Справа № 731/479/24 Головуючий у 1 інстанції Савенко А. І.
Провадження № 33/4823/888/24
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Оседача М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Варвинського районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605,60 грн.

Як встановив суд, 27 липня 2024 року, о 20 год. 11 хв., по вул. Ломоносова, б. 29, у с. Варва, Прилуцького району, Чернігівської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «MAZDA CX-5», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами огляду, проведеного на місця зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу «АЛКОФОР-505», результат огляду - 1,358 проміле, під відеофіксацію на реєстратор №G21A3159, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, якими встановлено законність зупинки транспортного засобу під керуванням саме ОСОБА_1 . При цьому, вказує, що він був тверезий, не мав будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, які б давали підстави для проходження такого огляду та ставить під сумнів результат самого огляду за допомогою приладу «Алкофор505». Окрім цього, посилається на те, що інспектор патрульної поліції не виконав вимоги ч. 3 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію».

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, (далі - Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЄПР1 №104810 від 27.07.2024 року, ОСОБА_1 27 липня 2024 року, о 20 год. 11 хв., по вул. Ломоносова, б. 29, у с. Варва, Прилуцького району, Чернігівської області, керував транспортним засобом марки «MAZDA CX-5», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами огляду, проведеного на місця зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу «АЛКОФОР-505», результат огляду - 1,358 проміле, під відеофіксацію на реєстратор №G21A3159, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України (а.с.2).

Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозаписи з нагрудних камер інспекторів патрульної поліції.

В матеріалах справи наявний диск з відеозаписами події, яка мала місце 27.07.2024 року, за участю ОСОБА_1 , зміст якого підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та висновки місцевого суду про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів апелянта про те, що транспортним засобом він не керував, то вони є необґрунтованими, оскільки як видно з даного відеозапису, після зупинки транспортного засобу марки «MAZDA CX-5», д.н.з. НОМЕР_1 , з нього ніхто не виходив, а до місця водія одразу підійшли працівники поліції і зі сторони водія вийшов саме ОСОБА_1 , який будь-яких зауважень з приводу того, що він знаходився за кермом транспортного засобу не висловлював, при цьому інші особи у салоні автомобіля були відсутні і це свідчить про те, що саме він перебував за кермом транспортного засобу та виконував функцію водія.

Крім того, згода ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу також побічно підтверджує той факт, що саме він перебував за кермом автомобіля та як водій погодився пройти такий огляд.

Також, твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом вже були предметом розгляду суду першої інстанції і суд вірно визначився, що саме останній був за кермом транспортного засобу та виконував функцію водія, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції, враховуючи наявні у даній справі докази.

Із даних відеозаписів вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився пройти такий саме на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», результат огляду - 1,358 проміле, з результатом водій погодився.

При цьому, водій зазначав, що вживав алкоголь напередодні, після чого керував транспортним засобом та з результатом огляду погодився, а тому, доводи апелянта про можливість недостовірного результату приладу «Алкофор505», позбавлені підстав.

Із відеоматеріалу вбачається, що працівником поліції було озвучено ОСОБА_1 ознаку алкогольного сп`яніння останнього, а саме - запах алкоголю з ротової порожнини, яка як наслідок потягла за собою пропозицію щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а отже, жодних порушень з боку працівника поліції, на переконання суду апеляційної інстанції, в даному випадку не було.

ОСОБА_1 не наполягав на проведенні огляду у закладі охорони здоров`я, а тому у співробітників поліції не було жодних підстав пропонувати водієві проходити огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі, що повністю узгоджується із відповідними положеннями вищезазначеної Інструкції.

Слід зазначити і те, що ОСОБА_1 , підписуючи протокол про адміністративне правопорушення, не зазначив жодних заперечень щодо отриманих результатів огляду на стан сп`яніння, а також і вимоги про направлення його на огляд до медичної установи.

Окрім цього, останній після оформлення адміністративних матеріалів та будучи незгодним з результатами огляду, самостійно медичний огляд не пройшов та медичний висновок не надав.

Посилання апелянта на невиконання інспектором патрульної поліції вимоги ч. 3 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», спростовується відеозаписом, а саме - файлом 0000000__0001.

Твердження апелянта про неналежно проведений огляд на стан виявлення алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки такий проведений у спосіб та у порядок, визначений ст. 266 КУпАП та вище вказаною Інструкцією, на місці зупинки транспортного засобу, з використанням спеціального технічного засобу та із застосуванням технічного засобу відеозапису, про що вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, огляд відбувався із дотриманням усіх вимог чинного законодавства, тому результат такого огляду є допустимим доказом та не викликає у апеляційного суду жодного сумніву.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Посилання апелянта щодо незаконної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, та не впливає на причину зупинки. Крім того, на даний час діє воєнний стан і працівники поліції мають право зупиняти та перевіряти усі транспортні засоби, та осіб, які ними керують.

Інші твердження апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення ним від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, при цьому, судом першої інстанції таким твердження вже було надано відповідну належну оцінку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відтак, доводи ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання ним уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, його особи, ступеня вини та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Варвинського районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач