Справа № 526/3120/24
Провадження № 3/526/1446/2024
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 грудня 2024 року суддя Гадяцького районного суду Полтавської області Киричок С.А.,

з участю секретаря Широколави О.В.,

захисника Коваленка І.І.,

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши адміністративні справи, які надійшли від відділу поліції №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, ПП Михно продавцем,

за ст. 122-4, ст. 124, ч.3 ст. 126 та ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №774076 від 29.07.2024 року ОСОБА_1 28.07.2024 о 23 годині 00 хв в с.Петрівка-Роменська Миргородського району Полтавської області по вул.Качанівська керував мопедом Alfa без номерних знаків перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі та підтверджується висновком №1124 від 29.07.2024, результат 1,67 промілле.

Окрім того, відносно ОСОБА_1 в цей же день складено протоколи про адміністративні правопорушення №775965 за ознаками ст.124 КУпАП, №775964 за ознаками ч.3 ст.126 КУпАП, №774077 за ознаками ст.122-4 КУпАП за скоєння дорожньо-транспортної пригоди внаслідок наїзду на перешкоду та падіння з мопеда; за керування транспортним засобом особою, відносно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами та за залишення місця ДТП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Коваленко І.І. заперечували вину у вчиненні адміністративних правопорушень, оскільки мопедом керував син ОСОБА_1 , разом з яким він дійсно прибув до кафе, але мопедом він не керував, травму отримав внаслідок падіння внаслідок власної необережності. Про медичну допомогу звернулася його мати, яка повідомила по телефону інформацію, яку їй передав незнайомий чоловік, але на місці події вона не була, тому не могла бачити факт керування мопедом. Після медичного огляду в лікарні він повідомив працівників поліції, що не керував транспортним засобом але вони не прийняли до уваги його заперечення та склали протокол за його відсутності. Схему до протоколу про адміністративне правопорушення, на якій зафіксовано місце падіння з мопеда він не бачив та не підписував. Про складання інших протоколів йому також не було відомо та ніхто з ними не ознайомлював.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, свідка ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП виражається, зокрема, у керуванні транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння.

Відтак, доказова база в даному випадку має бути спрямована саме на доведення одночасного існування двох обставин: керування транспортним засобом і перебування водія у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

При цьому, основною ознакою суб`єкта вказаного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, отже зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» наведено в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в п. 38 постанови від 20 лютого 2019 року по справі № 404/4467/16-а, зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Отже, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу. Саме по собі знаходження особи в нетверезому стані за кермом транспортного засобу, який знаходиться у нерухомому стані, не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, адже саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Відповідальності за порушення ПДР підлягає виключно водій транспортного засобу (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року по справі № 204/8036/16-а).

А тому, обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Як вбачається з досліджених матеріалів справи, встановлення факту керування працівниками поліції відбулося виключно з повідомлення на службу 102 про падіння чоловіка з мотоцикла, оскільки інші матеріали справи не підтверджують факт керування ОСОБА_1 мопедом за обставин, викладених в протоколі.

Допитана в якості свідка ОСОБА_2 повідомила, що керував мопедом її онук, але під час виклику бригади швидкої медичної допомоги вона повідомила про ДТП з участю сина - ОСОБА_1 , оскільки вважала, що за таких обставин бригада приїде швидше, так як була вже ніч. Її пояснення зафіксовані в письмовому вигляді неправильно, їх вона не надавала, а тільки підписала. На місці ДТП вона не грузила мопед в автомобіль з своїм чоловіком, так як він є інвалідом та пересувається з милицями. Мопед вже знаходився вдома, а їх автомобіль взагалі не пристосований для перевезення такого габаритного вантажу.

З відеозапису з бодікамер працівників поліції не вбачається ні фіксації місця події, ні факту зупинки чи пояснень свідків. ОСОБА_1 спочатку повідомляє про падіння, в подальшому в лікарні категорично заперечує факт керування мопедом. Із зафіксованих на відео записі пояснень матері ОСОБА_1 слідує, що керував мопедом її онук, тобто син ОСОБА_1 .

Таким чином,матеріали адміністративних справ не містять переконливих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом мопедом у зазначений в протоколах про адміністративні правопорушення час та місці.

Оскільки, відповідальність за ч.1 ст.130, ст.124, ч.3 ст.126 та ст.122-4 КУпАП настає для осіб, які керували транспортними засобами, то недоведеність факту керування ОСОБА_1 виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за даними нормами КУпАП.

Керуючись п.1 ст. 247, ст. 283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч.3 ст. 126 та ч.1 ст.130 КУпАП .

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд.

Повний текст постанови складено 09.12.2024 року.

Суддя: С. А. Киричок