ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/6743/24

Пров. №3/766/5401/24

21.11.2024

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Черниш О.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце роботи(служби) військовослужбовець в/ч НОМЕР_1

в с т а н о в и л а:

До Херсонського міського суду Херсонської області із Управління патрульної поліції в Херсонській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 600674 за ч.1ст.130 КУпАП від 23.04.2024 відносно ОСОБА_1 .

Згідно змісту протоколу суть правопорушення полягає в наступному: «30.03.2024 о 08 год 20 хв у АДРЕСА_2 , водій керував в наркотичному сп`янінні, що підтверджує висновок лікаря №1360, подія фіксувалася на б/к НОМЕР_2 безперервно, чим порушив вимоги п.2.9(а) Правил дорожнього руху».

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , у судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення вину не визнав, пояснив суду, що він є головним сержантом 10-го мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , разом з іншими військовослужбовцями перебував у АДРЕСА_3 у справах військової служби. У стані наркотичного сп`яніння не перебував, інакше не був би допущений до виконання завдань військової служби. Коли стояли біля автомобіля, яким користуються військовослужбовці військовій частині, до них підійшли поліцейські, почали з`ясовувати чому перебуваємо саме в цьому місці, вимагали пред`явити документи. Він почав обурюватися таким вимогам, посилаючись на те, що тільки військова служба внутрішнього правопорядку має право перевіряти військових, роз`яснював кому мають зателефонувати. Після такого обурення поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що він повинен пройти обстеження на стан наркотичного сп`яніння, він погодився, оскільки наркотичних речовин не вживав, а тому був впевнений у негативному результаті обстеження. При цьому зателефонував своєму командиру і повідомив про вимогу поліцейських, оскільки мав на певний час затриматись. Працівники поліції, які перевіряли документи та повідомили про необхідність обстеження, викликали інший наряд поліції, який доставив його до лікарні, де були відібрані аналізи. При цьому лікар його не обстежував, нічого не запитував і не пояснював. Після обстеження працівник поліції повідомив, що після отримання висновку лікаря йому зателефонують. Приблизно через місяць зателефонував поліцейський і повідомив, що ОСОБА_1 повинен під`їхати до «цуму» у м. Херсоні. По прибуттю на зазначене місце, працівники поліції показали копію висновку, повідомивши, що результат позитивний і склали протокол, пояснивши, що протягом року протокол буде розглянутий судом. Позитивним результатом був здивований, але як його оскаржити не знав. Бойові завдання військової служби не давали можливості відлучатись для з`ясування особистих питань

Заслухавши пояснення особи, яка притягується, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вивчивши доводи, викладені, представником у клопотанні, у суддя дійшла наступного:

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний серед іншого з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідивши наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 18.07.2019 у справі № 216/6226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки(відеозапису), яка використовується при нагляді за використанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожньому руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей, а також іншими документами.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Частина перша ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Згідно вказаної норми об`єктивною стороною адміністративного правопорушення є наявність одночасно двох обставин керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного).

Оскільки за конструкцією норми ст.130 КУпАП відповідальності підлягають саме особи, які керують транспортним засобом, то вказана обставина підлягає першочерговому з`ясуванню.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в абзаці третьому пункту 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП (абзац четвертий п.27 того ж Пленуму) не має значення протягом якого часу особа, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

В п.38 постанови від 20 лютого 2019 року по справі №404/4467/16-а (2-іс/811/17), провадження № К/9901/21130/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.

Виходячи з наведеного знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останнього адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП.

Згідно наявного у справі рапорту Інспектору взводу №2 батальйону УПП в Херсонській області ДПП Маляха А.Ю. від 23.04.2024 було складено матеріали (адмін) за ч.1 ст.130 КУпАП (ААД 600674) стосовно події, яка відбулася 30.03.2024 о 08 годині 20 хвилин за адресою: м. Херсон, вул. 200 років Херсону, 3-а, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в/ч НОМЕР_1 , головний сержант, керував з ознаками а/с. Отримавши висновок лікаря-нарколога № 1380 водія було притягнуто до адм. відповідальності (складено адм. матеріали).

До протоколу, як докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, додано відеозаписи диск з написом І ОСОБА_1 600674.23.04.2024 та диск ІІ ОСОБА_1 .600674.23.04.2024. Відеозапис на диску написом І ОСОБА_1 600674.23.04.2024 не відкривається для перегляду (неможливість перегляду на диску перевірено спеціалістами сектору інформаційно-технічного забезпечення суду). Суддя зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення ААД №600674 вказано, що подія фіксувалась на б/к 476920 безперервно. Тобто, відеофіксація події здійснювалась на одну бодікамеру, а відповідно і відеозапис є на одному диску.

Згідно доданих до матеріалів справи відеозаписів (диск з написом ІІ ОСОБА_1 600674.23.04.2024 з бодікамери патрульних поліцейських). Відеозапис розпочинається з показником дати 30.03.2024 і показником у часі 08:34 і ніякого руху та зупинки транспортного засобу не відбувається. На відео зафіксовано кермо автомобіля і розмови про необхідність доставки «бумажек», а далі поліцейський оголошує, що «буде обстежений лікарем-нарколологом і через 10 днів будуть готові результати. Далі звучить фраза поліцейського «сам підеш, я тоді камеру виключаю» (08.55.48).

Далі відеозапис продовжується з показником дати 23.04.2024 з показником у часі 11:50:53, на якому поліцейський роз`яснює як суд розглядає справу.

Таким чином, доданий до протоколу відеозапис не містить ні руху 30.03.2024 транспортного засобу, про який йдеться у протоколі, ні керування ним ОСОБА_1 , ні зупинки транспортного засобу, ні виявлення у водія та фіксування ознак наркотичного сп`яніння, що повинно обов`язково передувати процедурі обстеження на стан наркотичного сп`яніння.

Суддя зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про керування конкретною особою конкретним транспортним засобом, а тільки вказано «водій керував у наркотичному сп`янінні», а в рапорті поліцейського від 23.04.2024 йдеться тільки про «подію, яка мала місце» 30.03.2024 о 08 годині 20 хвилин».

Отже, матеріали справи не доводять, що 30.03.2024 о 08.20 год ОСОБА_1 керував якимсь транспортним засобом у м. Херсоні по вул. 200 років Херсону, 3-А.

Щодо допустимості доказу висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції про стан наркотичного сп`яніння від 30.03.2024 від 30.03.2024 №1380, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 ст.266 КУПАП, пункту 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008р. №1103 та пункту 2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.20015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі Інструкції) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.4 розділ І Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці);. Звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродня блідість.

Наведене дає підстави стверджувати, що процедурі проведення огляду на стан сп`яніння має передувати виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння, перелік яких визначений у п.4 Інструкції. Тобто, підставою для проведення огляду на стан сп`яніння має бути реальне виявлення однієї чи декілька ознак із перелічених у п.4. Інструкції, а саме: встановлення цих ознак у водія та їх фіксація у передбаченому законом порядку.

Натомість, наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння матеріали справи не містять.

Таким чином, за відсутності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння подальше проведення огляду на стан сп`яніння вже є незаконним.

Частина 2 ст.266 КУпАП містить вимогу обов`язкового здійснення відеозапису огляду поліцейськими технічними засобами особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч.4 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Така ж процедура фіксації огляду особи на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння має бути і в медичному закладі, інакше яким чином має бути зафіксовано сам огляд та участь при цьому поліцейського.

Матеріали справи не містять жодної фіксації огляду ОСОБА_1 у медичному закладі.

Відповідно до п.14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103, висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку. Отже, для того, щоб особа була обізнана з таким правом, їй висновок мав бути вручений із роз`ясненням порядку його оскарження, чого зроблено не було.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Оскільки огляд ОСОБА_1 проведений з порушенням встановленого законом порядку, то висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції про стан наркотичного сп`яніння від 30.03.2024 від 30.03.2024 №1380 є недійсним.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках. Один із яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В даному випадку за версією поліцейських правопорушення мало місце 30 березня 2024 року, цього ж дня складено висновок про стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , але протокол про дане адміністративне правопорушення було складено тільки 23 квітня 2024 року. При цьому матеріали справи не містять жодних застережень щодо порушення строків складання протоколу.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений з порушенням вимог закону, є недопустимим доказом.

Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що 30.03.2023 о 08 годині 20 хвилин ОСОБА_1 керував якимсь транспортним засобом, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджується належними та допустимими доказами.

Відповідно до п.4 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2019 року №23-рп/2-10 (справа 1-34/2-10) адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і презумпції, в тому, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ "Надточій проти України" (рішення від 15.05.2008 року, заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Частина 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення". Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку". А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Отже, в розумінні наведеного Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Склад адміністративного правопорушення це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування щодо неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, то відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 245, 252, 280, п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановила:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

СуддяО. Л. Черниш