ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 613/655/24 Головуючий суддя І інстанції Харченко С. М.
Провадження № 33/818/941/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Натіна В.О. на постанову судді Богодухівського районного суду Харківської області від 24 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та застосовану у відношенні нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 03 квітня 2024 року о 12 год. 10 хв. на вул.Харківській,2 с-ща Максимівка Богодухівського району Харківської області керував автомобілем ВАЗ 210700-20 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість мови, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП Богодухівська ЦРЛ відмовився під відеозапис із застосуванням технічного засобу відеозапису нагрудної Body CAM №1 та в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

07.05.2024 року ОСОБА_1 на постанову суду першої інстанції було подано апеляційну скаргу в якій він зазначив, що з постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 25.04.2024 року він не згоден.

Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено його право на доступ до правосуддя, оскільки його не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з чим надати докази на підтвердження відсутності вчиненого ним правопорушення ОСОБА_1 не зміг. Наполягав, що ніякого правопорушення він не вчиняв.

Апеляційна скарга не містить прохальної частини, зокрема і щодо дій суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду передбачених ч. 8 ст. 294, 247 КУпАП.

Відповідно до приписів ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Логічним аналізом відомостей, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що апелянт ОСОБА_1 не є фахівцем у галузі права, а виклад своєї апеляційної скарги робив з власного досвіду. Крім того ОСОБА_1 є військовослужбовцем та приймає участь у наданні відсічі збройній агресії російської федерації проти України, що обумовлює надання додаткового правового захисту таким особам, зокрема і у доступі до правосуддя, а також у дотриманні права на розгляд їх справи незалежним та справедливим судом.

Твердження апелянта щодо його незгоди з судовим рішенням, у зв`язку із отриманням повідомлення про розгляд справи ОСОБА_1 після її фактичного розгляду суд апеляційної інстанції розцінює, як подане апелянтом клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

За таких обставин, з огляду на справедливий захист прав військовослужбовців обумовлений дією в Україні режиму «воєнний стан» та з метою належного дотримання конституційних засад (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України) забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 у судове засідання з перегляду його апеляційної скарги не з`явився. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином. Зокрема судовою повісткою про виклик, яку отримав особисто згідно відомостей зворотного повідомлення про її отримання (а.с. 31).

Крім того, згідно доповідної секретаря судового засідання ОСОБА_2 під час телефонного спілкування з приводу уточнення щодо отримання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності судового повідомлення про виклик ОСОБА_1 повідомив засобами телефонного зв`язку, що йому відомо про дату та час розгляду його апеляційної скарги.

Матеріали справи не містять будь-яких заяв чи клопотань з приводу відкладення апеляційного розгляду, призначеного на 26.07.2024 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за можливе провадити апеляційний розгляд за відсутності належно повідомленого ОСОБА_1 з огляду на перевірку висновків суду першої інстанції у встановленні процесуально визначальних фактів, передбачених чинним національним законодавством, а також доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.5, а саме: на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджуються наявними у справі відомостями, а саме:

- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 014362 від 03.04.2024 року, в якому зазначено факт керування ОСОБА_3 03 квітня 2024 року о 12 год. 10 хв. на вул.Харківській,2 с-ща Максимівка Богодухівського району Харківської області автомобілем ВАЗ 210700-20 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість мови, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП Богодухівська ЦРЛ відмовився під відеозапис із застосуванням технічного засобу відеозапису нагрудної Body CAM №1 та в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України (а.с. 1).

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №015362 від 03.04.2024 року, ОСОБА_1 в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив «03.04.2024 о 12:10 керував автомобілем ВАЗ 2107 днз НОМЕР_2 . 03.04.2024 вживав наркотичні речовини» зазначивши власний підпис. Будь-яких заперечень, пояснень чи зауважень щодо складеного протоколу, порушення його прав працівниками поліції жодним чином не зазначив (а.с.1);

- відомостями відповіді Територіального сервісного центру МВС №6343, згідно якої ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_3 видане 06.04.2023 року (а.с.10);

- відомостями направлення на огляд особи з метою виявлення стану сп`яніння. У графі «результат огляду» зазначено «відмова»;

- відомостями рапортів працівників поліції (а.с.11, 15), згідно яких, 03.04.2024 під час несення служби на блок посту № НОМЕР_4 , за адресою: Харківська область, Богодухівський район, с. Максимівка, вул. Харківська 2 о 12 год. 10 хв було зупинено автомобіль ВАЗ 210700-20 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , для перевірки документів. Під час перевірки документів та спілкування у водія ОСОБА_4 було виявлено відсутність посвідчення водія та ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість мови, неприродна блідість;

Після складання матеріалів про адміністративне правопорушення водія ОСОБА_3 було відсторонено від керування транспортним засобом, автомобіль було залишено на узбіччі;

- відомостями письмових пояснень ОСОБА_1 згідно яких, 03.04.2024 року він рухався за кермом автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 з Золочіва в м. Харків. Під час проїзду блок-посту був зупинений При перевірці документів працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння на що він пояснив, що вживав наркотичну речовину канабіс. Після чого працівники поліції в присутності свідків запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я Богодухівського ЦРЛ на що водій відмовився. Водію було роз`яснені права та обов`язки, передбачені законодавством;

- відомостями письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , згідно яких 03.04.2024 року о 12 год. 50 хв. їх було залучено працівниками поліції для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , який керував ТЗ ВАЗ 2107. Водій мав ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, повільну мову, неприродну блідість. Працівниками поліції було запропоновано водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я НКЛ «Богодухівська ЦРЛ», але останній відмовився.

