Провадження № 33/801/944/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Литвина С. С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що 01 жовтня 2024 року о 11 год. 50 хв. по вул. Тиврівське шосе, 1 в м. Вінниці водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Suzuki, р/н НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 4.10 (круговий рух), не надав перевагу в русі транспортному засобу Nissan, р/н НОМЕР_2 , який рухався по колу, та допустив зіткнення з ним, в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 16.12 Правил дорожнього руху. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду у частині накладеного стягнення, 11 листопада 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати у частині застосування до нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців, признавши інше покарання не пов`язане із позбавленням права керування.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у судовому засіданні ОСОБА_1 визнав свою вину, щиро розкаявся. Відповідальність, завдана водієм, застрахована, а тому завдані збитки будуть відшкодовані. Окрім того потерпілий ОСОБА_2 щодо накладення стягнення на ОСОБА_1 покладався на розсуд суду, а тому накладене адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є занадто суворим, несправедливим та не відповідає загальним принципам накладення стягнення.

Окрім того ОСОБА_1 просить поновити йому строк на подання апеляційної скарги, посилаючись на те, що копію постанови він отримав 01 листопада 2024 року, а останній день десятиденного строку припадає на неділю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені у ній підстави.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення не пов`язаного із позбавленням права керування транспортними засобами.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, доводи його захисника, пояснення потерпілого, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Оскаржувана постанова винесена 31 жовтня 2024 року, відтак останній день десятиденного строку на її апеляційне оскарження припадає на 10 листопада 2024 року (неділя).

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу 11 листопада 2024 року (понеділок), а тому враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що з метою недопущення позбавлення ОСОБА_1 права на доступ до правосуддя та на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, строк на подання апеляційної скарги можливо поновити.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить із такого.

Відповідно до положень статті 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Факт учинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, кваліфікація його дій та доведеність вини в суді апеляційної інстанції ним не оспорюється, а тому висновок місцевого суду в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Водночас, на переконання апеляційного суду, при накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст. 33 КУпАП та застосував стягнення, яке за своїм видом є явно надто суворим.

Апеляційний суд враховує особу правопорушника, який уперше притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненому щиро розкаявся.

Окрім того потерпілий ОСОБА_2 в поясненнях у судовому засіданні, а також розпискою у письмовому вигляді, підтвердив, що ОСОБА_1 сплатив йому кошти у відшкодування завданої ним внаслідок ДТП матеріальної шкоди та просить не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає за можливе пом`якшити накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення та призначити його у виді штрафу, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ст. 124 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції необхідно змінити та застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що з урахуванням всіх обставин справи, особи правопорушника, буде відповідати вимогам статті 7 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що таке стягнення є необхідним, буде достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним у майбутньому нових правопорушень, а також відповідатиме меті накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 33, 245, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2024 року змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

У решті постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук