СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/4809/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., розглянувши матеріали, що надійшли з УПП БПП в с. Чайки УПП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - за ч. 5 ст. 126 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 101173 18 червня 2024 року о 23 год. 00 хв. просп. Берестейський,121 м. Київ водій керував транспортним засобом Mercedes-Benz 200 D д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, дане правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимоги п.2.1 а ПДР України , за що відповідальність передбачена за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив що діяв у стані крайньої необхідності, оскільки отримав травму руки і йому терміново потрібна була медична допомога. Знав, що не маючи права керування, не можна сідати за кермо, але все одно поїхав до лікарні.

Відповідно до ст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

П.2.1.а ПДР передбачено, що водії механічного транспортного засобу повинні мати при собі, зокрема, посвідчення на право керування транспортними засобом відповідної категорії.

Так, ч.5 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою -четвертою ст.126КУпАП.

Згідно до ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.5 КУпАП, підтверджується даними, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення серіїЕПР № 101173 від 18.06.2024 року, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій особою, і є одним з джерел доказів відповідно до положень ст.251 КУпАП; постановою серії БАД № 828688 від 09.01. 2024 року відповідно до якої останній вже притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП протягом року.

Відповідно до ст. 18 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

З досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності. Як при складанні протоколу, так і у судовому засіданні, він повідомляв, що у нього травма руки і терміново потрібна була медична допомога. Ситуація щодо стану здоров`я мала місце у нічний час доби. Тому останній не мав можливість викликати швидку допомогу, доїхати міським транспортом, попросити своїх друзів чи знайомих звозити у лікарню дружину або скористатись послугами таксі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 126 КУпАП необхідно закрити, згідно з положеннями пункту 1 статті 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, кеpуючись ст. 7, ч. 5 ст. 126, п. 1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити у зв`язку відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва.

Суддя: Н.О. Петренко