Справа № 639/5520/24
Провадження № 3/639/2019/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 листопада 2024 року суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Макаров В.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП, у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інформація щодо працевлаштування відсутня, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 105568 від 29.08.2024 року, 29 серпня 2024 року о 08 годині 45 хвилин за адресою: м. Харков, вул. Планова, 47, водій ОСОБА_1 керував автомобілем JAGUAR, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: мав бліду шкіру обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду в КНП ХОР ОКНЛ водій ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину в скоєному правопорушенні не визнав та пояснив, що 29 серпня 2024 р. він рухався на автомобілі JAGUAR, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Плановій у м. Харкові. Автомобіль зупинили працівники патрульної поліції, один з яких одразу, без зазначення причин зупинки та встановлення ознак сп`яніння, почав у про вокативній форми спонукати його пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Він від такого огляду відмовився, оскільки вимоги були незаконними, не було навіть встановлено його особу будь-яким чином. Також повідомив, що вказаний співробітник патрульної поліції вже неодноразово зупиняв його та складав протоколи про адміністративні правопорушення, його дії можуть розцінюватися як переслідування.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Шепетуха В.В. підтримав позицію свого підзахисного та просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали про адміністративні правопорушення, дійшов до наступного висновку.

Згідно з статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючися статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з вимогами частини 1 статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами пункту 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 4 Розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я) (п. 7 Розділу І Інструкції).

Відповідно до пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Судом досліджено диски з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських за 29.08.2024, з яких вбачається, що співробітник поліції фактично наполягає на проходженні ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння, при цьому співробітником поліції не було роз`яснено санкцію за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

На підставі детального аналізу вищезгаданого відеозапису суд доходить висновку про те, що ОСОБА_1 без роз`яснення, які саме ознаки наркотичного сп`яніння були виявлені у нього, без роз`яснення його прав та обов`язків, без встановлення особи правопорушника за допомогою документів, одразу працівником поліції наполегливо було вказано на необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння із посиланням на те, що ОСОБА_1 є особою, яка вживає наркотичні засоби.

Крім того, відеозапис взагалі не містить роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальних прав та обов`язків до моменту висловлення ним про відмову від проходження огляду.

Крім того, поліцейський повинен включити портативний відеореєстратор з моменту початку виконання службових обов`язків та вести відеозйомку безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, - далі Інструкція).

Суд звертає увагу, що відеозаписи спілкування поліцейських з ОСОБА_1 , подані до суду, містять перерви.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що мала місце технічна несправність чи інші обставини, які унеможливили виконання поліцейським вимог Інструкції щодо ведення відеозапису портативним відеореєстратором безперервно упродовж спілкування з водієм. Тому суд не вбачає логічного пояснення того, чому відеозапис переривався чи не доданий до матеріалів справи повністю.

За такого, попри те, що ОСОБА_1 є водієм, а відтак має знати вимоги Правил дорожнього руху, у тому числі і п. 2.5, та зазначення поліцейським після фіксації на відеозаписі відмови ОСОБА_1 від огляду про те, що буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, суддя доходить висновку, що матеріали справи містять суперечливі, неузгоджені докази, і такі що викликають сумніви в дотриманні процедури щодо огляду останнього на стан наркотичного сп`яніння, оскільки у доказах поданих органом, що склав протокол, не зафіксовано безперервного спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими попри вимоги відомчої Інструкції.

У відповідності до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Як встановлено пунктами 3, 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен не лише формально зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, зокрема, вказати на наявність цих ознак свідкам та відібрати у них пояснення з цього приводу або зафіксувати їх за допомогою відеозапису.

Судом вбачається, що поліцейські, що зупинили транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 з причин (як вбачається з відеозапису) неувімкненого сигналу повороту, спущеного колеса та «лисої резини», реально не виявляли та не доводили наявність у нього жодних (реальних, які б не відповідали та не були обумовлені його хворобою) ознак наркотичного спяніння, але всупереч вимогам п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, без будь яких законних підстав змушували водія пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, чим порушили вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 та положення ст. 266 КУпАП.

Підсумовуючи викладене, суд зауважує на тому, що співробітниками поліції були допущені порушення вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, що призвело до хибного сприйняття ОСОБА_1 наслідків складення стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушенням за фактом відмови від проходження огляду, на підставі чого суд доходить переконання про те, що співробітниками патрульної поліції не було доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення.

За встановлених обставин, суд вважає, що належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП суду надано не було та, як наслідок, не було доведено наявності в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

На переконання суду, протокол про адміністративне правопорушення, сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимим доказами, не є беззаперечним доказом на доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист та спростування протоколу є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами. При цьому, вина є елементом суб`єктивної сторони правопорушення та відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Пункт 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 245, 247, 251, 252, 268, 283, 284, 285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя В.О. Макаров