Справа № 496/2514/24
Провадження № 3/496/1669/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Пасечник М.Л. розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.09.2021 року змінено прізвище, ім`я, по-батькові з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_1 », який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

10.03.2024 року о 21:30 год. за адресою: Одеська область, Біляївський район, а/д М-05 Київ-Одеса 452 км.+800 м. водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Kia Ceed, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, сповільненість мови, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на ПВР 471958. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, але надав письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності.

Адвокат Нестер С.В. у судове засідання не з`явився, але надав письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності.

Адвокат Нестер С.В. в інтересах ОСОБА_1 надав до суду клопотання, в якому просив закрити провадження у справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в графі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №852229 «підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» зазначено скорочений підпис та прізвище з ініціалами « ОСОБА_1 » Згідно ID паспорту громадянина України № НОМЕР_2 від 05.01.2023 року прізвище ім`я та по батькові даної особи - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У відповідності до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення, суть адміністративного правопорушення; нормативний акт який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища адреси свідків та потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол та не може бути перекладено на суд. З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №852229 вбачається, що правопорушення вчинив ОСОБА_2 , тоді як згідно ІD паспорту громадянина України № НОМЕР_2 від 05.01.2023 року прізвище даної особи - ОСОБА_1 , а відтак протокол є недійсним. Оскільки протокол про адміністративне правопорушення є основним доказом вчинення правопорушення, а він складений з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року та ст. 256 КУпАП, адже не вірно вказані відомості про особу яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема, невірно зазначено прізвище та по батькові порушника, це виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вищезазначеним протоколом. Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Згідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Для встановлення події і складу правопорушення, зазначеного у ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася у стані алкогольного сп`яніння або у неї були явні ознаки алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У Постанові Верховного суду у складі Колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.06.2019 року по справі № 560/751/17 зазначено, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП, уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема, за ст. 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

За пунктами 1.3., 1.9 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У пункті 1.10 ПДР України зазначено, що водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пунктом 2.5. ПДР України визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, працівниками поліції надано до суду:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 852229 від 10.03.2024 року;

- довідку старшого інспектора ВАП УПП в Одеській області М. Бойко, в якій зазначено, що відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика» станом на 10.03.2024 року ОСОБА_2 отримував посвідчення водія, термін дії якого з 02.11.2017 року по 02.11.2047 року;

- довідку старшого інспектора ВАП УПП в Одеській області М. Бойко, в якій зазначено, що відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика» станом на 10.03.2024 року ОСОБА_2 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП;

- постанову серії ЕНА №1633149 від 10.03.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.;

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 10.03.2024 року;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.03.2024 року;

- диск з відеозаписом.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), тобто доказова база має бути спрямована на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного) чи відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Чинне законодавство, зокрема, Правила дорожнього руху, не містять визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення наведено в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20.02.2019 року по справі №404/4467/16-а зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі - Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735 (далі - Інструкція).

Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі виникнення підозри у перебуванні водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Зокрема, п.2 розділу І Інструкції та п. 2 Порядку передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в Постанові від 19.02.2020 року по справі № 496/4315/16-а дійшов висновку, що обов`язковому доказуванню під час розгляду справ про адміністративні правопорушення підлягають лише факти вчинення або невчинення певною особою адміністративного правопорушення, які в свою чергу, підтверджуються відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення.

Так, з відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб Kia Ceed, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . В подальшому працівники поліції попросили надати документ, який посвідчує особу. ОСОБА_1 надав паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_1 та посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_2 .

Надалі працівники поліції повідомили останньому, що у нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння, оскільки зіниці очей не реагують на світло. ОСОБА_1 повідомив, що не вживав наркотичні речовини, проте вживав лікарський заспокійливий засіб «Гидазепам». Працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 , що лікарський засіб «Гидазепам» входить до переліку препаратів, які заборонено вживати водіям. ОСОБА_1 повідомив, що не знав про це.

В подальшому, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 проїхати з ними до медичного закладу, з метою проведення огляду у лікаря-нарколога на стан наркотичного сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичному закладі. Працівниками поліції роз`яснено ОСОБА_1 , що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Працівники поліції повідомили, що по базі прізвище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, значиться як « ОСОБА_2 », оскільки саме на вказану особу видано посвідчення водія. Працівники поліції роз`яснили про необхідність заміни посвідчення водія, на що ОСОБА_1 пояснив, що він розуміє це. Працівниками поліції було винесено постанову серії ЕНА №1633149 від 10.03.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Долучений до матеріалів справи відеозапис відображає повну подію правопорушення, оскільки на ньому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях ОСОБА_1 наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підставі дослідженого відеозапису, судом встановлено наявність одночасно двох обов`язкових умов задля можливості притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП: керування транспортним засобом і відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції незалежно від мотивів відмови утворює склад правопорушення та є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, суд критично ставиться до доводів адвоката Нестер С.В. про те, що протокол є недійсним, так як він складений відносно особи з прізвищем, ім`ям та по-батькові - ОСОБА_2 , а не - ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 29.09.2021 року ОСОБА_2 змінив прізвище та по-батькові на « ОСОБА_1 », що підтверджується актовим записом про зміну імені №5 та свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_3 .

З матеріалів справи вбачається, що посвідчення водія на ім`я ОСОБА_2 видано 02.11.2017 року, та саме на підставі вказаного документа були внесені відомості про особу до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» посвідчення водія є документом, що посвідчує особу.

Згідно п. 25-2 Положень про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 року, у разі зміни персональних даних (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), стать) власник посвідчення водія зобов`язаний здійснити його обмін не пізніше десяти днів з дня отримання нового документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України чи спеціальний статус особи.

Таким чином, ОСОБА_1 , після зміни персональних даних (прізвища та по-батькові), зобов`язаний був здійснити обмін посвідчення водія протягом десяти днів з дня отримання нового паспорта громадянина України, однак такі дії вчинені не були, що і стало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. на підставі постанови серії ЕНА №1633149 від 10.03.2024 року.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не виконав обов`язок щодо заміни посвідчення водія, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, вказавши дані особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі вказаного документа.

Факт зміни прізвища та по-батькові з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_1 » встановлено в ході розгляду справи, суд пересвідчився у тому, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є однією і тією ж особою, що не заперечується і самим правопорушником, а тому суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №852229 від 10.03.2024 року складено з дотриманням вимог чинного законодавства України.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в абз.2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п. 110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden №36985/97).

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду за допомогою належних та допустимих доказів.

В свою чергу, ОСОБА_1 не надав до суду жодного доказу на спростування викладених у протоколі обставин.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч.1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення з ОСОБА_1 суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи, особу порушника, і вважає, що адміністративне стягнення повинно бути накладене на нього у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Водночас, суд вважає доцільним зазначити у постанові суду прізвище, ім`я та по-батькові особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, як « ОСОБА_1 », оскільки саме таке прізвище, ім`я та по-батькові правопорушника на теперішній час.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 30, 33, 40-1, 130, 221, 245, 251, 252, 280, 283, 284, 287, 288, 289, 291, 307, 308 КУпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Громадянина ОСОБА_1 (колишнє прізвище, ім`я та по-батькові - ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ), визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 (колишнє прізвище, ім`я та по-батькові - ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ), на користь держави судовий збір у розмірі 605,60грн.

Згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.Л. Пасечник