П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2024 Справа №607/24775/24 Провадження №3/607/10168/2024

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Гуменний П.П., при секретарі Захарчич Ю.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, директора ТОВ «ІДЕН-ТРАНС», адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Левицького Р.А.,-

ВСТАНОВИВ:

1. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

ОСОБА_1 , будучи звільненим з посади командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовою посадовою особою Збройних Сил України та згідно п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закону), примітки до статті 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 05.04.2024 о 08:54 подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення) (надалі-Декларація), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

2. Позиції учасників.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення визнав.

Прокурор у судовому засіданні вказав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП у повній мірі доведена матеріалами справи, а тому просив визнати його винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та визначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу у межах санкції вказаної статті, у мінімальному розмірі.

3. Норми законодавства, якими керується суд при вирішенні даної адміністративної справи.

Згідно із статтею 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно примітки до вказаної статті, суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Так, відповідно до підпункту «г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» військові посадові особи Збройних Сил України є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до роз`яснень НАЗК щодо фінансової доброчесності: застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку) від 13.11.2023 № 4 (зі змінами) суб`єкти декларування, які звільнились у період з 01.01.2023 до 11.10.2023 - подають декларацію з позначкою «я припинив(ла) виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування (після звільнення)» за 2023 рік - до 31.03.2024.

Таким чином, суб`єкти декларування зобов`язані були подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення) до 31.03.2024.

Відповідно до роз`яснень, викладених в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» №223-943/0/4-17 від 22.05.2017, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

4. Установлені судом факти, необхідні для вирішення адміністративної справи.

Згідно витягу з наказу №38 від 26.02.2022 підполковника ОСОБА_1 призначено на посаду командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.м. 19).

У подальшому, відповідно до наказу №195 від 20.07.2023, підполковника ОСОБА_1 командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнено наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (по особовому складу) від 13.06.2023 №384 у відставку, відповідно до підпункту «а» (за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військові службі, пункту 2, частини 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 20.07.2023 виключено із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.м. 20).

Як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення) 05.04.2024 о 08:54. (а.м.с. 8-13).

ОСОБА_1 був ознайомлений із вимогами Закону України «Про запобігання корупції», що підтверджується поясненнями останнього. (а.м.с. 22-23).

Також судом досліджено: протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупціє № 360 від 14.11.2024; копію запиту Управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України; копію відповіді із ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.10.2024 №5/20954; витяг із послужного списку на підполковника ОСОБА_1 .

5. Висновки суду.

Застосовуючи вищевказані норми закону до установлених фактів, судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи звільненим з 20.07.2024 з посади командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовою посадовою особою Збройних Сил України несвоєчасно, без поважних причин, а саме 05.04.2024 о 08:54 подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення).

Таким чином приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення.

Зважаючи на вищевказані обставини справи з урахуванням особи порушника, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічних правопорушень, визнання вини, як обставину, що пом`якшує відповідальність, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність. Оцінюючи в сукупності дії ОСОБА_1 , наслідки та ставлення останнього до вказаних дій, конкретні обставини вчиненого адміністративного правопорушення, з урахуванням даних, що характеризують особу, вважаю за доцільне призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у мінімальному розмірі.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 251, 172-6, 280, 283, 284 КУпАП, Закону України «Про запобігання корупції», -

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одну тисячу сімсот гривень 00 копійок) в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок в дохід держави.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя П.П. Гуменний