Номер провадження: 33/813/2564/24
Номер справи місцевого суду: 509/4505/24
Головуючий у першій інстанції Панасенко Є.М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 509/4505/24

Номер провадження: 33/813/2564/24

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

за участю секретаря судового засідання - Губара Д.В.,

Особи, які прийняли участь у розгляді справи:

- потерпілий ОСОБА_1 ,

- захисник адвокат Можин Олександр Васильович,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Жовтана Олександра Володимировича, діючого в інтересах ОСОБА_2 , на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді виді штрафу в розмірі 850,00 грн.. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі - 605,60 грн..

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 02.07.2024 року о 16:15 год. в Одеській області, Одеському районі, в с. Лиманка по вул. Старолюстдорфська дорога, 10 ОСОБА_2 керував транспортним засобом - Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, не вибрав безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем КАМАЗ 5320 з причепом ГКБ 8350, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду та здійснював поворот ліворуч. В результаті дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, тим самим ОСОБА_2 порушив вимоги п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху (ПДР), за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

На підставі викладених обставин, співробітником поліції складено протокол серії ААД № 193538 від 02.07.2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Жовтан Олександр Володимирович, діючий в інтересах ОСОБА_2 , зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм діючого законодавства.

Апелянт посилається на помилковість висновків суду щодо наявності вини ОСОБА_2 у порушенні ПДР, оскільки останній дотримався вимог п. 10.4 Правил дорожнього руху України, завчасно зайняв ліве крайнє положення на проїзній частині дороги, увімкнув лівий покажчик повороту. Згідно схеми місця ДТП на її місці не вбачається організації кругового руху, визначення напрямку руху дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або те, що рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 , який порушив вимоги п. п. 2.3, 10.1, 10.4 10.6 ПДР: завчасно не зайняв крайнє ліве положення, здійснив поворот ліворуч, де у свою чергу вже перебував автомобіль під керуванням ОСОБА_2 ; - здійснював поворот ліворуч не з крайньої лівої смуги; - не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував належним чином на її зміну; - перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде небезпечно та не створить перешкод іншим учасника руху; - не дотримався безпечного інтервалу. Саме вказані порушення призвели до настання ДТП. Версія ОСОБА_1 про те, що автомобіль КАМАЗ стояв, а автомобіль Фольксваген Тігуан здійснив обгін і в`їхав у лівий бік автомобіля КАМАЗ спростовується матеріалами справи.

Посилаючись на вказані доводи, адвокат Жовтан Олександр Володимирович, діючий в інтересах ОСОБА_2 , просить постанову суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 та його захисник - адвокат Жовтан О.В. у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Адвокат Жовтан О.В., діючий в інтересах ОСОБА_2 , надав клопотання про розгляд справи без його та ОСОБА_2 участі.

Потерпілий ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Можиним О.В. у судовому засіданні просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін. Надали додаткові пояснення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Можина О. В., дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи винуватість, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Матеріалами справи, дослідженими судом першої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_2 винен у вчиненні адміністративного правопорушення та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, що підтверджується:

- відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 193538 від 02.07.2024 року, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення (а. с. 3);

- схемою місця ДТП, на якій зафіксовано час та місце, а також напрямок руху транспортних засобів, їх місцезнаходження під час настання ДТП (а. с. 5);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 02.07.2024 р. (а. с. 6);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 02.07.2024 р. (а. с. 7).

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Зокрема, відповідно до положення ст. 273 КУпАП, органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, залучає експерта, у тому числі для проведення експертизи.

Пункт 2.3.б ПДР України покладає на водія обов`язок бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 10.5 ПДР України - поворот необхідно виконувати так, щоб під час виїзду з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини. Виїзд з перехрестя, де організовано круговий рух, може здійснюватися з будь-якої смуги, якщо напрямок руху не визначено дорожніми знаками чи розміткою і це не створить перешкод транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку праворуч.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 02 липня 2024 року, які ним були надані на місці ДТП, останній керував автомобілем КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 , з причепом НОМЕР_3 , рухався зі сторони Люстдорфської дороги зі швидкістю приблизно 5 км./год. Йому потрібно було заїхати до гаражу, для цього він близько за 250 300 м. до повороту ввімкнув покажчик повороту ліворуч. Перш ніж здійснити поворот ліворуч він подивився у дзеркало заднього виду, побачив рухому колону автомобілів, призупинився та почав повертати до місця призначення. В цей час водій автомобіля Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 , на великій швидкості почав здійснювати обгін колони автомобілів, через що сталося зіткнення автомобілів (а. с. 6).

Вказані пояснення ОСОБА_1 підтвердив у судовому засіданні. Його пояснення є послідовними, не суперечливими.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 від 02 липня 2024 року, які ним були надані на місці ДТП, останній керував автомобілем Volkswagen Tiguan, НОМЕР_1 , рухався по Люстдорфській дорозі в напрямку м. Одеси зі швидкістю 40-45 км/год. Наближаючись до перехрестя з вул. Майстерною, ввімкнув лівий поворот. Почав повертати ліворуч перед ним був КАМАЗ з причепом, який також почав повертати ліворуч без включених покажчиків повороту ліворуч, внаслідок чого сталося зіткнення. Водій автомобіля КАМАЗ почав повертати наліво у провулок з центру проїзної частини (а. с. 7).

Доводи апеляційної скарги про те, що водій автомобіля КАМАЗ при повороті на перехресті порушив п. 10.4. Правил дорожнього руху (водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку) спростовуються схемою місця ДТП та поясненнями ОСОБА_1 від 02.07.2024 року, а також самими поясненням ОСОБА_2 про те, що автомобіль КАМАЗ рухався попереду його автомобіля.

На схемі зображено проїзджу частину дороги у напрямку м. Одеса з наведеними наступними параметрами:

- відстань від правого переднього колеса Volkswagen Tiguan, державний номерний знак НОМЕР_1 , та правого переднього колеса автомобіля КАМАЗ державний номерний знак НОМЕР_2 , - 2,6 м.;

- відстань від лівого переднього колеса Volkswagen Tiguan, державний номерний знак НОМЕР_1 , та лівого переднього колеса автомобіля КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 , - 1,6 м.;

- відстань від лівого заднього колеса Volkswagen Tiguan, державний номерний знак НОМЕР_1 , та пішохідної частини - 0,1 м;

- відстань від лівого переднього колеса Volkswagen Tiguan, державний номерний знак НОМЕР_1 , та пішохідної частини - 1,3 м.

Згідно схеми ДТП перед перехрестям вул. Стара Люстдорфська дорога та провулку у напрямку руху обох учасників ДТП встановлений дорожній знак 1.3.2 «Декілька поворотів», яким позначена ділянка дороги з обмеженою видимістю з двома і більше розташованими один за одним небезпечними поворотами, з першим поворотом ліворуч. На перехресті з боку виїзду з провулку на Стару Люстдорфську дорогу встановлений дорожній знак 2.1 «Надати дорогу», та дорожній знак 5.38.1 «Пішохідний перехід».

На перехресті з боку руху по вул. Стара Люстдорфська дорога встановлені дорожні знаки 5.38.1 та 5.38.2 «Пішохідний перехід», між яким нанесена дорожня розмітка 1.14.1 «зебра», якою позначений нерегульований пішохідний перехід через Люстдорфську дорогу.

Відповідно до п.12.1 ПДР України - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п.13.1 ПДР України - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Зі схеми ДТП, пояснень потерпілого та самого ОСОБА_2 , вбачається, що водій автомобіля «Volkswagen Tiguan» не врахував вимоги п.12.1, 13.1 ПДР України. Схема місця ДТП підписана ОСОБА_2 без будь-яких зауважень.

Дані обставини повністю узгоджуються як з письмовими поясненнями водія «КАМАЗ» - ОСОБА_1 , наданими під час оформлення матеріалів ДТП, так і судовому засіданні.

Враховуючи вищезазначені у схемі ДТП відомості приходжу до висновків про те, що водій автомобіля «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 у порушення пунктів 12.1 та 13.1 ПДР, при здійсненні обгону автомобіля КАМАЗ з причепом не дотримався безпечного бокового інтервалу, не вибрав безпечну швидкість руху, що стало причиною настання ДТП.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, апеляційний суд визнає недоведеними, оскільки спростовується вищевикладеним.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга адвоката Жовтана Олександра Володимировича, діючого в інтересах ОСОБА_2 , є недоведеною, а тому не підлягає задоволенню. Постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Отже, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, її постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Вищезазначені доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, які зроблені в постанові суду першої інстанції, оскільки зводяться лише до незгоди з висновками суду першої інстанції, формування позиції захисту. Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Жовтана Олександра Володимировича, діючого в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін