Справа № 289/2100/24
Номер провадження 3/289/1185/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2024 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Мельник О.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділення поліції №3 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспортні дані та РНОКПП в матеріалах справи відсутні, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи не вказав,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Радомишльського районного суду Житомирської області надійшли вищевказані матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 150948, ОСОБА_1 , 15.10.2024 року о 06:25 год. в м. Радомишль по вул. Карпенка, 10, керуючи ТЗ "SKODA OCTAVIA", номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що матеріали потрібно повернути на доопрацювання з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складено без додержання вимог ст. 256 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Всупереч вищезазначеному, в протоколі не вказано відомостей про потерпілу особу.

Таким чином, правоохоронним органом не встановлено, кому спричинена шкода, що має у подальшому особливе значення для учасників ДТП, та інших зацікавлених осіб, так як зачіпаються інтереси потерпілих. Тобто, інші учасники ДТП не залучені до справи у якості потерпілих.

Також відсутні відомості про свідків, хоча ОСОБА_1 в своїх поясненнях чітко зазначає, що були присутні свідки, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моб. тел. НОМЕР_2 ; ОСОБА_3 та її чоловік ОСОБА_4 , які були очевидцями даної події.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, а саме в розділі 10 «Технічний засіб відеозапису» зазначено наявність портативного відеореєстратора поліцейського АМ-00099, однак в матеріалах справи відеозаписи із зазначеного технічного засобу відеозапису не містяться.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Варто зазначити, що суд не наділений повноваженнями внесення будь-яких змін до протоколу.

Разом з тим, адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто обов`язковими ознаками об`єктивної сторони складу цього правопорушення є наслідки у виді пошкодження та прямий причинний зв`язок між діянням особи та настанням наслідків. У разі відсутності такого зв`язку дії учасника дорожнього руху підлягають іншій кваліфікації відповідно до КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Проте вищенаведені вимоги працівниками Відділення поліції №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області грубо проігноровано.

Згідно рапорту диспечера ВП №3 (м.Радомишль) Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області: 15.10.2024 08:26, поліцейський СРПП ОСОБА_5 в своєму рапорті вказала, що було встановлено всі обставини події, відібрано письмові пояснення та відносно учасників дорожнього руху було складено адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП, що прямо суперечить зібраними по справі матеріалами.

Таким чином з вказаного рапорту, який не в повній мірі підтверджується матеріалами справи, слідує, що працівниками поліції грубо порушено конституційні права громадянина, і ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності лише за припущенням працівника поліції, щодо можливого вчинення ним адміністративного правопорушення, а тягар встановлення всіх обставин перекладено на суд.

Існує пряма вимога при складанні протоколу підтвердити доказами наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху і пошкодженням майна, тому при оформленні матеріалів, особливо, коли учасники оспорюють перебування саме їхніх дій у причинному зв`язку з наслідками, обов`язково мають бути зібрані докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які б підтвердили прямий причинний зв`язок між дією кожного з учасників ДТП, хто з них своїм порушенням створив небезпеку, а дії кого з них призвели до виникнення аварійної обстановки та перебувають у прямому причинному зв`язку з наслідками (наявність прямого причинного зв`язку з порушеннями обох учасників теоретично можлива, хоча і виключно теоретично, але обов`язково має бути підтверджена належним доказом, у цьому випадку висновком експертизи, оскільки ніхто інший з учасників провадження не володіє необхідними знаннями у цій сфері, але проведення такої експертизи потребує відповідної кількості вихідних даних). Відсутність у матеріалах таких доказів вказує, що працівники поліції не встановили хто з учасників ДТП вчинив адміністративне правопорушення і формально склавши протоколи, уникнули виконання своїх обов`язків. Суд не має повноважень проводити розслідування, збирати докази і самостійно ними встановлювати, яке ж правопорушення було вчинено і хто у ньому винуватий. Обов`язок збирання доказів згідно зі ст. 251 КУпАП лежить виключно на особах, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в даному випадку на працівниках поліції.

В той же час, як вбачається з автоматизованої системи документообігу суду, до суду одночасно надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності і щодо водія ОСОБА_1 , і щодо водія ОСОБА_6 саме за ст. 124 КУпАП, відповідно до вказаної події, яка сталася 15.10.2024 року о 06 год. 25 хв. в м. Радомишль по вул. Карпенка, 10.

На підставі вимог п. 7 розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, уповноважена особа підрозділу поліції під час розгляду матеріалів ДТП повинен(на) в найкоротший строк, але не більше одного місяця з дати вчинення ДТП, встановити всі обставини її скоєння, вжити інших заходів щодо об`єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, скласти відносно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та в п`ятиденний строк надіслати його до відповідного суду.

Протокол про адміністративне правопорушення, містить в собі фактичні дані про обставини правопорушення, і відповідно є одним з доказів по справі, у зв`язку з чим, судом, при вирішенні справи про адміністративні правопорушення, протокол оцінюється нарівні з іншими доказами по справі, перед якими, він не має переваги, та відповідно на підставі оцінки всіх доказів по справі, судом приймається відповідне рішення.

Якість формування матеріалів протоколу є дуже важливою складовою справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи. Саме від якісно складеного протоколу про адміністративні правопорушення працівниками поліції і залежить повне та об`єктивне з`ясування обставин події, встановлення особи правопорушника та притягнення його до відповідальності.

У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

У справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій ст. 6 Конвенції.

Одночасно практика Європейського суду з прав людини щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації ст. 6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02).

Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Також суд не може змінювати суть «обвинувачення», викладене у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином Верховним Судом України визнано правильну практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14).

На підставі досліджених матеріалів справи, враховуючи викладене, суд вважає, що зібрані матеріали по справі про адміністративне правопорушення є неповними та підлягають поверненню для доопрацювання, оскільки суд не може усунути вказані недоліки, а не усунення зазначених вище недоліків виключає можливість розгляду справи по суті, тому суд позбавлений можливості об`єктивно, повно та всебічно дослідити всі обставини справи для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що адміністративні матеріали слід направити на доопрацювання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 8, 256, 276, 278 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернути до Управління патрульної поліції в Житомирській області для доопрацювання.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Олександр МЕЛЬНИК