Справа № 163/1732/24 Провадження №33/802/706/24 Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Бали Ю.С., розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 19 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік,

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він о 09:59 годині 27 липня 2024 року, керуючи автомобілем «Рено», номерний знак НОМЕР_1 , на 488 км автодороги М-07 в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник вважає постанову судді необґрунтованою. Вказує на те, що в матеріалах справи немає жодного доказу про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду. Посилається на те, що відеозапис не є безперервним, а отже не може бути доказом у справі. Зазначає, що сертифікат до драгера був не дійсний і тому ОСОБА_1 не пройшов огляд на стан сп`яніння. Крім того, вказує, що надано висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення сп`яніння, згідно якого ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з приписів ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дотримався.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена наявними у справі доказами, які ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вимогами ч.2 ст.266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 699774, з яким він був ознайомлений (а.с.1), копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2691550 від 27 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, якою підтверджується факт керування ОСОБА_1 о 09:59 годині 27 липня 2024 року автомобілем «Рено», номерний знак НОМЕР_1 , на 488 км автодороги М-07 (а.с.2), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зафіксовано наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме тремтіння пальців рук, різкі зміни забарвлення покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці та його відмову від огляду на стан сп`яніння (а.с.3), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я (КНП Любомльське ТМО), у якому зафіксовано його відмову від огляду на стан сп`яніння (а.с.4), відеозаписами, з яких вбачається факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та встановлено, що у зазначені в протоколі час і місці автомобілем «Рено», номерний знак НОМЕР_1 , керував ОСОБА_1 , який на неодноразові пропозиції поліцейського від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічних засобів та в закладі охорони здоров`я відмовився (а.с.7), а також іншими матеріалами справи.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 27.07.2024 о 09:59 год, керував автомобілем «Рено», номерний знак НОМЕР_1 , на 488 км автодороги М-07, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, різкі зміни забарвлення покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Як вбачається з відеозапису бодікамери працівника поліції після зупиненого автомобіля, під керуванням ОСОБА_1 та складання постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №2691550 від 27.07.2024 за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП на останнього, було виявлено у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, різкі зміни забарвлення покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Працівником поліції було запропоновано пройти огляд на місці зупинки, на що ОСОБА_1 дав чітку відповідь: алкотестер я проходити не буду, відмовляюсь (10:34 час на відео). Йому було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду та його обов`язок пройти огляд на вимогу поліцейського відповідно до п.2.5 ПДР (10:35 час на відео). Було роз`яснено його його права та обов`язки, запропоновано декілька разів проїхати у медичний заклад так, як зі слів ОСОБА_1 алкотестер він вважав не сертифікованим, на що він також відмовився (10:51 час на відео). Також був присутнім при складанні протоколу та був ознайомлений з ним (а.с.7).

Отже, доводи апелянта, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння повністю спростовуються наявними відеозаписами в матеріалах справи та не беруться апеляційним судом до уваги.

Щодо доводів захисника, що згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення сп`яніння, ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 27 липня 2024 року у провину ОСОБА_1 ставиться відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.1), а не керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому даний висновок не береться апеляційним судом до уваги.

Більше того, п.2.5 ПДР зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що у даному випадку ОСОБА_1 відмовився виконувати, у зв`язку з чим і був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи захисника, що сертифікат до драгера був не дійсний і тому ОСОБА_1 не пройшов огляд на стан сп`яніння, є безпідставними та на думку апеляційного суду, спрямовані на уникнення останнім відповідальності за вчинене правопорушення.

Як вбачається з відеозапису, на вимогу ОСОБА_1 йому було надано сертифікат та свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки (11:03 час на відео), в якому зазначено, що останній раз калібрування здійснювалось 21.03.2024, а вказані події були 27.07.2024, тобто прилад проходив перевірку та був дійсний до використовування.

Більше того, ОСОБА_1 нічого не позбавляло можливості пройти огляд у медичному закладі, що йому і було запропоновано кілька разів поліцейським, однак, пройти такий огляд він відмовився.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутнє безперервне відео, оскільки відеозапис є чітким, зрозумілим, містить інформацію щодо факту відмови від проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

Наявність в матеріалах справи фрагментів відеозаписів та інших доказів, які узгоджується між собою є достатньою доказовою базою для належної фіксації скоєння порушення п.2.5 ПДР, а тому є допустимими і належними доказами.

Зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст.251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

При цьому, відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у вчиненому правопорушенні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фотозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Надані відеозаписи відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому обґрунтовано судом взяті до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки належним чином не спростовують сукупності доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину, та не можуть бути безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у даній справі.

Апеляційним судом у повному обсязі проаналізовані докази, які містяться в матеріалах справи.

На підставі наведених доказів слід дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

При накладенні адміністративного стягнення, суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та обґрунтовано застосував безальтернативне адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Бали Ю.С. залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 19 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов