОБА_4 з дитиною ОСОБА_3 , проте їм цього не вдалося, оскільки мати дитини повідомила, що останній захворів, та закрила вхідні двері, на дзвінки в двері не відкривала.

Як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду захисником не надано достатньо доказів на спростування зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин правопорушення.

З огляду на вищезазначене, сукупність досліджених в суді першої та апеляційної інстанцій доказів підтверджує, що дії ОСОБА_2 кваліфіковані вірно за ч. 5 ст. 184 КУпАП.

З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративні правопорушення, не має підстав вважати, що вказане рішення є необгрунтованим.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

При розгляді справи судом порушень вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 червня 2024 року, стосовно ОСОБА_2 за ч.5 ст. 184 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко