Номер провадження: 33/813/1574/24
Номер справи місцевого суду: 521/1613/24
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Стоянової Л.І., захисника Дігуляра В.В., в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Малиновського райсуду м. Одеси від 14.05.2024 відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Журавлинка Голованівського району Кіровоградської області, громадянина України, військовослужбовця, місце служби: в/ч № НОМЕР_1 м. Миколаїв, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до вказаної постанови суду, 15.01.2024 о 21 год. 25 хв. у м. Одесі по вул. Тираспольське шосе, 22/8 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає дійсності, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Захисник Дігуляр В.В., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржувана постанова є незаконною з огляду на такі обставини:

- з відеозапису правопорушення вбачається, що працівник поліції взагалі не пропонував пройти ОСОБА_1 огляд на стан наркотичного чи іншого сп`яніння на місці зупинки, а одразу ж вказав на необхідність пройти такий огляд у медичному закладі охорони здоров`я, при цьому поведінка ОСОБА_1 в цей час є адекватною та відповідає обстановці, а тому запропонований працівниками поліції порядок огляду на стан наркотичного сп`яніння не є дійсним та проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП;

- факт відмови від проходження медичного огляду у медичному закладі спростовується відеозаписом події, з якого вбачається, що спочатку він відмовляється від огляду за браком часу, а в подальшому після роз`яснення поліцейськими наслідків відмови двічі погоджується на проходження огляду;

- висновок суду 1-ої інстанції про те, що ОСОБА_1 під час оформлення матеріалів надав поліцейським пояснення про те, що ним вживались наркотичні засоби за два дні до зупинки спростовується відеозаписом події, такі пояснення також відсутні в протоколі про адміністративне правопорушення, а провокаційні питання поліцейських, зокрема: «скажіть на чистоту, коли ви востаннє вживали», та відповідь ОСОБА_1 : «позавчора», не є доказом керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння без відповідного висновку лікаря;

- поліцейським ОСОБА_1 не було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП права, в тому числі право на користування юридичною допомогою адвоката, а лише роз`яснено наслідки відмови від проходження медичного огляду; зауваження до протоколу ОСОБА_1 записав зі слів поліцейського;

- з наданого відеозапису не можливо зробити висновок, що у ОСОБА_1 наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують світло, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає дійсності;

- викладені в направленні на медичний огляд відомості щодо доставки ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я спростовує викладену у протоколі про адміністративне правопорушення відмову від проходження огляду, в матеріалах справи відсутні докази відмови від проходження огляду як на місці зупинки, так і в медичному закладі;

- поліцейські не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та не вилучили його, а лише попередили його про відсторонення та заборону керування і дозволили продовжити рух;

- у підтвердження того, що тремтіння рук ОСОБА_1 не є ознакою сп`яніння було надано суду довідку про отримання контузії;

- судом 1-ої інстанції було відмовлено у задоволенні клопотання захисника про зупинення судового розгляду у зв`язку з проходженням ОСОБА_1 військової служби, а також не розглянуто його клопотання про передачу справи до розгляду за місцем його проживання, що хоч і не передбачено нормами КУпАП, однак зважаючи на військовий стан така практика поширена в судах і передбачена КПК України;

- суд не врахував, що посвідчення водія ОСОБА_1 потрібно для виконання його безпосередніх обов`язків, який на час розгляду справи перебуває на військовій службі, де займає посаду механіка-водія, а тому застосування стягнення у виді позбавлення спеціального права є явно несправедливим.

Посилаючись на наведені обставини, захисник просить скасувати постанову суду та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, клопотань про відкладання розгляду справи не заявляв, при цьому його інтереси представляв захисник Дігуляр В.В., який не заперечував щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_3 , який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння, частиною першою статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючими ознакамивідмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, повністю доведена та підтверджується дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №731717 від 15.01.2024, відповідно до якого 15.01.2024 о 21 год. 25 хв. у м. Одесі по вул. Тираспольське шосе, 22/8 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_2 , із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає дійсності, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України (а.с. 1);

- направленням водія ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.01.2024 (а.с. 4);

- відеозаписом події, долученим до матеріалів адміністративної справи (а.с. 5).

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови суду 1-ої інстанції, всупереч твердженням апелянта, зазначені вище докази були належним чином досліджені, повно та всебічно, та їм була надана відповідна оцінка, на підставі чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735(далі Інструкції), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 в редакції постанови від 20.01.2023 року (далі-Порядок).

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться в присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом першим Порядку він визначає процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-огляд), і проведення такого огляду.

Пунктом другим Порядку визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі- стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (пункти три, чотири Інструкції).

Відповідно до приписів Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункти чотири, шість, вісім Порядку).

В свою чергу, п. 12 Розділу II Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що для покладення на водія обов`язку проходити огляд на стан, зокрема наркотичного сп`яніння, поліцейський повинен встановити наявність передбачених законом підстав вважати, що водій перебуває в цьому стані.

З огляду на зміст складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, ознаками, які дали поліцейському підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння зазначено: звужені зіниці, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає дійсності.

З відеозапису події вбачається, що під час складення протоколу ОСОБА_1 заперечував лише наявність такої ознаки як тремтіння пальців рук, вказавши, що руки тремтять з дитинства, а також внаслідок отриманої акубаротравми (контузія) (час відеозапису: 21:26 хв., 22. хв.).

Отже, у цьому контексті апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що відеозаписом не підтверджено наявність у ОСОБА_1 знаків наркотичного сп`яніння, а також те, що йому поліцейськими не пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, оскільки за наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє його до найближчого закладу охорони здоров`я без проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту відносно того, що зазначені у протоколі відомості щодо відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`янння суперечать іншим матеріалам справи, зокрема, відеозапису з бодікамер поліцейських апеляційний суд зазначає наступне.

Із аналізу наявного в матеріалах справи відеозапису видно, що 15.01.2024 ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими за порушення ПДР (відеозапис з БК № 001450), під час спілкування з поліцейськими у нього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, що стало підставою для висловлення поліцейським пропозиції останньому пройти огляд для встановлення відповідного стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я із роз`ясненням наслідків відмови від його проходження, однак ОСОБА_1 тричі відмовився від огляду, вказавши, що поспішає (час відеозапису: 21:21:57, 21:26:45, 21:27:42).

Після того як поліцейським йому було повідомлено, що за порушення п. 2.5 ПДР щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 погодився на проходження огляду, при цьому на запитання поліцейського: «коли вживали в останнє» відповів «позавчора вживав» (час: 21:27:32-21:28:17). В той же час поліцейським повторно було запропоновано ОСОБА_4 пройти медогляд для встановлення стану наркотичного сп`яніння із роз`ясненням п. 2.5 ПДР та наслідків відмови, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився (час: 21:31:42 21:31:55).

В цьому контексті суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що не відповідають дійсності твердження захисника з приводу того, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а його поведінка та нечітка позиція лише свідчать про намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Апеляційний суд також не вбачає в діях поліцейських спонукання ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду, які навпаки неодноразово роз`яснювали йому порядок проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також наслідки відмови від його проходження, при цьому поставлені поліцейським ОСОБА_1 питання щодо можливого вживання ним наркотичних засобів, за наявності у нього ознаків наркотичного сп`яніння, не є провокаційними, оскільки стосуються з`ясування обставин можливого керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Не спростовує викладені в протоколі обставини і той факт, що поведінка водія ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції є адекватною, відповідає обстановці, оскільки єдиним способом підтвердження або спростування перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння є медичний висновок лікаря за результатами медичного огляду, від проходження якого він відмовився.

Також є голослівними доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом та спростовуються відеозаписом події, де поліцейські повідомляють ОСОБА_1 , що за наслідком відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння його відсторонено від керування транспортним засобом, при цьому відповідна відмітка також міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, а фіксація самої процедури відсторонення законом не передбачена (час: 21:32:15).

Не підтверджуються матеріалами справи аргументи захисту про те, що поліцейськими не було роз`яснено ОСОБА_1 передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП права та обов`язки, а вчинення поліцейськими наведених дій відображено у протоколі про адміністративне правопорушення, що підтверджується підписом ОСОБА_1 у відповідній його графі.

При цьому, від ОСОБА_1 будь-яких зауважень під час складення поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення, в тому числі щодо не роз`яснення йому прав та обов`язків, не надходило.

Отже, позиція ОСОБА_1 , яка висловлена в апеляційній скарзі, та його процесуальна поведінка, пов`язана з наведенням доводів, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту на власний розсуд з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що дії працівників поліції узгоджуються з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, а кваліфікація дій ОСОБА_1 відповідає кваліфікуючим ознакам ч. 1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що зібрані у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 докази є належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інших істотних та переконливих доводів, які б свідчили про недопустимість доказів, які містяться в матеріалах справи або спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Апеляційний суд також вважає, що не розгляд судом 1-ої інстанції поданого ОСОБА_1 клопотання про передачу справи за місцем його проживання не є безумовною підставою для скасування законного рішення суду, оскільки як вбачається зі змісту протоколу судового засідання від 14.05.2024 участь у розгляді справи брав захисник Дігуляр В.В., в той час як клопотання ОСОБА_1 було зумовлено саме необхідністю безпосередньої участі захисника в судовому засіданні з метою дотримання права ОСОБА_1 на захист, а отже судом не порушено принцип повноти, всебічності та об`єктивності розгляду справи, а тому наведені доводи скарги є необґрунтованими.

Більш того, під час розгляду справи захисник ОСОБА_3 , не порушував перед судом відповідне питання та не наполягав на його розгляді.

Щодо доводів захисника про несправедливість застосованого до ОСОБА_1 як військовослужбовця стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, апеляційний суд зазначає наступне.

Адміністративне стягнення у виді штрафу 17 000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік, накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та є безальтернативним, відповідає як характеру та ступеню тяжкості правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, тому перебування його на військовій службі в Збройних Силах України, не є обставиною, за якої до нього не можливо застосувати стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Більш того, апеляційний суд звертає увагу на положення ч. 4 ст. 30 КУпАП відповідно до яких позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В матеріалах провадження відсутні докази того, що ОСОБА_1 є особою, до якої відповідно до закону не може застосовуватись позбавлення права керування засобами транспорту, і такі ним апеляційному суду не надано, як і не надано доказів про покладення на нього як військовослужбовця обов`язків водія .

Окрім того, апеляційний суд з глибокою повагою ставиться до військовослужбовців ЗСУ та сил оборони, які самовіддано захищають Україну та її громадян від збройної агресії рф, водночас, звертає увагу на те, що закон для всіх один, та він повинен застосовуватися однаково до кожного хто його порушив.

При цьому, вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення на переконання апеляційного суду не є малозначним та в діючому КУпАП, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачено механізму призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом (ст. 69 КК України).

Відтак, апеляційний суд вважає вимоги захисника про можливість не застосування до ОСОБА_1 такого виду стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами безпідставними.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Дігуляра В.В., в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 14.05.2024 про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца