ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/1182/24

3/609/604/2024

04 грудня 2024 року суддя Шумського районного суду Тернопільської області Катерняк О.М., розглянувши матеріали, які надійшли із СПД №2 (м. Шумськ) ПП Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

11 вересня 2024 року до Шумського районного суду Тернопільської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №123623 від 05.09.2024, з якого вбачається, що «05.09.2024 о 20:13:00 в с. Великі Загайці, вулиця Куток, 35 водій ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора Драгер 6820 ARLK-0005 та у медичному закладі «Шумська міська лікарня» водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР».

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

04 грудня 2024 року на адресу суду від особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , надійшло клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 та п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП. Вважає, що документи, додані до протоколу про адміністративне правопорушення та наявні в матеріалах справи, у своїй сукупності не доводять його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В порушення вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським зупинено транспортний засіб під його керуванням задля інформування про те, що не горіла права фара в режимі ближнього світла фар, хоча такої підстави зупинки транспортного засобу як інформування не передбачено. Також на відео проглядається, що всі чотири фари горять. Зазначає, що якби у нього дійсно не горіла б права фара, то працівником поліції повинно було б бути складено постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення пп. «а» п. 31.6 ПДР, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. Вважає, що оскільки він був зупинений поліцейським без належних на те підстав, відтак він не був зобов`язаний виконувати всі наступні вимоги працівників поліції, зокрема і щодо проходження огляду на стан сп`яніння.

Також вказує, що для того, щоб дії особи, яка керувала транспортним засобом могли бути кваліфіковано, як відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, уповноважений працівник поліції спочатку повинен у чіткій, однозначній та зрозумілій формі висловити таку вимогу. Поліцейський такої вимоги не висловив, спочатку спитав чи він не вживав алкоголь, а тоді зразу запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не назвавши при цьому жодної ознаки алкогольного сп`яніння. Ознаки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а також в акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння…, не підтверджується відеозаписом, а навпаки з відеозапису видно, що поведінка водія була адекватною та такою, що відповідає обстановці. Відтак, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним.

Зазначає, що з долученого працівниками поліції відеозапису вбачається, що за весь час спілкування поліцейські не проінформували ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу, не озвучили його назву, серію та номер, вони його навіть не виймали із патрульної машини, не було здійснено контрольну пробу, не надано доказів своєчасного калібрування такого пристрою. До матеріалів справи не долучено свідоцтва про повірку алкотестера. В порушення Інструкції, направлення в медичний заклад та протокол складались двома поліцейськими одночасно, час складання направлення в лікувальний заклад, зазначений у направленні не відповідає часу його реального складання. Крім того, поліцейським не повідомлено ОСОБА_1 про здійснення відеофіксації, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що застосовано технічний засіб відеозапису 70МАІ без зазначення серійного номера виробника нагрудної камери поліцейського, його серійного та інвентарного номера, що дало б можливість ідентифікувати технічний засіб, а відтак відеозапис, який міститься до DVD-диску не може бути належним та допустимим доказом у вчиненні адміністративного правопорушення.

Ознайомившись з протоколом про адміністративне правопорушення та пересвідчившись у відсутності інших матеріалів, які могли б розцінюватись як належний та допустимий доказ вини, вважає, що його вина у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП не доведено, тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

В судовому засіданні особа, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та його адвокат Медвідь І.М. підтримали клопотання про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд, вислухавши пояснення особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №123623 від 05.09.2024; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.09.2024; довідку СПД №2 (м. Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області; рапорт поліцейського від 06.09.2024; додані до протоколу докази (в т.ч. відеозапис), та оцінивши їх у відповідності до положень ст.252 КУпАП, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена належними та допустимими доказами, які наявні в матеріалах справи та досліджені судом.

За результатами огляду працівниками поліції складено Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксовано наявні у водія ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, різкий запах вживання алкоголю із порожнини рота та поведінка не відповідає обстановці. В акті також зазначено, що огляд на стан сп`яніння не проводився, в акті також відсутній підпис водія.

Суд спростовує твердження ОСОБА_1 та сторони захисту про відсутність серед переліку ознак алкогольного сп`яніння такої ознаки як «почервоніння обличчя», вказаної в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки відповідно до пункту 3 розділу 1 Інструкції №1452/735 серед ознак алкогольного сп`яніння є ознака «різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя», в даному випадку почервоніння обличчя ОСОБА_1 .

У Рапорті поліцейського з РПП СПД №2 (м. Шумськ) ПП Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області старшого сержанта поліції Романа Поліщука, адресованого 06.09.2024 т.в.о. начальника СПД №2 (м. Шумськ) ПП Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області майору поліції Олександру Вергуну йдеться про те, що 05.09.2024 під час несення служби в добовому наряді з РПП в с. Малі Загайці Кременецького району Тернопільської області було виявлено автомобіль ВАЗ-2103 д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в темну пору доби і в котрому не працювала права фара ближнього світла фар. Автомобіль було зупинено задля інформування, однак під час спілкування із водієм відчувався різкий запах вживання алкоголю із порожнини рота, почервоніння обличчя та поведінка останнього не відповідала обстановці, а саме водій нервово курив цигарки за короткий проміжок часу. Водій відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер, також відмовився пройти медичне освідування в КНП Шумській міській лікарні. За результатами було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР.

Наявність в матеріалах адміністративної справи вищезгаданого Рапорту спростовує твердження ОСОБА_1 та сторони захисту про те, що поліцейський повинен був скласти відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення підпункту «а» пункту 31.6 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Суд також враховує, що рапорт поліцейського за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує керівництво про законність та обґрунтованість дій поліцейських під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, хоча рапорт і не є окремим доказом, проте вказаний документ містить інформацію, яка повністю узгоджується з іншими доказами по справі та не суперечить їх змісту.

Крім того, у вищезгаданому протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №123623 від 05.09.2024 поліцейським СПД №2 (м. Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області старшим сержантом поліції Поліщуком Романом Миколайовичем зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння та факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. Водій пояснив, що по стану здоров`я вживав «корвалол». Протокол про адміністративне правопорушення особою, стосовно якої його складено ОСОБА_1 підписано.

Згідно з диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, за своїм змістом цієї норми закону, керування транспортним засобом в стані сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є окремими та самостійними діяннями, які складають склад адміністративного правопорушення.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Поліцейським 05.09.2024 було видане направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КНП «Шумська міська лікарня». Присутня відмітка про те, що такий огляд не проводився.

Факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом та відмови від запропонованого поліцейським огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу чи проїхати в медичний заклад підтверджується оглянутим в судовому засіданні диском з відеофіксацією події, яка мала місце 05 вересня 2024 року в с. Великі Загайці Кременецького району Тернопільської області.

Суд зазначає, що досліджений судом відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи долучений і досліджений в судовому засіданні відеозапис на предмет доведеності фактичних обставин у справі, а саме керування транспортним засобом, наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та факту його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та медичного огляду, суд, враховуючи відображені на відеозапису рух автомобіля ВАЗ-2103 д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 та його зупинку, також поведінку ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими, манеру мови і координацію рухів та приймаючи до уваги сукупність всіх інших досліджених доказів по справі, керуючись внутрішнім переконанням, вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факт наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння та факт його відмови від проходження огляду для виявлення стану алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер», так і в медичній установі.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 р. пунктом 2 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з пунктом 3 вказаної Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: а) запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; г) виражене тремтіння пальців рук; ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пункту 6 вказаної Інструкції - огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (спеціальні технічні засоби). Пунктом 7. передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (заклад охорони здоров`я).

Тобто, ОСОБА_1 , маючи об`єктивну можливість спростувати обґрунтовану підозру працівника поліції щодо наявності в нього реальних ознак алкогольного сп`яніння шляхом проходження відповідного огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу або ж у медичному закладі, без жодних переконливих пояснень відмовився від проходження такого огляду, що власне і становить об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі-ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 1.10 ПДР України водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно з п.2.5. ПДР - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Даних вимог Правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав, всупереч пункту 1.3 ПДР, який зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, в своєму рішенні від 29.06.2007 по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) Європейський суд з прав людини наголосив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортним засобом є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна, в тому числі не сідати за кермо транспортного засобу, будучи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також погодитись на проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Одночасно суд звертає увагу на те, що відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 для наявності складу адміністративного правопорушення не має значення чи було зупинено транспортний засіб працівником поліції, чи водій здійснив зупинку сам, визначальним є проведення такого огляду або пропозиція на місці зупинки транспортного засобу, що і було здійснено поліцейським.

Відтак, обставини зазначені в протоколі узгоджуються між собою та з відеозаписами оглянутими в судовому засіданні, всі ці докази логічно доповнюють один одного та не суперечать один одному, суд вважає, що вони є правдивими, об`єктивними і підстав для недовіри до них немає.

Згідно з вимогами ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Отже, згідно зазначеної норми, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є завершеним складом адміністративного правопорушення та є достатньою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відтак, суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 на те, що він не вживав алкоголь, а вживав ліки, оскільки відносно нього було складено протокол за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, зокрема за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не за керування ТЗ у стані такого сп`яніння.

Окрім цього суд зауважує, що особа, вживаючи ліки, повинна враховувати ризики, що можуть виникнути внаслідок вживання лікарських препаратів, з врахуванням ще й того, що відповідальність за порушення вимог статті 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оцінені судом докази доводять винуватість особи стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 "поза розумним сумнівом", тобто достовірно і достатньо підтверджують вчинення ним порушення вимог пункту п.2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, а саме, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративного правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 р. № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 9.11.2015 р. № 1452/735.

Інші доводи сторони захисту та ОСОБА_1 мають ознаки надмірного формалізму і не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, зводячись до власного тлумачення положень закону та переоцінки доказів.

Вважаю за необхідне зазначити, що при усій видимій нетерпимості суспільства до водіїв у нетверезому стані розвернулась майже юридична кампанія по покроковому роз`ясненню, як уникнути відповідальності за керування автотранспортом у нетверезому стані. Відшукуються будь-які "дірки" в і так застарілому, непродуманому, явно популістському законодавстві про притягнення до адміністративної відповідальності за керування в нетверезому стані. Усі можливості недомовки, неточності законодавства про адміністративну відповідальність, проблеми з доказуванням у справах про адміністративні правопорушення, використовуються адвокатами та особами, які притягуються до відповідальності за керування в нетверезому стані для уникнення такої відповідальності. Таким чином проходжу до висновку, що особою, стосовно котрої складено протокол про адміністративне правопорушення та стороною захисту вживаються заходи спрямовані не на захист від неправомірного притягнення до відповідальності, а на уникнення його самого відповідальності (що прямо не заборонено законом).

Враховуючи вищевикладене, досліджені в судовому засіданні матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

Відповідно до п. 1.10 ПДР наявність посвідчення водія є обов`язковою умовою для визначення особи як водія.

Так, відповідно до довідки, виданої СПД №2 (м.Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області слідує, що ОСОБА_1 згідно бази даних «ГСЦ МВС» та «НАІС» отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_4 .

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст.33 КУпАП, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, а саме те, що ОСОБА_1 умисно вчинив грубе порушення Правил дорожнього руху України, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, тому вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно з ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у проваджені по справі про адміністративне правопорушення, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, вважаю, що із ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 40-1, 130, 221, 245, 251, 252, 280, 283-285, 291, 294, 321 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в користь держави, у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн 00 коп (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Штраф підлягає добровільній сплаті протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк на підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Строк позбавлення права керування транспортними засобами обчислювати з дня набрання постановою законної сили.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 605 грн 60 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Оксана КАТЕРНЯК