Справа № 676/6075/24
Номер провадження 3/676/2084/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Кам`янець-Подільський

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області Черепахін В.О., за участю: секретаря судового засідання Перерви О.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Шпака А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Головурів Бориспільського району Київської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, пенсіонера,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №476079 від 01 вересня 2024 року, складеного ПОГ СПОГ ВВзГ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 , 01 вересня 2024 року о 18 год. 15 хв. в Кам`янець-Подільському районі на автодорозі С230844 «Шидлівці-Баговиця» 5+200 м. водій ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння шкірного покрову обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи у найближчому медичному закладі водій відмовився із застосуванням відеофіксації, чим порушив вимоги пункту 2.5. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винність у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно 01 вересня 2024 року близько 18 год. 15 хв. керував автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 та рухався по автодорозі С230844 «Шидлівці-Баговиця», де його наздогнав на службовому автомобілі поліцейський ПОГ СПОГ ВВзГ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області Юлін А.О., який був разом із двома працівниками ТЦК. Після перевірки документів, поліцейський ОСОБА_2 звинуватив його у тому, що у нього є ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу алкотестера «АлкоФор 507» або в медичному закладі. Будучи шокованим через безпричинну зупинку та наявністю разом із поліцейським працівників ТЦК, у яких поліцейський ОСОБА_2 постійно запитував чи будуть вони перевіряти у нього військово-облікові документи, не зміг дати чіткої відповіді на запитання поліцейського чи бажає він проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. Таку його поведінку поліцейський ОСОБА_2 розцінив як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та повідомив йому, що буде складати протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Тоді він відразу ж проконсультувався в телефонному режимі з юристом, який йому порадив обов`язково пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте не на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, а в найближчому закладі охорони здоров`я. Після консультації з юристом підійшов до поліцейського ОСОБА_2 , який у службовому автомобілі почав писав постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за керування автомобілем без паска безпеки, та наполягав на проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я. Тоді поліцейський ОСОБА_2 увімкнув портативний відеореєстратор та запитав його чи бажає він пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу алкотестера «АлкоФор 507», проти чого він заперечив та наполягав на проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я. Однак поліцейський ОСОБА_2 відмовив йому в проведенні такого огляду, мотивуючи тим, що він уже почав складати протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, хоча це не відповідало дійсності.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступних правових підстав.

Так, згідно п. 1.9. Правил дорожнього руху (надалі за текстом - ПДР) особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підставою адміністративної відповідальності є вчинення особою діяння, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбачене КУпАП (ст., ст. 8, 9 цього Кодексу).

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене певне діяння як адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Санкція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тому, через суворість санкції цієї статті її слід відносити до фактично кримінальних правопорушень з усіма гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане підтверджується рішеннями ЄСПЛ «Гурепка проти України» та «Лучанінова проти України», які в силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковими до застосуванню судами України.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд .

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессеге, і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року (п.146) Суд констатував, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що за змістом п. 2 ст. 6 Конвенції, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Принцип «презумпції невинуватості» закріплений і в ст. 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом п.3.2. Рішення Конституційного Суду України у справі щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України від 20 жовтня 2011 року №12-рп/2011 передбачено, що збирання, перевірка та оцінка доказів можливі лише в порядку, передбаченому законом. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, а тому виходячи з презумпції невинуватості, його вина має бути доведена на підставі належних, допустимих та достовірних доказів, одержаних (зібраних, складених) в порядку та спосіб, що установлений законами України, які в своєму системному взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 (п.4.1) встановлено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №476079 від 01 вересня 2024 року, складеного ПОГ СПОГ ВВзГ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 , 01 вересня 2024 року о 18 год. 15 хв. в Кам`янець-Подільському районі на автодорозі С230844 «Шидлівці-Баговиця» 5+200 м. водій ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння шкірного покрову обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи у найближчому медичному закладі водій відмовився із застосуванням відеофіксації, чим порушив вимоги пункту 2.5. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке ставиться в вину ОСОБА_1 , серед іншого, передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Єдиним законом, який регулює порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є КУпАП, статтею 266 якого врегульовано питання «Відсторонення осіб від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції».

Згідно ч.1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Аналогічна норма містяться в пунктах 1, 2, 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року№1452/735 від 09.11.2015 року, в п. 1 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, а також в пунктах 2, 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103.

Частини 2 та 3 статті 266 КУпАП визначають, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Звідси слідує, що поліцейський ОСОБА_2 , на якого в даній конкретній справі покладений обов`язок щодо збирання доказів, повинен був встановити ту обставину, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, і лише у випадку підтвердження цієї обставини повинен був запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі його незгоди з результатом огляду чи його відмови проходити такий огляд на місці зупинки, поліцейський зобов`язаний був запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я.

З наданих у судовому засіданні пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вбачається, що через безпричинну зупинку поліцейським його автомобіля та наявністю разом із поліцейським двох працівників ТЦК, знаходячись у шокованому стані, він дійсно спочатку не зміг дати чіткої відповіді на запитання поліцейського чи бажає він пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу алкотестера «АлкоФор 507» або в медичному закладі. Проте, перед тим, як поліцейські уже хотів складати стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення, після консультації з юристом, погодився та наполягав на проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я. Проте, поліцейський відмовився доставляти його в найближчий заклад охорони здоров`я для проходження такого огляду, мотивуючи тим, що він уже розпочав процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення, хоча це не відповідало дійсності.

Зазначені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, органом, який порушив провадження у справі, будь-якими належними, допустимими та достатніми доказами не спростовані.

Єдиним зібраним поліцейським Юліним А.О. та долученим до матеріалів справи доказом на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_1 01 вересня 2024 року о 18 год. 15 хв. в Кам`янець-Подільському районі на автодорозі С230844 «Шидлівці-Баговиця» 5+200 м. керував автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння шкірного покрову обличчя і відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у найближчому медичному закладі, є долучені цим поліцейським відеозаписи з портативного відеореєстратора бодікамери.

Дійсно, вказаними відеозаписами зафіксовано момент зупинки поліцейським 01 вересня 2024 року о 18 год. 15 хв. в Кам`янець-Подільському районі на автодорозі С230844 «Шидлівці-Баговиця» 5+200 м. за допомогою проблискових маячків автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Також зафіксовано, що на запитання поліцейського ОСОБА_2 , біля якого постійно знаходяться два працівники ТЦК, чи буде ОСОБА_1 проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу алкотестера «АлкоФор 507» або в медичному закладі, останній не дає чіткої відповіді. Після чого відеозйомка поліцейським ОСОБА_2 переривається та відновлюється коли поліцейський ОСОБА_2 запитує у ОСОБА_1 чи відмовляється він проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу алкотестера «АлкоФор 507», на що останній відповідає, що відмовляється, і після цього відеозйомка поліцейським ОСОБА_2 відразу ж переривається та відновлюється коли поліцейський ОСОБА_2 уже складає стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Також з відеозаписів вбачається, що відеозйомка велася не безперервно, а саме на долученому до протоколу про адміністративне правопорушення DVD-R диску наявні три відеофайли тривалістю 06 хв. 57 с. (з 23.17.07 до 23.24.03 згідно відеореєстратора), 17с. (з 23.25.18 до 23.25.34 згідно відеореєстратора) та 08 хв. (з 23.54.17 до 24.02.18 згідно відеореєстратора), тобто відеозйомка в проміжки часу з 23.24.04. до 23.25.18 та з 23.25.35 до 23.54.17 згідно відеореєстратора) не велася, що суперечить положенням пункту 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026, відповідно до якого включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

В судовому засіданні поліцейський ОСОБА_2 пояснив, що ним не велася безперервно відеозйомка через низький рівень заряду акумулятора портативного відеореєстратора, саме тому він постійно переривав відеозйомку.

Разом із тим, зазначена поліцейським ОСОБА_2 причина не давала йому права переривати відеозйомку, адже відповідно до приписів зазначеної вище Інструкції поліцейський має право переривати відеозйомку лише у випадках, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). В даному випадку поліцейський ОСОБА_2 у відповідності до вимог ч.2 ст.266 КУпАП у зв`язку із неможливістю застосування технічних засобів відеозапису через низький рівень заряду акумулятора портативного відеореєстратора зобов`язаний був залучити двох свідків, що поліцейським ОСОБА_2 зроблено не було, хоча у нього така можливість була, оскільки із відеозаписів вбачається присутність на місці зупинки інших громадян, до яких звертався поліцейський ОСОБА_2 . Не заперечив можливість залучення двох свідків і сам поліцейський ОСОБА_2 в судовому засіданні, пороте чому він не залучив їх пояснити не зміг.

Таким чином, проаналізувавши пояснення ОСОБА_1 та долучені до матеріалів справи органом, який порушив провадження у справі, відеозаписи, вважаю, що зазначеними відеозаписами не спростовано пояснення ОСОБА_1 про те, що після консультацій із юристом він сам наполягав на проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, проте поліцейський йому у цьому відмовив.

Звідси протокол про адміністративне правопорушення про відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у найближчому медичному закладі, з долученими відеозаписами, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, слід визнати недопустимими доказами.

А будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які з достатністю вказували б на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у справі відсутні, судом такі докази не встановлені. До того ж, в рішеннях ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Вказані обставини в їх сукупності спростовують ту обставину, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, та відповідно порушив вимоги пункту 2.5. Правил дорожнього руху України, а отже своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, застосовуючи закріплений в ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь, суд дійшов переконання, що провадження у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись п.1 ст. 247, п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Черепахін В.О