ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м.Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчак В.Я. за участю секретаря судового засідання Філіпчука Я.Я., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Ювченка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Ювченка А.В. на постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29 січня 2024 року відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, незаміжньої, з середньою освітою, не працевлаштованої, уродженки та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.1 ст.130 КУпАП,-

УСТАНОВИВ

Короткий зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605,60 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказану постанову захисник Ювченко А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

На обґрунтування свої апеляційних вимог, вказує, що постанова районного суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права без з`ясування всіх фактичних обставин справи та без доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 .

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 24.11.2023 року о 22:37 год., перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, саме керувала транспортним засобом, всупереч вимогам ст.251 КУпАП.

Вказує, що записом із відеореєстратора не зафіксовано порушення ПДР та факту руху транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 .

Звертає увагу, що ОСОБА_1 не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не була водієм, тому не є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення.

Окрім цього, вказує, що перебування ОСОБА_1 в автомобілі, який перебував в нерухомому стані не свідчить про те, що остання керувала транспортним засобом.

___________________________________________________________________

ЄУНСС 725/9946/23 Головуючий в І інстанції: Іщенко І.В.

Номер справи 33/822/134/24 Суддя-доповідач: Марчак В.Я.

Зазначає, що поліцейські безпідставно зупинили транспортний засіб та, підійшовши до автомобіля, всупереч вимогам закону, не повідомили водія про конкретну причину зупинки.

Звертає увагу, що поліцейськими частково здійснено перевірку ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , внаслідок чого необґрунтовано визначено ознаки та зазначено їх у протоколі.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 направлення на огляд до медичного закладу, а відмітка про відмову у відвідуванні медичного закладу.

Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено підстав незалучення свідків під час проведення огляду на стан наркотичного сп`янінні та момент відмови ОСОБА_1 від проходження огляду.

Додає, що відеозапис, долучений працівниками поліції є недопустимим доказом, оскільки поліцейські використовували невстановлені технічні засоби відеофіксації, які не ідентифіковані та він не є безперервним.

Зазначає, що поліцейськими було порушено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права на захист, не роз`яснено прав, визначених ст. 268 КУпАП та ст.63 КУ, не надано можливості реалізувати право на отримання правової допомоги незважаючи на те, що ОСОБА_1 повідомляла, що бажає залучити адвоката.

Також, вказує, що судом першої інстанції не було повідомлено ОСОБА_1 та її захисника про розгляд справи та розглянуто без їх участі, чим порушено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, вважає, що всі наведені доводи у своїй сукупності є достатніми для скасування постанови та закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 .

Обставини, встановлені Судом першої інстанції.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 24.11.2023 року о 22год. 37хв., керувала автомобілем «Mercedes-BenzVito» д/н НОМЕР_1 по вул. Руська, 225, в м.Чернівці, із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовилась. Тим самим, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисник Ювченко А.В. підтримали подану апеляційну скаргу та просили задовільнити.

Мотиви Суду.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вказаних вимог дотримався.

Пункт 2.5 ПДР встановлює обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання даної вимоги тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_1 вказала, що 24 листопада 2023 року не керувала автомобілем, посвідчення водія не має та ніколи не отримувала. Зазначила, що в той день вони з друзями перебували в салоні автомобіля та чекали на особу, яка мала їх відвезти по домівках. Оскільки було холодно, вона вирішила включити підігрів салону авто, тому пересіла на водійське місце. В цей час до авто підійшло двоє працівників поліції і почали звинувачувати, що вона не пристебнута паском безпеки. Після цього, вона вийшла з авто і працівники поліції почали цікавитись чи вживала вона алкоголь або наркотичні засоби, на що вона вказала, що не вживала. На місці вона пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат був негативний. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовилась, так як поспішала та не вживала наркотичні засоби. На уточнюючі запитання суду зазначила, що колись раніше вона вжила наркотичний засіб амфетамін.

На інші запитання суду вона відмовилась відповідати, скориставшись ст. 63 Конституції України.

Незважаючи на невизнання вини, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, зібраних та поданих до суду працівниками поліції відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №631451 від 24 листопада 2023 року, цього ж дня о 22 год. 37 хв. в м. Чернівці по вул. Руська, 225 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Mercedes-BenzVito» д/н НОМЕР_1 із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовилась. Тим самим, ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 ПДР та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП ( а.с.1).

З протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомилась, що засвідчила своїм підписом у відповідній графі протоколу. Зауважень до протоколу не висловлювала.

Протокол складено у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, оформлено компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення, а тому є належним та допустимим доказом у справі.

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. ( а.с.2).

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1031475 від 24.11.2023 року, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, будучи особою, яка не має права керувати транспортними засобами, чим порушила п.2.1.а ПДР та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП ( а.с.5).

З дослідженого апеляційним судом відеозапису з бодікамер поліцейських, який долучений до матеріалів справи встановлено, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб «Mercedes-BenzVito» д/н НОМЕР_1 , за кермом якого перебувала ОСОБА_1 . В ході спілкування та перевірки документів ОСОБА_1 , поліцейськими встановлено, що остання керувала транспортним засобом, не маючи права керування. В подальшому поліцейськими виявлено в ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі, на що вона відмовилась.

При цьому, ОСОБА_1 були роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду, що на неї буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП ( відеозапис 01:06:04).

Також, всупереч доводам апелянта, з відеозапису встановлено, що поліцейська роз`яснила ОСОБА_1 права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України ( відеозапис 01:05:15).

Апеляційний суд вважає, що долучений працівниками поліції до матеріалів справи відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки він є повним, на ньому об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Посилання захисника на те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки поліцейські використовували невстановлені технічні засоби відеофіксації, які не ідентифіковані, апеляційний суд відхиляє.

При відтворенні відеозапису, встановлено, що він відповідає обставинам даного адміністративного правопорушення, номери відеофіксації, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення відповідають вказаному відеозапису. Відсутність назви цифрового носія за допомогою якого велась відеофіксація у протоколі про адміністративне правопорушення не є істотним порушенням та не спростовує факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУПАП.

Посилання апелянта на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 24.11.2023 року о 22:37 год., перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння саме керувала транспортним засобом є безпідставними.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1031475 від 24.11.2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП( а.с.5). Відомості щодо скасування постанови в матеріалах справи відсутні та стороною захисту не надані.

За клопотанням сторони захисту у судове засідання апеляційного суду були викликані поліцейські Івахів Б.М., який складав протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка складала постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП.

Поліцейські ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтвердили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Mercedes-BenzVito» д/н НОМЕР_1 , за обставин вказаних у протоколі. Вказали, що ОСОБА_1 була зупинена працівниками поліції за допомогою включення синіх та червоних проблискових маячків і спеціального звукового сигналу у відповідності до вимог ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» за порушення ПДР, а саме технічна несправність транспортного засобу. Також після зупинки було встановлено, що вона не пристебнута паском безпеки і в ході перевірки документів було виявлено, що вона керує транспортним засобом, не маючи такого права. Тому було складено постанову за найтяжче правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП.

Крім того, поліцейський ОСОБА_3 вказав, що у нього наявне відео з реєстратора на якому зафіксовано момент руху транспортного засобу «Mercedes-BenzVito» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , однак захист заперечив проти дослідження вказаного доказу.

Також за клопотання сторони захисту був викликаний та допитаний свідок ОСОБА_4 , який вказав, що є другом ОСОБА_1 та автомобіль «Mercedes-BenzVito» належить йому. Зазначив, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом за обставин вказаних у протоколі, не має посвідчення водія, не вживала ні алкогольні, ні наркотичні засоби.

Апеляційний суд оцінює критично покази даного свідка, оскільки він є другом ОСОБА_1 та є заінтересованим в розгляді справи. Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що даний свідок на відеозаписі не вказував, що ОСОБА_1 не керувала автомобілем.

Також, апеляційний суд звертає увагу на поведінку ОСОБА_1 , встановлену з відеозапису, яка після зупинки працівниками поліції не заперечувала факту керуванням нею транспортним засобом, не вказувала, що не є водієм, а навпаки, намагалась ввести в оману працівників поліції, щодо наявності в неї посвідчення водія. Така поведінка свідчить, що вона намагалась уникнути складення матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 ознайомилась з протоколом про адміністративне правопорушення, що засвідчила своїм підписом, та не надавала до нього зауважень і в письмових поясненнях також не вказала, що не керувала транспортним засобом, а відмовилась від пояснень згідно ст.63 Конституції України.

Отже, доводи захисту про те, що ОСОБА_1 не є водієм та не керувала транспортним засобом, апеляційний суд оцінює як обрану лінію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

На переконання апеляційного суду, наведені вище докази, беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом.

Доводи захисту про те, що ОСОБА_1 не перебувала стані наркотичного сп`яніння апеляційний суд відхиляє, оскільки їй у вину ставиться не керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а відмова пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, тобто, порушення п.2.5., а не 2.9.а ПДР.

Твердження апелянта щодо незаконної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху та диспозиції ст.130 КУпАП незгода, особи яка керує транспортним засобом із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки.

Крім того, законність зупинки транспортного засобу підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП та показаннями поліцейських, наданих апеляційному суду.

Твердження захисника, що поліцейськими частково здійснено перевірку ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , внаслідок чого необґрунтовано визначено ознаки та зазначено їх у протоколі, апеляційний суд вважає безпідставними.

Працівниками поліції в межах своїх повноважень та компетенції, виявлено у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, здійснено їх перевірку, зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення та для підтвердження наявності стану наркотичного сп`яніння запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі, однак вона відмовилась.

Відсутність двох свідків при проведенні огляду, на що посилається захист в апеляційній скарзі, не може стати підставою для закриття провадження у справі, як про те стверджує апелянт, оскільки огляд проводився із застосуванням відеофіксації з нагрудних камер поліцейських, у відповідності до вимог ст.266 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі захист посилається на те, що працівниками поліції було порушено права ОСОБА_1 , зокрема право на захист, оскільки не роз`яснено прав визначених ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України, не надано можливості реалізувати право на отримання правової допомоги незважаючи на те, що ОСОБА_1 повідомляла, що бажає залучити адвоката.

Дані доводи не знаходять свого підтвердження в ході апеляційного перегляду та спростовуються матеріалами справи. З відеозапису встановлено, що ОСОБА_5 було роз`яснено права передбачені ст.268 КУпАП ( відеозапис 01:05:15), зокрема право на захист, однак ОСОБА_1 не виявила бажання скористатися своїм правом та залучити захисника.

Даний факт також підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення у якому у відповідній графі вказано, що ОСОБА_1 роз`яснено права, передбачені ст.63 КУ та ст. 268 КУпАП. З протоколом ОСОБА_1 ознайомилась, що засвідчила своїм підписом.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 відмовилась від пояснень, згідно з ст. 63 Конституції України, що свідчить про її обізнаність із правами.

У своїй апеляційній скарзі захист посилається на те, що судом першої інстанції не було повідомлено ОСОБА_1 та її захисника про розгляд справи та розглянуто без їх участі, чим порушено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Водночас, апеляційним судом було у повній мірі відновлено право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та право на захист шляхом надання можливості взяти участь у судовому засіданні і безпосередньо надати пояснення суду та повністю досліджено усі докази, наявні в матеріалах справи.

В матеріалах справи також наявні пояснення ОСОБА_1 , які відібрані у неї захисником Ювченко А.В. в порядку п.7 ч.1 ст.20 ЗУ « Про адвокатуру та адвокатську діяльність», однак апеляційний суд зауважує, що при прийнятті рішення керується принципом безпосередності дослідження показань. ОСОБА_1 відмовилася надати пояснення поліцейським, скориставшись ст.63 КУ, а також відмовилась відповідати на уточнюючі питання суду, скориставшись ст.63 КУ, тому суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_1 , наданих захисником.

Інші доводи сторони захисту не можуть слугувати підставою для скасування постанови і закриття провадження у справі, оскільки не спростовують факту відмови водія ОСОБА_1 у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, а відтак вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов переконливого висновку, що наявні у справі докази є послідовними, взаємоузгодженими та у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Районним судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на ряд порушень, допущених поліцейськими та районним судом, однак вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до ст.33 КУпАП.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33-35, 245, 247, 248, 249, 251, 252, 283, 294 КУпАП апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Ювченка А.В. залишити без задоволення.

Постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду [підпис] В.Я. Марчак

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ В.Я. Марчак

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

27.02.2024 року

(дата засвідчення копії)