ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Нещерет О.С. на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2024 року, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участі в режимі відеоконференції:

представника Нещерет О.С.

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах, встановлених місцевим судом, 22 серпня 2024 року о 08 год. 38 хв. Донецька обл., Краматорський р-н., Лиманська ОТГ, с. Яцківка, вул. Свободи, 58-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Alcotest із позитивним результатом 0,73 %о, тест № 231, чим порушив вимоги п.2.9а) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляції:

- адвокат Нещерет О.С. просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, регулярно виконує бойові завдання командира, перебуває у місцях, де мобільний зв`язок відсутній, а тому, він не був обізнаний про дату та час розгляду справи, а дізнався про виклик до суду вже після прийняття постанови 04 жовтня 2024 року.

Вимоги апеляційної скарги по суті мотивує тим, що інспектори поліції взводу № 1 роти № 4 БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області здійснювали несення служби поза межами своєї території обслуговування, а тому не мали прав, тобто не були уповноважені складати протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Крім того вказує, що матеріалами справи не підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому, в розумінні вимог ПДР, він не був водієм.

Також адвокат зазначає і на відсутність відомостей, що ОСОБА_1 порушив правила ПДР, які були б підставою для його зупинки.

Адвокат також звертає увагу на те, що після того, як ОСОБА_1 висловив незгоду з результатом огляду, поліцейські порушили встановлений порядок огляду та не забезпечили доставлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я.

ОСОБА_1 про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є перешкодою для розгляду справи.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, в режимі відеоконференції представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвокат Нещерет О.С. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

Перевіряючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження вищезазначеної постанови, враховую, що справа була розглянута 04 жовтня 2024 року за відсутності ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, а тому позбавлений можливості на власний розсуд розпоряджатися своїм часом, що може бути визнано поважною причиною неприбуття до судового засідання. За наведених обставин, з урахуванням необізнаність із прийняттям судового рішення саме 04 жовтня 2024 року, з метою не порушення права ОСОБА_1 на захист, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та розглянути апеляційну скаргу по суті.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, виходжу з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При винесенні оскаржуваної постанови суддею суду першої інстанції вказані вимоги були дотримані і його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Висновок суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративні правопорушення серії ААД № 906045 від 22 серпня 2024 року, складним у відповідності до ст. 256 КУпАП, яким зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; роздруківкою з приладу Драгер, відповідно до якої, у ОСОБА_1 виявлено алкогольне сп`яніння, результат 0,73 ‰; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, у ОСОБА_1 виявлено стан сп`яніння, результат 0,73 ‰, з результатом якого ОСОБА_1 згоден; рапортом інспектора БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області від 22 серпня 2024 року, відповідно до якого, на підставі п. 7 ст. 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану, було зупинено транспортний засіб, в ході спілкування, у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Водію було запропоновано пройти тест на приладі Драгер, результат 0,73 ‰; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, відповідно до якого ОСОБА_1 добровільно пройшов огляду на стан алкогольного сп`яніння на приладі Драгер, результат якого 0,73 ‰, при цьому не вказував на жодні зауваження щодо незгоди з таким результатом огляду, а також не вказував на порушення порядку його огляду на стан алкогольного сп`яніння з боку працівників поліції.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким чином, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами, дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги в тій частині, що інспектори поліції здійснювали несення служби поза межами своєї території обслуговування, а тому не мали прав, тобто не були уповноважені складати протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , то ці обставини не є прийнятними, з огляду на надану самим адвокатом відповідь УПП в Донецькій області від 30 жовтня 2024 року, відповідно до якої, інспектор ОСОБА_2 здійснювала несення служби поза межами території обслуговування БПП на підставі бойового розпорядження.

За наведеного, відсутні підстави вважати, що інспектор Шушпанова Н.С. не була уповноважена складати протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Щодо доводів апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, то вони спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, згідно якого, автомобіль знаходиться біля проїзної частини, а сам ОСОБА_1 не оскаржує факт керування.

Тобто, наведені вище обставини безумовно вказують на те, що під час розглядуваних подій ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Не є слушними ствердження адвоката стосовно того, працівниками поліції була проігнорована незгода ОСОБА_1 з результатом огляду, що було б підставою для проходження огляду в закладі охорони здоров`я, оскільки ОСОБА_1 особисто повідомляв, що напередодні він вживав алкоголь. Крім того, ді та поведінка останнього не вказували на незгоду з таким результатом огляду, а також не вказували на порушення порядку його огляду на стан алкогольного сп`яніння з боку працівників поліції, про що також свідчить його особистий підпис в акті огляду на стан сп`яніння.

Крім того, ОСОБА_1 відмовився він пояснень щодо незгоди з результатом Драгеру в протоколі, та поставив відповідні підписи щодо роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Що стосується зауважень адвоката в тій частині, що ОСОБА_1 не було зупинено в порядку, передбаченому Законом, то вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до рапортом інспектора БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області від 22 серпня 2024 року, ОСОБА_1 було зупинено на підставі п. 7 ст. 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану, що в повній мірі відповідає вимогам Закону.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого адміністративного правопорушення, є доведеною поза розумним сумнівом.

З огляду на викладене, накладене на ОСОБА_1 стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Нещерет О.С. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Нещерет О.С., - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2024 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко