ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 626/2722/24 Головуючий суддя І інстанції Рибальченко І. Г.
Провадження № 33/818/1630/24 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за участі особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кадуна П.В. справу за апеляційною скаргою представника особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Кадуна П.В. на постанову Красноградського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2024 року у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України,-

УСТАНОВИВ:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , інваліда ІІ групи визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 ( сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Як установив суд 27.07.2024 року о 16-й годині 44 хвилини в с. Піщанка по вул. Жовтнева Берестинського району водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Fiat Dukato, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункт 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Кадун П.В. просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

Зазначає, що засідання по вказаній справі відбулося 17 жовтня 2024 року де суддею було сказано, що вона йде до нарадчої кімнати та постанову буде оголошено 18 або 21 жовтня 2024 року, але постанову було винесено, в порушення вимог законодавства України, а саме 28.10.2024.

Знаходячись у нарадчій кімнаті суддя виходила на слухання інших справ до залу судових засідань.

Також зазначає, що правопорушення ОСОБА_1 зазначене протоколі не повною мірою відповідає вимогам ст. 130 ч. 1 КУпАП., зокрема пропущені слова у викладені фабули суті адміністративного правопорушення, а саме у фабулі вказано керував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а не в стані алкогольного сп`яніння.

Автор апеляційної скарги вважає, що неконкретність формулювання суті адміністративного правопорушення позбавляє особу щодо якої складено протокол, права здійснювати предметний захист та порушує її процесуальні права.

Поза увагою суду залишилося те, що матеріали справи не містять жодного доказу, що ОСОБА_1 відмовлявся від проходження тестування на вживання алкоголю, а навпаки (відповідно до відеозапису наданого до суду) він погоджується проходити тестування в лікарні і його туди привозять, де розпочинається, на мою думку- знущання з боку лікаря, який інваліду без ноги, на протезі, вказує, що в нього хидка хода і пропонує пройти тест - підняти предмет з полу, у зв`язку з чим розпочався словесний конфлікт, спровокований саме лікарем, під час якого лікар висловлюється на адресу інваліда «Та пішов ти....», що призводить до подальшого конфлікту, при цьому весь час перебування в лікарні ОСОБА_1 просить взяти в нього на аналіз кров, в чому йому відмовляють не пояснюючи чому, лікар в своїх поясненнях посилається на проведення тестування П.Ромберга, але його не проводить.

Відеозапис, який доданий до матеріалів справи не є безперервним та містить лише факт пред`явлення претензій щодо скоєння порушень ПДР та керування ТЗ в стані алкогольного сп`яніння, та не містить фіксації того, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження тестування на вживання алкоголю, а навпаки водій погоджується на проходження тестування в лікарні та просить взяти кров на аналіз щодо алкоголю, але працівник поліції вказує, що такого робити не будуть не роз`яснюючи чому.

Також, до матеріалів справи додано Висновок від 27.07.2024 року закладу охорони здоров`я (лікар ОСОБА_2 , без підтвердження того, що той може проводити таке дослідження), що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням п.2.9.а ПДР України, а не п.2.5 ПДР України, яке вказано у протоколі.

Також, 3 рази, під час спілкування з поліцейськими, в тому числі і в лікарні, ОСОБА_1 просить викликати адвоката, а саме на диску №2 - ф.2, ф.4, ф.7, на що поліцейські відповідають, що вони не зобов`язані цього робити і говорять, щоб він назвав нормативний акт на підставі якого йому потрібно викликати адвоката.

Таким чином, все вказує на порушення права на захист ОСОБА_1 з боку працівників поліції.

Заслухавши пояснення особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кадуна П.В., ґякі просили задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, зокрема відеозапис доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.

Так, суд першої інстанції визнаючи винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП послався на протокол про адміністративне правопорушення, направлення водія на огляд, відезапис подій.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як встановив суд першої інстанції та виклав в оскаржуваній ОСОБА_3 вчинив адміністартивне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується наступними доказами: відомостями вказаними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 014529 від 27.07.2024 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до КНП "Красноградська ЦРЛ" від 27.07.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 від проходження огляду за допомогою "ALCOTEST DRAGER" відмовився; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних заходів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду за допомогою "ALCOTEST DRAGER"відмовився; поясненнями лікаря ОСОБА_2 , де зафіксовано саме відмову від проходження огляду; відеозаписом, з якого вбачається, що 27.07.2024 року о 16.44 год. ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом, при цьому відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, перебуваючи в лікарні, на неодноразові пропозиції поліцейського та лікаря пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відповідав, що у запропонований спосіб проходити огляд не буде, при цьому зазначає, що згоден здати лише аналіз крові. Поліцейський повідомив ОСОБА_1 що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння також передбачена адміністративна відповідальність, а відмова пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора буде розцінена ним як відмова від проходження зазначеного огляду. Не отримавши згоди на проходження огляду у запропонований спосіб, поліцейський повідомив про те, що буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

Натомість аналізуючи під час апеляційного розгляду дані відеозапису подій апеляційний суд вважає, що висновки суду про винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не ґрунтуються на матеріалах справи.

Так із дослідженого відеозапису дійсно вбачається, що працівниками патрульної поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора "ALCOTEST DRAGER" на місці його зупинки від чого останній відмовився, проте на пропозицію пройти огляд у закладі охорони здоров`я погодився (диск № 2, файл №4).

В подальшому ОСОБА_1 , перебуваючому в закладі охорони здоров`я, лікарем ОСОБА_2 запропоновано пройти тест Ромберга, який полягав, у необхідності підняти предмет (ручку) з підлоги.

Натомість ОСОБА_1 зазначив що не може виконати цей тест оскільки у нього відсутня нижня кінцівка та він використовує протез, що унеможливлює виконання тих дій, які йому запропонував лікар.

ОСОБА_1 зазначає. що якщо б у лікаря також була відсутня нога, він також не зміг би виконати цей тест.

У відповідь лікар, який проводив огляд на стан сп`яніння викрикує на адресу ОСОБА_1 репліку (мова оригіналу): «Да пошел ты ».

Після цього у ОСОБА_1 та лікаря починається словесний конфлікт на чому відеозапис переривається (диск № 2, файл №6).

Після відновлення відеозапису лікар ОСОБА_2 який проводив огляд на стан сп`яніння та ОСОБА_1 вже не спілкуються.

В подальшому у ОСОБА_1 спілкується лише із працівниками патрульної поліції та зазначає, що згоден пройти огляд на стан сп`яніння шляхом здачі аналізу крові на що отримує відмову саме працівників поліції, а не лікаря.

В цей час у кабінет де знаходяться працівники поліції, ОСОБА_1 лікар ОСОБА_2 , який проводив його огляд на стан сп`яніння заходить ще один лікар .

ОСОБА_2 повідомляє йому що ОСОБА_1 відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння проте зазначає, що стан сп`яніння ОСОБА_1 виявлений за клінічними ознаками після чого складає висновок про це.

Названий висновок долучено до матеріалів справи (арк. 6).

В подальшому ОСОБА_1 знову неодноразово та наполегливо просить взяти у нього аналіз крові, але отримує на це відмову, але не від лікаря, а від поліцейських.

Отже, з відеозапису та письмових пояснень ОСОБА_2 встановлено, що лікар зробив висновок про наявність у ОСОБА_1 клінічних ознак алкогольного сп`яніння, про що вказав у висновку № 1984 від 27.07.2024.

В той же час з долученого до справи акту огляду на стан алкогольного сп`яніння від 27.07.2024 вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від огляду.

Апеляційний суд вважає, що названі докази є суперечливими.

Так згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння.

В той же час у матеріалах справи міститься висновок лікаря, у якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Натомість протокол про адміністративне правопорушення було складено щодо ОСОБА_1 саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а інші «обвинувачення» йому не висувались.

Апеляційний суд зазначає, що порядок проходження огляд на стан сп`яніння, що проводиться лікарем закладу охорони здоров`я регламентується Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).

Цією Інструкцією передбачено два варіанти огляду на стан алкогольного сп`яніння: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби) та лікарем закладу охорони здоров`я.

При цьому інструкцією передбачено можливість відмови водія від проходження огляду поліцейським, а також не погодитися з результатами огляду, проведеного поліцейським. У цих випадках водій зобов`язаний пройти огляд лікарем закладу охорони здоров`я.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Зазначені п.п. 15, 16 Інструкції визначають, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) видається на підставі акта медичного огляду.

Згідно з вказаним актом лікар повинен здійснити певні дослідження для встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

У цій справі лікарем ОСОБА_2 розпочато огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проте, фактично цей огляд не було завершено не через відмову останнього від огляду, а через конфлікт між ними.

Більше того, подальші вимоги ОСОБА_1 взяти у нього аналіз крові були залишені без реакції зі сторони лікаря, а на ці вимоги ОСОБА_1 отримував негативні відповіді лише від поліцейських.

З подальшого аналізу відеозапису вбачається, що поліцейський повідомив ОСОБА_1 що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння також передбачена адміністративна відповідальність, а відмова пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора буде розцінена ним як відмова від проходження зазначеного огляду.

Не отримавши згоди на проходження огляду у запропонований спосіб, поліцейський повідомив про те, що буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

В той же час, як вже раніше було зазначено ОСОБА_1 погодився проти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, але не пройшов його за обставин наведених вище.

Таким чином, подальші пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою наявного у них газоаналізатора, за умови, що ця вимога висловлена лише ними, а не лікарем є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 вже реалізував своє право на незгоду на проведення огляду на стан алкогольного, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Вести за таких обставин мову про беззастережну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в розумінні положень ст.130 ч.1 КУпАП, апеляційний суд підстав не знаходить.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до відповідальності.

Отже, апеляційний суд не вбачає наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, внаслідок чого у працівника поліції не було підстав для складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Зазначеним обставинам, суддя належної оцінки не надав та прийняв передчасне рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинене і особа , яка притягається до адміністративної відповідальності є винною у вчиненні цього правопорушення.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, особа , на яку законом покладено обов*язок складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Статтею 62 Конституції України закріплено принцип, за яким обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

В даному випадку посадовими особами , які складали протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності , не надано суду переконливих доказів винуватості особи.

Відповідно до статті 247 п.1 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате , а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин , враховуючи , що в ході апеляційного розгляду не здобуто переконливих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП , а всі сумніви тлумачаться на користь особи , апеляція підлягає задоволенню , а провадження у справі закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Кадуна П.В. - задовольнити.

Постанову Красноградського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2024 року у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України - скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя