ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2608/24 Справа № 188/1687/24 Суддя у 1-й інстанції - Бурда П. О. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційну скаргу захисника Демиденко Мирослави Валеріївни на постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2024 року стосовно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

за участю в режимі відеоконференції:

захисника Демиденко М. В.

представника потерпілого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2024 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 850 гривень 00 копійок.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 10 липня 2024 року о 00 годині 40 хвилин на 1096 км+40м автодороги М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , перевозячи на буксирі шляхом часткової погрузки автомобіля «Ssang Yong», д.н.з. НОМЕР_2 , не слідкував за технічним станом автомобіля, внаслідок чого під час руху відірвалось заднє ліве колесо, на яке надалі наїхав автомобіль «Toyota», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , після чого вказаний автомобіль занесло в кювет, де він перекинувся. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.3б Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В клопотанні про поновлення строку захисник зазначає, що ОСОБА_2 та його захисник не були повідомлені належним чином про час і дату судового засідання в суді першої інстанції, копію оскарженої постанови, вони отримали тільки в підсистемі "Електронний суд" 08 серпня і 09 серпня 2024 року подали первинну апеляційну скаргу, яка була повернута апеляційним судом. Після усунення недоліків, повторно звернулись зі скаргою. Вважає причини пропуску строку поважними і просить поновити строк апеляційного оскарження вказаної постанови.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 .

В обґрунтування апеляційних вимог наводить доводи, зміст яких зводиться до того, що суд першої інстанції виніс постанову на підставі неправильно встановлених обставин справи, зокрема механізму ДТП, а викладені в протоколі обставини, не підтверджуються доказами, долученими до протоколу.

Зазначає, що в постанові жодним чином не описане порушення та пункт правил ПДР України, який порушив ОСОБА_2 до матеріалів справи не додано жодних доказів технічної несправності транспортного засобу.

Дана дорожньо-транспортна пригода відбулася в результаті наїзду автомобіля Toyota в задню ліву частину автомобіля Ssang yong, що підтверджуються фотознімками доданими до клопотання.

Вважає, що у даному випадку орган Національної поліції не надав жодних належних і допустимих доказів, які б давали можливість суду першої інстанції встановити поза розумним сумнівом, що водій ОСОБА_2 допустив порушення вимог п. 2.3 б) ПДР України та наявність несправностей автомобіля Ssang yong тобто саме обвинувачення по суті ґрунтується виключно на показаннях потерпілого.

З матеріалів адміністративної справи видно, що саме у момент виконання водієм ОСОБА_4 обгону автомобілів «Renault», який перевозив на буксирі шляхом часткової погрузки автомобіль Ssang Yong під керуванням водія ОСОБА_2 і відбулося зіткнення в результаті якого і відпало колесо в автомобіля автомобіль Ssang Yong.

Відповідно до Правил дорожнього руху саме водій ОСОБА_4 порушив п.23 "б" та п.14.2 ПДР України і його дії у даному випадку знаходяться в причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та настанням наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судовому засіданні захисник Демиденко М. В. підтримала клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу з підстав, вкладених у них просив їх задовольнити, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Представник потерпілого ОСОБА_3 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а постанову суду без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування

практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Скорик проти України» Європейський суд з прав людини нагадав, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

Розглянувши клопотання захисника про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд зважає на те, що ОСОБА_2 та його захисник не були повідомлені про час та дату судового засідання в суді першої інстанції, а копія постанови направлена тільки 08 серпня 2024 року за заявою захисника та 16 серпня 2024 року подана первинна апеляційна скарга захисника.

Враховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, апеляційний суд вважає, що для забезпечення права ОСОБА_2 на апеляційне оскарження рішення суду, необхідно задовольнити клопотання та поновити строк апеляційного оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги Демиденко М. В. , які зводяться до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, апеляційний суд, доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_2 не підтверджується доказами, наявними в матеріалах провадження.

Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_2 суд першої інстанції в постанові обмежився лише переліком доказів, наявних в матеріалах справи та загальним висновком про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, без належної оцінки обставин ДТП та якості доказів, долучених до справи.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може, оскільки судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам, дослідженим судом та наявних в матеріалах справ.

Суд першої інстанції встановив, що 10 липня 2024 року о 00 годині 40 хвилин на 1096 км+40м автодороги М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , перевозячи на буксирі шляхом часткової погрузки автомобіля «Ssang Yong», д.н.з. НОМЕР_2 , не слідкував за технічним станом автомобіля, внаслідок чого під час руху відірвалось заднє ліве колесо, на яке надалі наїхав автомобіль «Toyota», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , після чого вказаний автомобіль занесло в кювет, де він перекинувся. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.3б Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Суд першої інстанції зазначив, що вказані обставини підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 753946 від 10.07.2024, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , схемою місця ДТП, рапортом чергового ВП № 4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, поясненнями ОСОБА_4 .

Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи, фото матеріали, долучені учасниками в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що обставини, викладені у протоколі та постанові суду не підтверджуються матеріалами справи.

Так, апеляційним судом встановлено, що жоден з доказів не містить достовірної інформації, що водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , перевозячи на буксирі шляхом часткової погрузки автомобіля «Ssang Yong», д.н.з. НОМЕР_2 , не слідкував за технічним станом автомобіля, внаслідок чого під час руху відірвалось заднє ліве колесо, на яке надалі наїхав автомобіль «Toyota», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 .

За змістом письмових пояснень ОСОБА_2 саме у момент виконання водієм ОСОБА_4 обгону на великій швидкості автомобілів «Renault», який перевозив на буксирі автомобіль Ssang Yong під керуванням водія ОСОБА_2 , відбулося зіткнення в результаті якого і відпало колесо в автомобіля Ssang Yong. Він ледве втримав автомобілі на дорозі.

За письмовими поясненнями ОСОБА_4 , з автомобіля «Ssang Yong», який буксирував автомобіль «Renault» під час руху відірвалось заднє ліве колесо, на яке надалі наїхав автомобіль «Toyota» під керуванням водія ОСОБА_4 .

Достовірних та переконливих доказів причини від`єднання колеса від автомобіля «Ssang Yong» у справі немає, пояснення водіїв, які є заінтересованими особами, містять різні версії подій. Захисник в апеляційній скарзі посилається на пошкодження заднього лівого бампера автомобіля «Ssang Yong», яке, за її твердженням, спричинене контактуванням автомобіль «Toyota» із задньою лівою частиною автомобіля «Ssang Yong», що, на її думку, призвело до подальшого виїзду автомобіля «Toyota» за межі проїзної частини та перекидання.

Сторони не заявляли клопотання про призначення трасологічної експертизи вказаного пошкодження на задньому лівому бампері автомобіля «Ssang Yong», тому встановити чи вказане пошкодження походить від зіткнення автомобілів або в результаті відірвання колеса, на підстав доказів, які містяться в матеріалах даної справи, наразі неможливо.

Апеляційний суд зауважує, що у випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв, того, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясування ступеня участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку.

Причинний зв`язок в автотранспортних правопорушеннях відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху й відповідними наслідками.

Дослідивши матеріали справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у справі відсутні достатні докази для встановлення порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 2.3 "б" ПДР і, як наслідок, в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не регламентує підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з недоведеністю винуватості або не встановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Отже висновки суду першої інстанції не підтверджуються доказами, дослідженими судом, що в даному випадку є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі стосовно водія ОСОБА_2 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що апеляційний суд скасовує постанову суду та закриває провадження у справі, то апеляційний суд не входить в аналіз інших доводів апеляційної скарги захисника Демиденко М. В. , а відтак скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання захисника Демиденко Мирослави Валеріївни та поновити їй строк апеляційного оскарження постанови Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Демиденко Мирослави Валеріївни задовольнити.

Постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2024 року стосовно ОСОБА_2 за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за статтею 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун