Провадження № 3/127/7878/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2024м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

28.09.2024 о 22.00 год. по вул. Замкова, 133 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Honda без д.н. з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова та порушення координації рухів, однак від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився.

ОСОБА_1 в судовому засідання винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та суду пояснив, що він транспортним засобом не керував, наполягав на проведенні його огляду відповідно до встановленої процедури. Підтримав письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діянні ознак правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 КпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту речення першого частини першої статті 251 КпАП випливає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому реченням другим частини першої статті 251 КпАП визначено, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З диспозиції статті 130 КпАП випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд вважає за доцільне зауважити, що пунктом 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі Інструкція) визначені ознаки алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Такими ознаками, як слідує з наведеної Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З наданих суду матеріалів випливає, що 28.09.2024 о 22.00 год. по вул. Замкова, 133 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Honda без д.н. з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова та порушення координації рухів, однак від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився.

Зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння передбачені пунктом 3 розділу І Інструкції як підстава для направлення водія транспортного засобу для проходження огляду на стан сп`яніння.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, до протоколу про адміністративне правопорушення надані направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Направлення), рапорт поліцейського (далі Рапорт) та диск із записами з нагрудних камер поліцейських (далі Запис).

ОСОБА_1 в судовому засіданні та у клопотанні про закриття провадження у справі здійснив посилання на те, що він транспортним засобом не керував. Однак ці твердження ОСОБА_1 були спростовані наданими суду Записами, зі змісту яких випливає, що працівники поліції наздогнали мопед і наказали заглушити мотор.

ОСОБА_1 як на підставу для закриття провадження у справі здійснив посилання на недотримання порядку огляду на стан сп`яніння.

Оцінюючи ці доводи ОСОБА_1 , суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до частини першої статті 266 КпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з реченням першим частини другої статті 266 КпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Зі змісту речення першого частини третьої статті 266 КпАП випливає, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Також реченням першим частини четвертої статті 266 КпАП регламентовано, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Зі змісту речення другого цієї норми випливає, що огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Отже, з аналізу наведених норм випливає, що працівники поліції мають забезпечити особі, яка підлягає огляду, такий огляд із застосуванням спеціальних технічних засобів. І однією з підстав для направлення особи для проходження огляду в закладі охорони здоров`я є її відмова від проходження огляду на стан сп`яніння із застосуванням спеціальних засобів. Інша підстава для направлення особи для огляду до закладу охорони здоров`я незгода з результати огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів.

Як випливає з оглянутого в судовому засіданні Запису, ОСОБА_1 декілька разів було запропоноване проходження огляду, зокрема, із застосуванням спеціальних технічних засобів. Однак останній від проходження такого огляду відмовився і йому були роз`яснені наслідки такої відмови, на що останній повідомив, що вони йому зрозумілі. Твердження ОСОБА_1 в частині того, що провадження у справі має бути закрите, оскільки йому не було запропоноване проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння саме у закладі охорони здоров`я суд вважає хибними. Зокрема, суд враховує, що після висловленням ОСОБА_1 незгоди на проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу йому були роз`яснені наслідки такої відмови. ОСОБА_1 при цьому в клопотанні про закриття провадження у справі зауважив, що надані суду Записи не містять відомостей про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння саме у закладі охорони здоров`я. Разом з тим, з оглянутого судом Запису випливає, що на початку спілкування ОСОБА_1 було роз`яснено порядок проходження огляду. Вище суд зазначив, за яких умов у поліцейського виникає обов`язок організувати проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я, жодна з яких встановлена не була.

Саме тому суд вважає, що правові підстави для визнання результатів огляду ОСОБА_1 недійсними на підставі частини п`ятої статті 266 КпАП відсутні.

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 в частині того, що останній не керував транспортним засобом, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до роз`яснень, що надані у абзаці третьому пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України (далі ВСУ) № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (далі Постанова № 14) керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У абзаці четвертому пункту 27 Постанови № 14 Пленум ВСУ роз`яснив, що для притягнення до відповідальності за статтею 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Вище суд зазначив, що ОСОБА_1 в клопотанні про закриття провадження у справі заперечив факт керування транспортним засобом. Однак з оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що на час здійснення зупинки транспортного засобу останній був з увімкнутим двигуном і ОСОБА_1 намагався продовжити рух, щоб втекти від працівників поліції.

Також суд вважає за доцільне зауважити, що твердження ОСОБА_1 в частині того, що транспортний засіб перебував з вимкнутими фарами не може бути враховане як підстава для закриття провадження у справі, оскільки вище суд зауважив, що значення має саме здійснення механічного руху. Порушення порядку використання освітлювальних приладів не може бути предметом дослідження у цьому провадженні.

Отже, аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні також знайшов своє підтвердження факт здійснення керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене суд вважає, що за результатами судового розгляду підтверджений факт керування ОСОБА_1 28.09.2024 о 22.00 год. по вул. Замкова, 133 в м. Вінниці транспортним засобом марки Honda без д.н. з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку. Тому суд вважає, що дії ОСОБА_1 за зазначеним фактом охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення нею нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд враховує таке.

Згідно з наданими суду матеріалами справи ОСОБА_1 до події, яка є предметом судового розгляду, раніше до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху притягнутий не був. Разом з тим, санкцією закону про адміністративну відповідальність, зокрема частиною першою статті 130 КпАП, безальтернативно вставлені такі види стягнення як штраф та позбавлення права керування транспортними засобами. Саме тому суд вважає за доцільне застосування до ОСОБА_1 зазначені стягнення.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: