ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/518/24 Справа № 709/1449/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Шарая Л. О. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., розглянувши в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чорнобаївського райсуду Черкаської обл. від 2.09.2024 р., якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , має середню

освіту, не одружений, не працює, проживає

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,6 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 9.08.2024 р. о 22:27 год. на вул. Центральній в смт. Чорнобай Черкаської обл. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-21140, р/номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адмінправопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Провадження у справі про адмінправопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 185, ч. 1 ст. 1222 КУпАП закрите на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з постановою суду, правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адмінправопорушення у його діях.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що на його думку постанова суду незаконна, необґрунтована, ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В суді першої інстанції він пояснював, що дійсно 9.08.2024 р. він із своїм знайомим ОСОБА_2 вживали алкоголь. ОСОБА_3 , який не вживав алкоголь, повіз його та ОСОБА_4 додому в с. Богодухівка Золотоніського р-ну Черкаської обл. на автомобілі ВАЗ-21140, р/номер НОМЕР_1 . Цим автомобілем раніше користувався він, а близько року тому продав «по довіреності» ОСОБА_5 . За кермом автомобіля був ОСОБА_6 автомобілі закінчилося пальне, а тому ОСОБА_3 припаркував автомобіль на узбіччі та пішов із каністрою за пальним, залишивши його із ОСОБА_2 біля автомобіля. Двигун в автомобілі був вимкнений, включений світовий сигнал - габарити.

Працівники поліції не повідомляли його про складання протоколів про адмінправопорушення, копій постанов не надавали та не направляли. На даний час подано адміністративний позов про скасування постанов.

Відмовивши в задоволенні клопотання про допит свідків, суд невірно встановив фактичні обставини справи та дійшов помилкового висновку про наявність в його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки зібрані докази недостатні для ухвалення такого рішення.

Правопорушник ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення (а. пр. 65). З електронної адреси адвоката Солода В. М. апеляційному суду ОСОБА_1 надіслав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі із зауваженням, що на задоволенні вимог апеляційної скарги він наполягає.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адмінправопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адмінвідповідальності не є обов`язковою. Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату і час судового засідання повідомлений належним чином, а тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі правопорушника.

Вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 9.08.2024 р. о 22:27 год. на вул. Центральній в смт. Чорнобай Черкаської обл. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-21140, р/номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адмінправопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції повно, об`єктивно та всебічно дослідив матеріали справи, які надійшли від поліції та дійшов до висновку, що під час складання протоколів та проведення відеозапису скоєного ОСОБА_1 правопорушення не було допущено порушень вимог нормативних актів. З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Протокол про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП складений уповноваженою особою.

Відповідно до вимог ст. ст. 130 та 266 КУпАП працівникам поліції цілком достатньо встановити (побачити, почути) наявність у водія ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння (а вони вказані у протоколі про адмінправопорушення та відповідають тим, які перелічені в Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9.11.2015 р. № 1452/735) та на цій підставі провести огляд водія на стан сп`яніння.

Водій, за наявності таких обставин, зобов`язаний пройти огляд, цей обов`язок покладений на нього п. 2. 5 ПДР України. Ніякі обставини чи причини не звільняють водія від проходження такого огляду, відмова від проходження огляду має наслідком адмінвідповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та за таких обставин докази перебування в стані сп`яніння для правильного розгляду справи не потрібні.

Відповідно до вимог п. п. 9, 15-19 розділу ІІІ вказаної Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який також вноситься до акту медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акту медичного огляду у якому, серед іншого, зазначаються ознаки сп`яніння особи, що безпосередньо виявлені та встановлені лікарем, результати використання технічних засобів, висновок лікаря.

Вина в скоєнні ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджуються матеріалами справи, а саме протоколом про адмінправопорушення від 9.08.2024 серії ААД № 348779; відеозаписами із нагрудної бодікамери поліцейського, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду.

Суд першої інстанції встановив, що, ані ОСОБА_7 , ані ОСОБА_3 , як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичній установі та відділенні поліції не повідомляли про те, що автомобіль перебував у нерухомому стані та про те, що ОСОБА_1 не керував ним, а водій пішов за пальним.

Також відносно ОСОБА_1 , одночасно із протоколом за ч. 1 ст. 130 КУпАП, були складені постанови про адмінправопорушення за ч. 4 ст. 126 та ч. 1 ст. 121 КУпАП, зазначені постанови складені у приміщенні ВПД № 2 Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській обл., в присутності ОСОБА_1 , ним не оскаржені, докази скасування зазначених постанов як суду першої, так і апеляційної інстанцій не надано.

Жодних заперечень до адміністративних матеріалів по складеному протоколу про адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 не подавав, суд першої інстанції зауважив, що поведінка ОСОБА_1 , зафіксована на відеозаписі із бодікамер поліцейського, відсутність в матеріалах справи доказів оскарження дій працівників поліції вказує на погодження ОСОБА_1 зі складеними відносно нього постановами та протоколом про правопорушення, з таким висновком суду погоджується і апеляційний суд.

Матеріалами справі підтверджено факт керування ОСОБА_8 транспортним засобом та його відмову як водія від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Неприязнь - це психологічний термін, який відображає відмінність у відношенні між людьми, цей термін описує негативне ставлення, ворожість або недоброзичливість, які виникають між людьми, і можуть мати різні причини та прояви.

Упередження - хибна думка, яка складається щодо кого-, чого-небудь попередньо, без ознайомлення, та пов`язане з нею відповідне ставлення, частіше за все є процесом неусвідомленої або стереотипної попередньої (часто негативної) оцінки та ставлення до кого-, чого-небудь або висловлювання думки без прямого досвіду чи без критичного мислення, також без достатніх на те підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_8 з поліцейським ОСОБА_9 давні неприязні відносини є необґрунтованими, оскільки жодних доказів неприязних відносин або упередженості дій поліцейського апеляційному суду не надано і відеозаписом такі обставини не підтверджено.

Поліцейський ОСОБА_9 склав направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а. пр. 20). Протоколи про адмінправопорушення, рапорти, тощо, складені іншим поліцейським ОСОБА_10 .

Складення поліцейським декількох протоколів про адмінправопорушення щодо однієї і тієї ж особи, протягом нетривалого часу, не може свідчити про упередженість дій поліцейського або про наявність у поліцейського до особи, відносно якої складено протоколи, неприязних відносин.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не знав про складені відносно нього протоколи та постанови про адмінправопорушення є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення по суті складених протоколів про адмінправопорушення, відмовився від отримання другого примірника протоколів, відмовився від підписання протоколів про адмінправопорушення, жодних клопотань не надавав, пояснень не надавав і це є його правом, а тому зазначені доводи є необґрунтованими.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують факту керування ОСОБА_8 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушення ним, як учасником дорожнього руху ПДР України і не звільняють його від відповідальності за скоєне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх ( «Гірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову у зв`язку з порушеннями норм матеріального і процесуального права є необґрунтованими та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена сукупністю доказів, які є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження.

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Будь-які докази відсутності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, або вчинення цього правопорушення іншою особою, в матеріалах справи відсутні і правопорушником суду апеляційної інстанції не надані.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Чорнобаївського райсуду Черкаської обл. від 2.09.2024 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,6 грн.- залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.