Справа № 466/8717/24 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 33/811/1702/24 Доповідач в 2-й інстанції: Головатий В. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Головатий В. Я., за участю ОСОБА_1 , захисника Феденишина В. Я., Червінської С. В., захисника Пшеничної Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 30.10.2024 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

встановив:

постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 30.10.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді попередження.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , 2013 року народження, оскільки, її малолітній син, ОСОБА_2 02.08.2024 р. близько 15 год., перебуваючи на території СЗШ №99 за адресою м. Львів вул. Творча, 1, наніс удар в область живота малолітньому ОСОБА_3 , 2013 року народження, а також нецензурно висловлювався в сторону останнього. Відтак, ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства", неналежно виконувала свої батьківські обов`язки, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 184 КУпАП.

На зазначену постанову ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові суду першої інстанції не зазначені, які саме батьківські обов`язки вона порушила, що унеможливлює встановити склад адміністративного правопорушення. Зазначає, що до обов`язків по вихованню свого сина ставиться із повною відповідальністю.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_4 та її захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення дитині безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей, а також відсутності контролю за дозвіллям.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення від 22.08.2024 року, який складено у відповідності до ст. 256 КУпАП;

- в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_2 , в присутності батька ОСОБА_5 повідомив, що 02.08.2024 р. гуляв з друзями біля школи, побачив ОСОБА_6 , котрий для примирення з іншим хлопцем запропонував бійку за правилами. Денис і ще двоє його товаришів билися з ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_6 нецензурно висловився в його ( ОСОБА_6 ) сторону та ображав нецензурними словами його батьків. Він не стримався, також висловився нецензурно один раз та вдарив ОСОБА_6 . На цьому конфлікт завершився.

- показаннями допитаного в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_8 в присутності батька ОСОБА_9 , який пояснив, що 02.08.2024 він та його друг ОСОБА_10 приїхали до школи, зустрілись з ОСОБА_11 , пізніше побачили ОСОБА_6 . Останній запропонував для примирення зіграти в гру (бійку за правилами). Встановили правила бійки. Після бійки у нього були синьці на правій та лівій нозі в районі гомілки. ОСОБА_6 до того знав, стосунки були непогані. ОСОБА_6 обізвав ОСОБА_11 та його маму нецензурними словами. ОСОБА_11 розізлився та вдарив ОСОБА_6 . Після бійки ОСОБА_6 продовжував лаятися.

- відеозаписом події адміністративного правопорушення, на якому зафіксована бійка малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , нанесення ними тілесних ушкоджень один одному;

- довідкою хірурга, згідно з якою ОСОБА_3 поставлено діагноз забій м`яких тканин грудної клітки.

Доводи апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення та у оскаржуваній постанові відсутні покликання на батьківські обов`язки, які вона неналежно виконувала є безпідставними, оскільки їй ставиться у вину порушення ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства».

В суді апеляційної інстанції захисник Феденишин В. Я. заявив клопотання про виклик та допит неповнолітніх свідків очевидців події адміністративного правопорушення ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , потерпілого ОСОБА_2 , а також слідчу ОСОБА_14 , яка складала протокол про адміністративне правопорушення.

У клопотанні захисника відсутні та у суді апеляційної інстанції ним не зазначено, які саме нові обставини можуть повідомити вищевказані свідки очевидці адміністративного правопорушення та обставини, з приводу яких він просить допитати слідчу, яка складала протокол, а відтак вважаю таке необґрунтованим, задоволенні якого слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті, що є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових адміністративних правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 30.10.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, залишити без змін, а її апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Головатий В. Я.