Справа № 342/952/24
Провадження № 3/342/319/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. Городенка

Суддя Городенківського районного суду Івано-Франківської області Гайдич Р.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП №2 (м.Городенка) Коломийського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , громадянинку України, ФОП

за ч.1 ст.156 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

В протоколі про адміністративне правопорушення ВАД №206116 від 12.07.2024 зазначено, що ОСОБА_1 12.03.2024 в магазині-кафе «Людмила» по вул.Незалежності в с.Сороки, здійснювала реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, а саме реалізовувала алкогольні напої з однаковими марками акцизного податку.

В судовому засіданні ОСОБА_2 повідомила, що є ФОП і здійснює діяльність в с.Сороки. Повідомила, що 17.05.2024 в неї були працівники ДПС на перевірці. Того дня вона не здійснювала реалізації алкогольних напоїв. Однак раніше реалізовувала алкогольні напої із порушенням законодавства.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 слід закрити виходячи із наступного.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі, цим процесуальним документом особа фактично притягається до адміністративної відповідальності. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст.256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище, фактично є обвинуваченням.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд, згідно загальних засад судочинства.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Так, диспозиція частини 1 ст. 156 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП полягає у роздрібній або оптовій торгівлі алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах без наявних марок акцизного податку.

Тобто дана норма закону передбачає відповідальність за здійснення роздрібної або оптової торгівлі товарами, які потребують наявності марок акцизного збору.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості ( ст. 62 Конституції). Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння правопорушення.

Із матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення інкриміноване працівниками поліції ОСОБА_2 відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.156 КУпАП, було скоєно нею 12.03.2024.

В матеріалах справи міститься акт (довідка) фактичної перевірки проведеної працівниками ДПІ 17.05.2024 в котрому зазначено про проведення перевірки у ФОП ОСОБА_2 та виявлені порушення під час торгівлі.

В Додатку до акту зазначено про реалізацію ФОП ОСОБА_2 алкогольних напоїв в проміжку часу від 01.03.2023 до 12.03.2024.

Будь-яких доказів реалізації алкогольних напоїв з однаковими акцизними марками 12.03.2024 ні протокол ні інші матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що протокол та додані до нього докази в своїй сукупності з наведених вище підстав не є належними, допустимим та достатніми для доведення винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення 12.03.2024, відповідальність за яке передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП.

Так, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Таким чином судом встановлено, що працівниками поліції здійснено обґрунтування вини ОСОБА_2 лише формально. Вони кваліфікували дії ОСОБА_2 ніби вчинені нею 12.03.2024 за ч.1 ст.156 КУпАП, однак доказів, що вона їх вчиняла того дня до суду не надали.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевказане, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вищевказаного правопорушення не доведена поза розумним сумнівом, а провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу вказаного правопорушення.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП. Оскільки провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП слід закрити, а судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення, то судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.7,9, 40-1, 156, 221, 247-249, 251, 252, 255, 268, 283-285, 294КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.156 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Городенківський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Гайдич Р. М.