Провадження №: 3-зв/752/7/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 грудня 2024 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Бойко О.В., розглянувши заяву про відвід судді Коваль В.О., від потерпілого ОСОБА_1 у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яка у відповідності з вимогами закону була розподілена для розгляду судді Коваль В.О.

До суду надійшла заява від потерпілого ОСОБА_1 , про відвід судді Коваль В.О., від розгляду вказаної вище справи про адміністративне правопорушення, оскільки в судовому засіданні від 26.11.2024 року, суддя Коваль В.О., допустила поведінку та висловлювання, які свідчать про її необ`єктивність та упередженість, відсутність наміру встановити істину та прийняти законне рішення. Це виявилось у створенні судом атмосфери очевидної прихильності стороні винуватця ДТП, з одночасним обмеженням представника потерпілого, а відтак і потерпілого у праві відстоювати обрану правову позицію, наданими процесуальним законом способами, а відтак невизнанні судом права одного учасника процесу одержати доступ до справедливого правосуддя.

Представники потерпілих та потерпілі в судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення не надіслали.

Захисник Клюц С.О., та ОСОБА_2 , в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви про відвід, вказували, що спілкування з суддею Коваль В.О., поза межами суду у них не було, тиску на неї не чинили, в родинних відносинах не перебувають.

Оскільки чинним КУпАП не унормовано порядок вирішення заяви про відвід судді, подана заява вирішується в порядку аналогії з посиланням на деякі положення КПК України, оскільки, відповідно до вимог ст. 2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені і у ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Враховуючи вказане, а також вимоги ст. 9 Конституції України та ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", відповідно до яких суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, суддя вважає, розгляд заяви про відвід судді в рамках справи про адміністративне правопорушення можливим та таким, що направлений на захист прав особи щодо розгляду його справи безстороннім судом, не дивлячись на прогалину в КУпАП.

Зі змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини з питань неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами.

Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно з вимогами ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

З аналізу процесуального законодавства слідує, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Разом з тим, право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

У той же час сторони та учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами і зловживання процесуальними правами не допускається.

З поданої до суду заяви про відвід, при відсутності будь яких додаткових доказів, немає підстав стверджувати про прихильність судді Коваль В.О., до будь якої зі сторін, а отже і упередженості та зацікавленості у результатах розгляду справи. Відсутність потрібної, на думку сторони, реакції судді на будь які емоційні прояви учасників процесу та їх невербальні дії, що не порушували правила поведінки в судовому засіданні та правила адвокатської етики, також не свідчить про прихильність до будь якої зі сторін.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», ст.ст. 2, 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст. 268, 271 КУпАП України, практикою ЄСПЛ, суддя,-

постановив:

відмовити у задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_1 про відвід судді Коваль В.О., від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова судді оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В.Бойко