Провадження № 3/761/4543/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Чайка О.С., розглянувши матеріали, складені ТВО начальника Медіацентру Міністерства оборони України Жураковським К.А., про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого начальником відділення персоналу Медіацентру Міністерства оборони України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

установив:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 13.05.2024 серії Медіацентр № 2, 13.05.2024 близько 14:30 на території Медіацентру за адресою: АДРЕСА_3 , підполковник ОСОБА_2 виявив військовослужбовця військової служби з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини та поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (тест № 3781 від 13.05.2024) проба позитивна - 2,23‰.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою визнав, що розкаявся. Зазначив, що перебував у важкому психологічному стані у зв`язку з виконанням завдань в зоні бойових дій, а також у зв`язку із загибеллю своїх побратимів, пояснив, що пройшов курс відновлювальної терапії в медичному центрі «ГАРМЕД». А тому просив суворо не карати.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20КУпАП.

Так відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У зв`язку з тим, що дії ОСОБА_1 не становили великої суспільної небезпеки, не спричинили значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам інших осіб, а також враховуючи його особисте критичне ставлення до вчиненого, щире каяття, суддя вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, і обмежитися усним зауваженням, беручи до уваги обставини справи, характер вчиненого правопорушення, його малозначність, відсутність тяжких наслідків від правопорушення, а також й те, що останній усвідомив свою проблему, звернувся до медичного закладу та пройшов курс терапії.

Суддя вважає, що таке звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення та оголошення йому усного зауваження, в цьому конкретному випадку є доцільним, а також є важливим засобом реалізації судом принципу гуманізму та індивідуалізації відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що провадження у вказаній справі слід закрити за малозначністю, вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, судовий збір, передбачений нормою ст. 40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 7, 172-20, 247, 278, 280, 283, 284, 285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення, обмежившись у відношенні нього усним зауваженням.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в 10-денний строк з дня її винесення через Шевченківський районний суд міста Києва.

Суддя Олена ЧАЙКА