490/8920/24 від31.10.2024
н/п 3/490/3671/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Лященко В.Л., при секретарі Спінчевській Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу від 30.09.2024 серії ААД №559460, 20.08.2024 о 17 годині 16 хвилин, у місті Миколаєві, на перехресті проспекту Центрального з вулицею Лягіна, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , стала учасником ДТП, після чого залишила місце пригоди, чим порушила п.2.10 «а» Правил дорожнього руху України, тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Дослідивши всі зібрані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов наступних висновків.

Відповідно до змісту вимог ст.245 КУпАП, завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на суспільний порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, за які законом передбачена адміністративна відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Диспозиція ст. 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені правила дорожнього руху і прагне до цього.

Згідно вказаного протоколу 20.08.2024 о 17 годині 16 хвилин, у місті Миколаєві, на перехресті проспекту Центрального з вулицею Лягіна, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , стала учасником ДТП, після чого залишила місце пригоди, чим порушила п.2.10 «а» Правил дорожнього руху України.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що після ДТП одразу зупинилась та до приїзду швидкої медичної допомоги надала допомогу потерпілій ОСОБА_2 , очікувала на працівників патрульної поліції, однак крім швидкої ніхто не приїхав на місце події, вину у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди визнала.

Матеріали спраи не містять доказів про те що, ОСОБА_1 залишила місце ДТП.

При цьому, фототаблиця додана протоколу огляду місця пригоди спростовує вказаний факт, оскільки на ній зафіксовано що, транспортний засіб «Volkswagen Passat», який належить ОСОБА_1 , перебував на місці події.

Тобто, ОСОБА_1 не мала на меті приховувати факт дорожньо-транспортної пригоди, або обставини скоєння, або уникнути відповідальності, а тому, на переконання суду, умисел на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, в її діях відсутній.

Будь-які інші докази, які б свідчили про зворотнє в матеріалах справи відсутні.

Відповідно вимог ст. 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.1. ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши викладені обставини та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з причини відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого за ст. 122-4 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя В.Л.Лященко