Номер провадження3-зв/205/3/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 грудня 2024 року місто Дніпро

Суддя Ленінського районного суду міста Дніпропетровська Шиян В.В. розглянув заяву адвоката Філіповського Віктора Валентиновича про відвід судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська Тауса Максима Маровича від розгляду справи за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 126 ч.3 КпАП України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська Тауса М.М, перебуває справа за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 126 ч.3 КпАП України.

2 грудня 2024 року представником ОСОБА_2 адвокатом Філіповським В.В. заявлено про відвід судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від розгляду зазначеної справи. В обґрунтування заявленого відводу , представник посилається на ті обставини, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, для захисту водія ОСОБА_2 , ним було заявлено ряд клопотань про витребування доказів, у задоволенні яких суддею Таусом М.М. було відмовлено. Таким чином на думку адвоката Філіповського В.В. вказана поведінка судді Тауса М.М, позбавляє суд можливості об`єктивно оцінити всі обставини справи та викликає сумніви щодо неупередженості судді. Також звертає увагу, що призначені судові засідання розпочиналися із затримкою на 40-50 хвилин, що в свою чергу свідчить про порушення загальних засад адміністративного судочинства.

Сторони в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши заяву адвоката Філіповського В.В. про відвід судді та додані до неї матеріали приходжу до наступного.

Згідно зі ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Кодекс про адміністративні правопорушення України не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід.

Разом з тим, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а Рішенням Ради суддів N 34 від 08.06.2017 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Враховуючи викладене, суддя вважає, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону і розгляд заяви про відвід необхідно провести за правилами встановленими КПК України.

Відповідно до ст. 75 КПК України, встановлені перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Пунктом 4 частиною 1 статті 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

В своїй заяві про відвід судді, адвокат Філіповський В.В. посилається на незгоду з прийнятими суддею Таусом М.М. процесуальними рішеннями, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , що суддя розцінює як посилання на підстави що містяться в ч.4 ст. 75КПК України.

Статтею 75 ч.4 КПК України передбачено, що обставиною, яка виключає можливість участі судді у кримінальному провадженні, є наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Розглядаючи заяву про відвід судді, суд звертає увагу, що відповідно до Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя є незалежним при здійсненні правосуддя.

При розгляді заяви про відвід судді інший суддя не є апеляційним чи дисциплінарним органом, а тому не може надавати оцінку процесуальним діям та рішенням судді на предмет дотримання ним норм законодавства, правильності чи неправильності ведення суддею судового процесу або прийнятих суддею рішень, а має лише з позиції стороннього спостерігача визначити існування обставин, які за суб`єктивним чи об`єктивним критерієм можуть викликати сумніви у його неупередженості.

Заперечення на постановлені під час судового розгляду судові рішення, які не оскаржуються, можуть бути включені до апеляційної скарги на кінцеве рішення у цій справі.

Зокрема в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Окрім того, у висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, оскільки заява про відвід судді мотивована суб`єктивним ставленням заявника к рішенням головуючого судді, які як вважає сторона заявника, полягають в упередженому ставленні при розгляді справи.

Оскільки, суб`єктивна думка адвоката Філіповського В.В. про нібито порушення суддею Ленінського районного суду міста Дніпропетровська Таусом М.М. норм процесуального права не є підставою для відводу судді, доводи заяви не свідчать про пряму заінтересованість судді у результатах розгляду справи, а відтак підстав для задоволення заяви про відвід не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.75-76, 80-81 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви адвоката Філіповського Віктора Валентиновича про відвід судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська Тауса Максима Маровича від розгляду справи за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 126 ч.3 КпАП України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - Шиян В.В.