Водія було ознайомлено із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, а також з правами та обов`язками. Водій зазначив власні підписи у протоколі;

-відомостями відеозапису фіксації обставин правопорушення, доданих до протоколу ААД№014362 (а.с. 17).

З відеозапису вбачається, що водію в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Від проходження огляду водій в категоричній формі відмовився. ОСОБА_1 було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України.

Крім того водій повідомив працівників поліції про те, що рухається у м. Харків, а також про те, що вживав наркотичні засоби «маріхуану».

При цьому, апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 не скористався процесуальною можливістю та не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. Також стороною захисту не надано відомостей про те, що останній звертався до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою. Матеріали справи не містять відповідних відомостей що обумовлюють не винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів в цій частині.

Натомість, саме відмова від проходження огляду водія є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП, що настає в цьому випадку, саме за відмову водія у проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що знайшло своє підтвердження у неспростованих відомостях протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), доданих до нього доказах та інших відомостях, наявних у матеріалах справи.

Разом з цим суд апеляційної інстанції вважає належним зазначити, що приписи статей 130 та 266 КУпАП в їх невід`ємному взаємозв`язку встановлюють відповідальність за відмову від проходження огляду яка настає у випадку відмови водія від будь-якого, визначеного законом порядку, та запропонованого (в разі наявності підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням проведення його порядку. Відомостей про порушення проведення порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння матеріали справи не містять. Не надані таких відомостей і суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Приписами абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду в їх релевантному зв`язку із вимогами ч.1 ст. 130 КУпАП в редакції, чинній на момент скоєння правопорушення, встановлено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.

Правопорушення вважається закінченим з моменту відмови водія транспортного засобу від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. А тому, у працівників поліції виникають законні підстави для складання матеріалів про адміністративну відповідальність з моменту фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в порядку встановленому законом незалежно від причин надання водієм такої відмови.

За таких обставин, враховуючи зміст пункту 2.5 Правил дорожнього руху, необхідно вважати, що водій, стосовно якого є підозри про перебування його у стані сп`яніння, саме зобов`язаний пройти огляд у встановленому законом порядку. Вказаний обов`язок водія спрямований на безпеку руху, тому факт відмови від проходження такого огляду законодавство кваліфікує як окреме правопорушення з правовими наслідками, як для перебування його у стані сп`яніння. Таке належить вважати цілком виправданим та логічним, оскільки в протилежному випадку, водії, відмовляючись від такого огляду, мали б можливість приховувати свій стан, і як наслідок уникати юридичної відповідальності.

За таких обставин, наявність неспростованих відомостей протоколу ААД№014362 та долучених до нього доказів, поза розумним сумнівом, дають підстави вважати сторонньому спостерігачу, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, відмовившись від виконання законної вимоги поліцейського про проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції було порушено його право на доступ до правосуддя скільки його не було належним чином повідомлено про час та дату судового засідання з розгляду його справи є безпідставними та необґрунтованими у зв`язку із наступним.

Відповідно до приписів чинного КУпАП працівниками поліції лише складається протокол про адміністративне провадження та збираються докази на підтвердження встановлених ним відомостей, а розгляд справи провадиться судом відповідно до ст. 221 КУпАП та переглядається судом апеляційної інстанції відповідно та порядку, передбаченому ст. 294 КУпАП.

Відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення ААД№014362 ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд складеного матеріалу про адміністративне правопорушення буде провадитись Богодухівським районним судом Харківської області, про що свідчить підпис апелянта у графі «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи».

Крім того, водій надав заяву на отримання судових повісток та повідомлень в електронному вигляді відповідно до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року №28 (а.с.16).

Разом з тим з відомостей матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено про час та місце розгляду його справи у прийнятний для нього спосіб шляхом отримання електронного повідомлення згідно вказаного порядку (довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber» (а.с. 20).

Однак, будучи повідомленим про час та місце розгляду його справи участі у судовому розгляді у суді першої інстанції ОСОБА_1 не приймав, заяв чи клопотань про відкладення судового розгляду суду першої інстанції не надавав.

Крім того, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції.

За таких обставин, доводи апелянта про порушення його права на доступ до правосуддя та розгляд його справи справедливим та компетентним судом є необґрунтованими та розцінюються судом, як обраний спосіб захисту.

Оцінюючи відомості цих доказів у справі у їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмови особи, що притягається до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновивши йому строк на апеляційне оскарження постанови Богодухівського районного суду Харківської області від 24 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Натіна В.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Богодухівського районного суду Харківської області від 24 квітня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков