ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2024 Справа №607/24326/24 Провадження №3/607/9956/2024

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю потерпілого ОСОБА_1 ,

розглянув матеріали, які надійшли від Тернопільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт № НОМЕР_1 , непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №619383 від 05 листопада 2024 року вказано, що ОСОБА_2 05 листопада 2024 року о 14 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно діда ОСОБА_1 , а саме: словесно ображав, принижував, погрожував, шарпав за одежу, штовхав, чим порушив пункти 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII (далі Закон № 2229), за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) (а.с. 1).

ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджено даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №619383 від 05 листопада 2024 року, зокрема особистим підписом ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився, причин своєї неявки не повідомив, із заявою про відкладення розгляду справи не звертався.

Отже, з урахуванням того, що ОСОБА_2 достеменно знав про дату, час та місце розгляду цієї справи, в судове засідання не з`явився, не повідомив причин неявки, клопотань стосовно відкладення розгляду справи не надав, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яку притягують до адміністративної відповідальності.

При вирішенні питання про розгляд цієї справи за відсутності особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, суд також враховує приписи статті 268 КУпАП. Так, відповідно до статті 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу (частина друга); законами України може бути передбачено й інші випадки, коли явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в орган (до посадової особи), який вирішує справу, є обов`язковою (частина третя).

Стаття 268 КУпАП, інші закони України, зокрема Закон № 2229, не містять імперативної вимоги стосовно обов`язкової участі особи при розгляді її справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке встановлена частиною першою статті 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 вказав, що із кривдником ОСОБА_2 примирився, просив справу закрити.

Суд заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_1 , виходить з наступного.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша) ; адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності (частина друга).

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність особи настає у випадку вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону № 2229 домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Як вказано у пункті 14 частини першої статті 1 Закону № 2229 психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 1 Закону № 2229 фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 КУпАП).

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що між ним та його внуком ОСОБА_2 виник конфлікт внаслідок чого останній, перебуваючи за місцем їх спільного проживання в АДРЕСА_2 , вчинив щодо нього домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, яке проявилося в словесних образах, приниженні, шарпанні за одежу, штовханні. Утім, ОСОБА_1 повідомив суду, що після цього у них з онуком нормалізувалися стосунки й вони примирилися.

Суд констатує, що незважаючи на факт примирення у діях ОСОБА_2 містяться ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Зазначений висновок суду, крім свідчень ОСОБА_1 , наданих ним у судовому засіданні, підтверджуються матеріалами адміністративної справи. Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №619383 від 05.11.2024, складеному відповідно до вимог статті 256 КУпАП, де наведені обставини вчинення адміністративного правопорушення, яке інкримінують ОСОБА_2 ; електронним рапортом інспектора чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Ліхачевського І.Т. від 05.11.2024; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 05.11.2024; письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_1 від 05.11.2024; копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №333875 від 05.11.2024; формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 05.11.2024, рапортом інспектора СПДН ВППП в Тернопільській області капітана поліції І. Цісельського від 05.11.2024, рапортом начальника СПДН ВППП в Тернопільській області капітана поліції Г. Гуменюк від 07.11.2024 та відеоматеріалами, доданими до справи.

Вказані докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому приймаються до уваги.судом На думку суду, такі докази підтверджують обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді цієї справи.

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_2 05.11.2024 близько 14 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , відносно свого діда ОСОБА_1 домашнього насильства фізичного та психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю потерпілого, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_2 згідно зі статтею 17 КУпАП у справі не встановлено. Термін притягнення до адміністративної відповідальності не закінчився.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд враховує вимоги статей 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі Imeri v. Croatia від 24 червня 2021 року (заява № 77668/14) вказав, що для того, щоб відповідати вимозі домірності, суворість санкцій має відповідати тяжкості правопорушень, за які їх призначають (§ 84).

Згідно з приписами статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому усне зауваження може бути застосоване лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють зробити висновок про малозначність провини. Очевидно, це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам.

Отже, враховуючи наведене, дані про особу ОСОБА_2 щодо якої у матеріалах справи відсутні відомості про притягнення його до адміністративної відповідальності раніше, в тому числі за вчинення домашнього насильства, відсутність обтяжуючих обставин, а також те, що вчинене правопорушення не завдало будь-якої значної шкоди іншим особам, державному або громадському порядку і не становить великої суспільної шкідливості, суд доходить висновку, що є підстави визнати вчинений проступок малозначним. Тож суд вважає можливим, на підставі статті 22 КУпАП, звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

На думку суду, застосування такого заходу як усне зауваження буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної статтею 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень. Такий висновок суду також зумовлений поясненнями, які надав у судовому засіданні ОСОБА_1 у частині того, що вони порозумілися та примирилися зі ОСОБА_2 .

Відповідно до частини другої статті 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи. Судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 7, 9, 22, 23, 33, 34, 35, 173-2, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 287, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення обмежившись усним зауваженням.

2. Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

3. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 321 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

4. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

5. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

6. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяТ. І. Якімець