Номер провадження: 33/813/2280/24
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря - Зєйналової А.Ф.к., адвоката Насарая А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на перше січня 2024 року, що складає 605,60 грн.

З вказаної постанови вбачається, що12.06.2024 року о 23:20 год., в м. Одеса по вул. Фонтанська дорога, біля будинку № 38а, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом електричним скутером у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів марки «Drager Alcotest» відповідно до якого у останнього виявлено 0,28 ‰ алкоголю.

За таких обставин особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п. 2.9 «Правил дорожнього руху» України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2024 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)з аналізу відеозапису, який міститься в матеріалах справи вбачається, що біля самокату перебувало дві особи, проте, чи перебував у русі даний транспортний засіб, та хто здійснював керування транспортним засобом з відеозапису не вбачається, та працівниками поліції не встановлено;

2)працівниками поліції було проігноровано той факт, що ОСОБА_1 повідомляв, що він не керував транспортним засобом;

3)відеозапис неможливо вважати належним доказом у справі, оскільки він монтувався;

4)встановлений результат алкогольного сп`яніння був зафіксований газоаналізатором, який не пройшов градуювання у встановлений інструкцією з використання строк, а відтак не може бути допустимим та достовірним доказом у справі;

5)працівники поліції не допитали всіх свідків та всіх осіб, які брали участь у події, що призвело до порушення ст. 3 Європейської конвенції з прав людини;

6)ОСОБА_1 не перевищив допустимий рівень алкоголю, який ратифікований Україною за міжнародними стандартами.

Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення адвоката Насарая А.В., який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №851329 від 12 червня 2024 року з якого вбачається, що 12.06.2024 року о 23:20 год. в м. Одеса по вул. Фонтанська, 38а ОСОБА_1 керував транспортним засобом електросамокатом, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за допомогою технічного приладу Drager Alcotest 7510 №ARMF-0314, номер тесту 1116, результат позитивний 0,28 ‰. Огляд проводився у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

-довідка, з якої вбачається, що згідно з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика», станом на 12.06.2024 року ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія;

-довідка, з якої вбачається, що згідно з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика», станом на 12.06.2024 року ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП;

-роздруківка тесту Драгер, з якого вбачається, що ОСОБА_1 12.06.2024 року о 23:37 год. пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest 7510. Результат тесту 0,28 ‰. Із даним результатом ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його підпис;

-акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається що огляд проведено у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Огляд проводився за допомогою приладу «Alkotest Drager 7510». Результат огляду на стан сп`яніння позитивний 0,28 ‰. ОСОБА_1 з результатом згоден, особисто ним підписано.

-відеозапис, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що 12.06.2024 року о 23:20 год. працівник поліції підійшло до електросамокату на якому знаходилось дві людини, чоловік і жінка. Працівник поліції звернувся до чоловіка, який керував транспортним засобом, щоб він надав свої документи, на що ОСОБА_1 сказав, що при собі він їх не має, оскільки у нього діряві штани та він боїться їх загубити. Свої документи він надав через за стосунок «ДІЯ». Потім працівник поліції спитав ОСОБА_1 чи вживав він алкогольні напої, на що він відповів, що так, вживав, коли був у своїх батьків. Сказав, що випив бокальчик пива приблизно півтори години тому. Працівник поліції спитав ОСОБА_1 чи відомо йому, що електросамокат - це транспортний засіб, і якщо водій випив алкогольний напій, то керувати таким транспортним засобом вже не можна. ОСОБА_1 відповів, що так, йому відомо, що електросамокат це транспортний засіб, але їхав він по-маленьку. Далі, працівник поліції спитав ОСОБА_1 чи пройде він огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою Драгеру. ОСОБА_1 погодився, працівник поліції зателефонував іншому екіпажу та попросив підвезти Драгер. Коли привезли Драгер працівник поліції пояснив процедуру проходження огляду за допомогою приладу Драгер, попередив, що все фіксується на відеокамеру. ОСОБА_1 пройшов огляд, результат 0,28 ‰. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що це перевищує допустиму норму, визначену чинним законодавством. Потім працівник поліції спитав ОСОБА_1 чи згоден він із результатом, чи поїде він до лікарні. ОСОБА_1 сказав, що це вже не так важливо, тому до лікарні він не поїхав. Працівник поліції повідомив, що відносно нього буде складено адміністративний протокол. Також повідомив ОСОБА_1 , що його відсторонено від керування транспортним засобом.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі Правила) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною вину останнього зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу, в тому числі й відеозаписом з місця події.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується Одеський апеляційний суд, а тому посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції допущено спрощений підхід до розгляду зазначеної справи та не надано правової оцінки тим доказам, які надані поліцейськими, внаслідок чого було винесено незаконне рішення не несе в собі правового підґрунтя і ґрунтується лише на особистих переконаннях.

Щодо посилань ОСОБА_1 про те, що з аналізу відеозапису, який міститься в матеріалах справи вбачається, що біля самокату перебувало дві особи, проте, чи перебував у русі даний транспортний засіб, та хто здійснював керування транспортним засобом з відеозапису не вбачається, та працівниками поліції не встановлено не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з відеореєстратора, дані про який внесені у протокол про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП.

Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності з іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.

Так, з наданого відеозапису вбачається, що коли працівник поліції підходив до водія, який держав самокат, він був приведений у стан руху, у нього горіли лампочки. Крім того під час бесіди ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним електросамокату. Також, він сам повідомив працівникам поліції, що їхав помаленьку. Отже, твердження ОСОБА_1 про те, що він повідомляв працівникам поліції, що він не керував транспортним засобом жодним чином не доведено.

Крім того, відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався, не вказав заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказуючи про порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейського до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. Також не зазначив у протоколі, що він не керував транспортним засобом.

Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з відеореєстратора, дані про який внесені у протокол про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП.

Також з дослідженого відеозапису не вбачається будь-яких порушень працівниками поліції «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Водночас, відповідно до п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Між тим, апеляційний суд доходить до переконання, що з відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Alkotest Drager 7510», підписав протокол про адміністративне правопорушення, підписав результат проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також підписав акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, зауважень ніяких не вказав, а ні під час проходження огляду, а ні під час підписання протоколу про адміністративне правопорушення.

Посилання апеляційної скарги на те, що встановлений результат алкогольного сп`яніння був зафіксований газоаналізатором, який не пройшов градуювання у встановлений інструкцією з використання строк, а відтак не може бути допустимим та достовірним доказом у справі, є неспроможними з огляду на те, що ч. 2 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» №1314-VIIвід 05.06.2014 року визначено, що експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Згідно з положенням п. 4 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння абро перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу.

У розділі «Технічне обслуговування. Інтервали технічного обслуговування» Настанови з експлуатації Drager Alkotest 7510 OIML зазначено: «Принаймні один раз на 12 (дванадцять) місяців: Сервісне обслуговування та градуювання приладу. Виконується тільки уповноваженим персоналом. Після градуювання встановіть блокування пристрою та пломбу».

Датою останнього градуювання газоаналізатора «Alkotest Drager 7510», прилад № ARMF-0314, принтер ARMD-0554 є 12.10.2023 року, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння 12.06.2024 року. Таким чином, газоаналізатора «Alkotest Drager 7510» на момент проходження огляду ОСОБА_1 пройшов вчасно повірку та був справним.

Довід апеляційної скарги про те, що працівники поліції не допитали всіх свідків та всіх осіб, які брали участь у події, що призвело до порушення ст. 3 Європейської конвенції з прав людини є неспроможними з огляду на те, що Законом України від 16.02.2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», внесено зміни, зокрема до ст. 266 КУпАП, що набрали чинності 17.03.2021 року. При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що після цих змін до КУпАП з 17.03.2021 року свідки проходження огляду водієм на стан сп`яніння залучаються лише у випадку неможливості застосування технічних засобів відеозапису. Отже, оскільки працівниками поліції постійно здійснювалась відеофіксація події, що мала місце 12.06.2024 року, то свідків не залучалось.

Щодо посилань апеляційної скарги на те, що ОСОБА_1 не перевищив допустимий рівень алкоголю, який ратифікований Україною за міжнародними стандартами, суд апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Пунктом 6 розділу І Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктами 1-5, 7, 10 Розділу ІІ зазначеної Інструкції встановлено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Об`єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Інші твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час дослідження доказів по справі, також жодних доказів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції не було долучено і до апеляційної скарги.

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, роздруківкою результатів тестування на алкоголь, а також дослідженим апеляційним судом під час апеляційного розгляду відеозаписом з місця події.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що було встановлене в передбаченому законом порядку.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

У відповідності до положень п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду суд вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а постанова Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2024 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова