Справа № 548/2286/24
П О С Т А Н О В А Провадження №3/548/634/24

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 року м. Хорол

Суддя Хорольського районного суду Полтавської області Лідовець Т. М., за участю секретаря судового засідання Листопад В. Л., прокурора Жайворонок Ж.О., особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Хорола матеріали, які надійшли від Управління стартегічних розслідувань в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , освіта вища, на утриманні неповнолітніх дітей або осіб похилого віку немає, інвалідності та пільгових статусів не має, працюючої лікарем-акушером- гінекологом КНП "Хорольська міська лікарня" Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувавлася,

за частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 10 жовтня 2024 року № 246 ОСОБА_1 , будучи членом основного складу постійно діючої військово-лікарської комісії КНП "Хорольська міська лікарня" Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, будучи суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, 20.09.2024 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого їй правопорушення не визнала, з викладеними в протоколі обставинами не погодилась та пояснила, що їй не було відомо про необхідність подання декларації, відділ кадрів, юрисконсульт про це не повідомляли, жодних інформативних заходів для лікарів ВЛК не проводилося. Лише 19 вересня 2024 року її колега повідомила про необхідність терміново подати декларацію, що вона зробила 20 вересня 2024 року. А 25 вересня вона підписувала наказ, за змістом якого проінформували про необхідність членам ВЛК подавати декларацію за 2023 рік.

Прокурор в судовому засіданні вважала, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП повністю доведена матеріалами справи. Просила піддати останню адміністративному стягненню за частиною 1 статті 172-6 КУпАП у виді штрафу.

Заслухавши пояснення особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами статей 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України. Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України «Про запобігання корупції», КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення, а саме статей 9 та 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, які мають бути встановлені судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Частиною першою статті 7 КУпАП передбачано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Склад адміністративного правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному (умисному) вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Склад адміністративного правопорушення за частиною першою статті 172-6 КУпАП утворює діяння - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Цей склад правопорушення є формальним, оскільки не передбачає настання наслідків, а обов`язковим елементом є протиправне діяння.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що під корупційним правопорушенням розуміється діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Відповідно до пункту 9 указаної норми Закону правопорушення пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну чи цивільно-правову відповідальність.

Кодекс України про адміністративне правопорушення визначає, що адміністративне правопорушення за своїми суб`єктивними властивостями діяння чи бездіяльність, вчинені з певною ціллю і з певних мотивів. Ці органічно зв`язані між собою, взаємозалежні форми психічної активності створюють зміст суб`єктивної сторони правопорушення. Вина - це є психічне ставлення особи в формі умислу або необережності до своїх дій і їх наслідкам. Вина є обов`язковою умова адміністративної відповідальності.

Статтею 10 КУпАП імперативно визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного, корупційного правопорушення, правопорушення пов`язаного з корупцією, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із визначення поняття, викладеного в частині 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень статті 1 цього Закону, сутність правопорушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана щорічно декларувати свої доходи, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статті 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням позиції ОСОБА_1 , для притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-6 КУпАП необхідно встановити той факт чи була вона обізнана про необхідність подання нею декларації.

Диспозицією частини першої статті 172-6 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з приміткою до статті 172-6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з частиною першою статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» - «ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є: голови та члени медико-соціальних експертних комісій, а також голови, їх заступники, члени та секретарі позаштатних постійно діючих військово-лікарських і лікарсько-льотних комісій, які при цьому не є особами, значеними у пункті 1 частини першої цієї статті.

Відповідно до абзацу 4 пункту 2-7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про запобігання корупції» установлено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану`здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII цього Закону(зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), відновлюється у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45цього Закону).

Цей Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану`набрав чинності 12 жовтня 2023 року.

Разом з тим, як встановлено суддею, згідно з наказом № 12 від 02.01.2024 "Про створення і призначення персонального складу позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії КНП "Хорольська МЛ" ОСОБА_1 включено постійного складу вказаної комісії.

Матеріали, додані до протоколу не містять відомостей, про те, що ОСОБА_1 ознайомлена із вимогами щодо необхідності подання декларацій у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану». У листі головного лікаря КНП «Хорольська міська лікарня», М. Винограда, адресованого начальнику Управління стратегічних розслідувань в Полтавській області М. Сичу, від 25.09.2024, № 585, зазначається про ознайомлення в усній формі працівників ВЛК з вимогами закону України «Про запобігання корупції», однак жодних належних доказів, що підтверджують проведення інформативних заходів із членами ВЛК та їх повідомлення про виконання вимог по наданню щорічної декларації у матеріалах справи відсутні.

Окрім того, матеріали справи не містять посадової інструкції лікаря-акушера-гінеколога, де було б зазначено зазначено про покладення відповідальності на лікаря акушера - гінеколога за невиконання вимог ЗУ «Про засади запобігання та протидії корупції», а відтак відсутні докази про наявність у ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

У силу принципу презумпції невинуватості, чинному в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. При цьому, у численних справах ЄСПЛ робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене суд вважає, що відсутні належні докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Згідно з пунктом першим частини першою статті 247 КУпАП провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Отже, встановлюючи відповідно до статті 251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вважає, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, які б указували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції частини 1 статті 172-6 КУпАП та які б підпадали під ознаки вказаного правопорушення.

Отже, провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП.

Керуючись статтями 40-1, 247, 276-280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Хорольський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Повний текст постанови виготовлено 04.11.2024.

Суддя Т. М. Лідовець