Номер провадження: 33/813/1844/24
Номер справи місцевого суду: 501/292/24
Головуючий у першій інстанції Тюмін Ю. О.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 21 травня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 477382, 17.01.2024 о 09 год 30 хв. в м. Чорноморськ по вул. 1 Травня, 2, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Daihatsu Terios», номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Показання алкотестера «Драгер» №6820/0253 0,85 %, чим порушив п. 2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 21 травня 2024 року, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок.

Не погодившись з наведеною постановою суду, 30.05.2024 ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою, яка постановою Одеського апеляційного суду від 24.06.2024 була повернута особі, яка її подала, у зв`язку із ненаданням захисником ОСОБА_1. належних документів на підтвердження повноважень про надання правової правничої допомоги.

01 липня 2024 року ОСОБА_1 повторно звернувся з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд скасувати вказану постанову та провадження у справі закрити. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 посилається на те, що первісну апеляційну скаргу було подано в строк передбачений ст. 294 КУпАП, проте її було безпідставно повернуто постановою Одеського апеляційного суду від 24.06.2024, оскільки зазначена апеляційна скарга була також підписана ним особисто. За таких вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновленим.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що працівниками поліції ОСОБА_1 було зупинено без законних на те підстав та без пояснення причини зупинки. З результатом огляду, проведеному на місці зупинки ОСОБА_1 згоден не був, однак працівники поліції не запропонували пройти огляд в медичному закладі. Протокол ААД № 477382 є неналежним доказом, оскільки в тексті оригіналу протоколу та його копії є суттєві розбіжності, а саме: в копії протоколу, яка видана ОСОБА_1 в графі «за що відповідальність передбачена ч.» не зазначено якою частиною ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, що ставить під сумнів тест усього протоколу та факт його складання протягом 24 годин. Тобто в протоколі ААД № 477382, до надання його до суду, внесено додаткову інформацію (дописано ч. 1) вже після 17.01.2024, оскільки протокол був складений без вказання конкретної норми, що мало наслідком порушення права на захист, оскільки ОСОБА_1 не було роз`яснено, яку норму закону він порушив. В протоколі також відсутні пояснення ОСОБА_1 , а тільки є підпис від його імені.

Також зазначає, що виявленні ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , які зазначені в протоколі відрізняються від ознак, які зазначені в рапорті. Судом першої інстанції не враховано, що прилад «Alcotest 6820» має межі дозволеної похибки. Крім того, є значна розбіжність у температурі, яка зазначена в роздруківки газоаналізатора +18 °C та у температурі повітря у м. Чорноморськ 17.01.2024.

В судовому засіданні, призначеному на 20.11.2024 о 10:20 год., захисник ОСОБА_1 - адвокат Рязанов Ю.В. доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Так, статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 первісно з апеляційною скаргою звернувся 30.05.2024, тобто в строк передбачений ст. 294 КУпАП.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24 червня 2024 року, апеляційна скарга ОСОБА_1 була повернута з підстави ненаданням захисником ОСОБА_1. належних документів на підтвердження повноважень про надання правової правничої допомоги.

01 липня 2024 року ОСОБА_1 повторно звернувся з апеляційною скаргою.

За таких обставин, строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у р азі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 477382 від 17.01.2024;

- роздрукованим чеком «Alcotest Drager», відповідно до якого результат тестування на алкоголь ОСОБА_1 склав 0,85%;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- відеозаписами події, яка сталася 17.01.2024.

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п. 2.9а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що протокол ААД № 477382 є неналежним доказом, оскільки в тексті оригіналу протоколу та його копії є суттєві розбіжності, а саме: в копії протоколу, яка видана ОСОБА_1 в графі «Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.» не зазначено якою частиною ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, що ставить під сумнів текст усього протоколу та факт його складання протягом 24 годин. Тобто в протоколі ААД № 477382 долученого до матеріалів, до надання його до суду, внесено додаткову інформацію (дописано ч. 1) вже після 17.01.2024, оскільки протокол був складений без вказання конкретної норми, що мало наслідком порушення права на захист, оскільки ОСОБА_1 не було роз`яснено, яку норму закону він порушив. В протоколі також відсутні пояснення ОСОБА_1 , а тільки є підпис від його імені.

Проте зазначені доводи не можуть бути підставою скасування постанови суду з огляду на таке.

З дослідженого апеляційним судом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 129975 від 18.11.2022 вбачається, що він складений уповноваженою особою у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 01 листопада 2015 року № 1395. Усі обов`язкові реквізити документа заповнені, у тому числі в графі ««Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.» зазначена повністю норма, яка інкримінується ОСОБА_1 (ч. 1 ст. 130 КУпАП) та зміст протоколу та суть інкримінованого ОСОБА_1 повністю відповідає ст. 256 КУпАП.

Твердження про те, що протокол є сфальсифікований не приймається, оскільки зазначене не підтверджене по справі доказами.

При цьому, наявний в матеріалах справи висновок експерта від 08.04.2024 №СЕ-19/116-24/6047-ДД жодним чином не спростовує належності, достовірності та допустимості оригіналу протоколу серії ААД № 129975 від 18.11.2022, а підтверджує лише те, що будь-які зміни у графі «Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.__ » у наданому на дослідження копії (2-примірника) протоколу серії ААД № 129975 від 18.11.2022 на ім`я ОСОБА_1 не проводились.

Не зазначення в копії протоколу, який був виданий ОСОБА_1 частини інкримінованої статті не може бути підставою для визнання його неналежним доказом, оскільки протокол містить достатні відомості - фабулу правопорушення для кваліфікації дій останнього, ОСОБА_1 було ознайомлено з оригіналом протоколу, що підтверджується відеозаписом з бодікамери №7169. Будь-яких зауважень щодо копії протоколу заявлено ним не було.

Крім того, чітке відображення змісту правопорушення, який узгоджується з іншими доказами по справі, виключає сумніви щодо складу правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 .

Посилання на те, що до оригіналу протоколу було внесено додаткову інформацію (дописано ч. 1) вже після 17.01.2024, оскільки протокол був складений спочатку без вказання конкретної норми є припущенням скаржника, та окрім того, ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі зазначив, що не пам`ятає, що конкретно в протоколі було вказано.

На підставі зазначеного і твердження про порушення його права на захист, оскільки ОСОБА_1 не було роз`яснено, яку норму закону він порушив, є також безпідставним.

Твердження про те, що в протоколі також відсутні пояснення ОСОБА_1 , а тільки є підпис від його імені, судом також не береться до уваги, оскільки особі було роз`яснене право на викладення пояснень, проте останній відмовився та особисто підписався в протоколі, що підтверджується відеозаписом з бодікамери №7169 (урив. з відеозапису 19:56:38-19:56:46).

За таких обставин, апеляційний суд вважає його належним, достовірним та допустимим доказом.

Доводи скаржника про безпідставну зупинку спростовуються відеозаписом, на який зафіксовано фрагмент зупинки автомобіля, коли працівник поліції повідомив водія автомобіля «Daihatsu Terios», д/н НОМЕР_1 про те, що його автомобіль був зупинений у зв`язку із тим, що водій не користувався ременем безпеки (урив. з відеозапису 19:28:10-19:29:15).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також посилається на те, що з результатами огляду, проведеному на місці зупинки він згоден не був, однак працівники поліції не запропонували пройти огляд в медичному закладі.

Зазначені доводи апеляційний суд відхиляє, оскільки ОСОБА_1 погодився з результатами огляду проведеного на місці зупинки за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820». На запитання патрульного щодо необхідності пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, ОСОБА_1 відмовився (урив. з відеозапису 19:34:40 - 19:34:43).

Посилання скаржника на те, що виявленні ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , які зазначені в протоколі відрізняються від ознак, які зазначені в рапорті спростовуються матеріалами справи.

Щодо доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано, що прилад «Alcotest 6820» має межі дозволеної похибки та є значна розбіжність у температурі, яка зазначена в роздруківки газоаналізатора +18 °C та у температурі повітря у м. Чорноморськ 17.01.2024, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог пункту 7 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Згідно результатів огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 з допомогою приладу Drager Alcotest 6820 в організмі останнього було виявлено алкоголь на рівні 0,85 ‰.

Відповідно до Інструкції з експлуатації приладу «Drager Alcotest 6820» межі допустимої похибки даного газоаналізатора при температурі повітря (20 +/- 5) градусів Цельсія у діапазоні вимірювання концентрації етанолу 0-0,50 мг/л - абсолютна похибка +/- 0,05 мг/л, 0,50-2,00 - відносна похибка +/-10%.

Відтак, зважаючи на значний показник алкоголю в крові, результат огляду за допомогою приладу Drager Alcotest 6820 свідчить про перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. З яким останній погодився, про що свідчить його особистий підпис в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Від проведення огляду в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, відтак доводи про некоректність показів Драгеру є неспроможними.

Жодних інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, постанова суду відповідає вимогам закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції прийнято законне рішення, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 24 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 21 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова