ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 505/4019/24

№ 3/505/2749/2024

02 грудня 2024 року м. Подільськ

суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області Ващук О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

28 вересня 2024 року близько 15 год. 15 хв. ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , ухилилася від належного виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній у період часу з 15 год. 15 хв. 28 вересня 2024 року по 14 год. 29 вересня 2024 року залишив без дозволу своє місце мешкання та перебував без нагляду дорослих.

Такими діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей).

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 166457 від 02 жовтня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено про розгляд Котовським міськрайонним судом Одеської області вказаної адміністративної справи, що підтверджується її підписом. Крім того, на вказаний в протоколі мобільний телефон ОСОБА_1 було направлені SMS-повідомлення. Отже, судом були вжиті всі необхідні та достатні заходи задля повідомлення ОСОБА_1 про розгляд даної справи та забезпечення її участі у судовому засіданні з метою надання пояснень.

У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Отже, диспозиція даної статті ґрунтується на законодавстві, яке передбачає виконання батьківських обов`язків. Ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а лише невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Як вбачається з копії реєстрації ЄО №8555 від 29 вересня 2024 року, яка міститься в матеріалах справи, вказано, що 29 вересня 2024 року о 10 год. 57 хв. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 28 вересня 2024 року о 15 год. 15 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , зникла дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Раніше неодноразово були випадки, що він зникав, наразі здійснюється оформлення його до спецшколи.

Згідно копії реєстрації ЄО №8559 від 29 вересня 2024 року, вказано, що 29 вересня 2024 року о 14 год. 00 хв. до чергової частини Подільського районного управління поліції надійшла зустрічна письмова заява від ОСОБА_1 , в якій вона просить не розглядати її попереднє звернення на лінію «102» з приводу зникнення безвісті її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке мало місце 28 вересня 2024 року біля 16 год. 00 хв., у зв`язку з тим, що не розібравшись в ситуації завчасно зателефонувала на лінію «102». Претензій будь якого характеру з приводу даної події ні до кого немає.

З письмових пояснень малолітнього ОСОБА_2 від 12 жовтня 2024 року, які надані у присутності матері, встановлено, що 28 вересня 2024 року біля 16 годин вийшов погуляти у парк залізничників м. Подільськ. Одеської області, де грався зі знайомими дітьми. В подальшому, так як не мав при собі телефону і вже було пізно, вирішив переночувати у знайомого, не повідомивши при цьому матір. Наступного дня, його побачили працівники поліції та передали матері.

У випадку ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей настає адміністративна відповідальність передбачена ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення. Він є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, в тому числі, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 , приходжу до висновку, що у проколі не конкретизовано суть правопорушення, яке вона вчинила, не викладені обставини його вчинення та не зазначено від виконання якого саме обов`язку щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свого сина ухилилася ОСОБА_2 .

Зокрема, у протоколі не вказано які конкретно дії ставляться ОСОБА_1 у провину та мають ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, не зазначено, в чому полягало невиконання батьківських обов`язків по вихованню сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не вказано норму Закону, яку порушила ОСОБА_1 .

Таке формулювання адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП є неконкретним, що позбавляє особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливості ефективно захищатися від нього і робить неможливим об`єктивний розгляд справи.

Лише факт звернення ОСОБА_1 на лінію «102» з повідомленням про те, що зникла дитина, не утворює склад правопорушення і не може свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків. Навпаки, звернення особи до поліції за допомогою, свідчить про турботу за життя та здоров`я дитини.

При цьому, суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У прийнятому рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia»,заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, на думку ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

За статтею 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне закрити провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 184, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП,

постановила:

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Котовський міськрайонний суду Одеської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.В. Ващук