БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2807/24
Провадження № 3/497/1231/24
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.12.2024 року м.Болград
Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кодінцевої С.В.,
за участю секретаря судового засідання Мунтянової В.Р.,
захисника цієї особи адвоката Дімова Д.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград справу про адміністративне правопорушення відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тузли Татарбунарського району Одеської області, не одруженого, утриманців не має, працює на посаді моториста 1 класу - матрос 1 класу т/х "Ізмаїльський" флоту портового ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт", не є особою з інвалідністю, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області від 04.03.1999 року, РНОКПП НОМЕР_2 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.204-1 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №001959Е від 04.11.2024 року, який складено інспектором прикордонної служби групи адміністративно-юрисдикційної діяльності лейтенантом ОСОБА_2 слідує, що « … 04.11.2024 року о 15:30 годині прикордонним нарядом «Контрольний пост» спільно з прикордонно оперативно-розшуковим відділом на автодорозі «Кубей-Городнє» на відстані 3000 м. до державного кордону було зупинено транспортний засіб Sangyong д/н НОМЕР_3 в якому було виявлено двох осіб гр. України ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , які незаконно, поза пунктом пропуску намагалися перетнути кордон з України в Республіку Молдова. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги ст.9 ЗУ «Про Державний кордон України», відповідальність за що передбачено ч.2 ст.204-1 ч.2 КУпАП» (а.с.1).
В судовому засіданні 27.11.2024 року:
-особа, відносно, якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не прибув, причини неявки не повідомив;
-захисник особи, відносно, якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 адвокат Дімов Д.П. заявив клопотання про надання часу для ознайомлення з матеріалами справи для підготовки захисту особи, яку він представляє та клопотання про виклик і допит у якості свідків осіб, які складали рапорти, що наявні у справі, а також особу, яка склала даний протокол.
Частиною першою статті 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, згідно вказаної статті особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.
З цих підстав суд задовольнив клопотання захисника, та відклав судовий розгляд на 02.12.2024 року.
В судовому засіданні 02.12.2024 року:
- особа, відносно, якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не прибув, причини неявки не повідомив. У справі наявна заява (а.с.4) про розгляд справи у його відсутність;
- захисник особи, відносно, якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 адвокат Дімов Д.П. пояснив, що його підзахисний ОСОБА_1 не визнає своєї винуватості та заперечує усі обставини, що зазначені в даному протоколі, які не відповідають дійсним подіям, що відбувалися 04.11.2024 року.
Захисник звернув увагу, що 04.11.2024 року ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_3 рухалися на транспортному засобі Sangyong, д/н НОМЕР_3 з м. Ізмаїл в с.Нові Трояни Болградського району Одеської області для зустрічі з жінкою, яка продавала транспортні засоби марки ВАЗ 2106 та ВАЗ 2101 згідно оголошення на OLX, маючи намір придбати транспортні засобі на запчастини.
Вони були зупинені прикордонним нарядом «Контрольний пост» на автодорозі між селами Кубей та Городнє Болградського району Одеської області. На усі запитання старшого прикордонного наряду «Контрольний пост» ОСОБА_4 надали пояснення з підстав звідки і куди рухалися та надали відповідні документи. Разом з цим ОСОБА_5 викликав ще один наряд, який безпідставно затримав даних чоловіків, доставив до впс «Болград», де їх протримали цілий день в кабінеті, не даючи змоги вийти до вбиральні, не давали пити та їсти, примушуючи надати зізнавальні покази.
Пізно ввечері ОСОБА_1 з його товаришем доставили до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в зв`язку з закінченням робочого час були відсутні уповноважені особи та їх тримали до ранку, де вони сиділи на стільцях.
Наступного дня, уповноважені особи РТЦК перевірили наявні документи у цих осіб, та відпустили, оскільки підстав для їх затримання не було.
Захисник звернув увагу, що штаб сержантом ОСОБА_6 , який перебував у складі прикордонного наряду «Контрольний пост» 04.11.2024 року було перевищено повноваження та без відповідних правових підстав затримано ОСОБА_1 , оскільки дана особа офіційно працює на посаді моториста 1 класу - матрос 1 класу т/х «Ізмаїльський» флоту портового ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт», та регулярно здійснює рейси в тому числі за межі України, згідно витягу з наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного, ОСОБА_1 , 1975 року народження, надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 8 місяців до 06.03.2025 року.
Тобто, особа відносно якої складено протокол ОСОБА_1 має цілком законні підстави для перетину державного кордону, а тому у нього не було потреби перетинати кордон поза пунктом пропуску незаконно.
Під час затримання, ОСОБА_1 надав відповідні пояснення, підтверджуючі документи, окрім того пояснив мету свого візиту в с.Нові Трояни, при цьому зателефонував жінці на ім`я ОСОБА_7 , яка продавала транспортні засоби, яка приїхала на місці затримання та підтвердила, що чекала на зустріч з ОСОБА_1 та мала показати йому транспортні засоби.
Захисник наполягав на відсутності складу і події адміністративного правопорушення в діях його підзахисного ОСОБА_1 .
Після дослідження письмових доказів та допиту свідків, захисник наполягав на постановленні судом окремої ухвали з метою судового контролю за порушенням прав особи, відносно якої складено даний протокол, та притягнення винних осіб до дисциплінарної та кримінальної відповідальності за безпідставне складення матеріалів про адміністративне правопорушення, підроблення документів в цій справі.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення та доводи захисника особи, відносно якої складено протокол, суд вважає, що справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 при цьому суд виходить з наступного.
Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.
Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
У відповідності до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Стаття 9 ч.1 КУпАП зазначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст.ст.251, 252 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення правопорушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ч.1 ст. 256 КУпАП).
Диспозиція частини 2 ст. 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізичні осудні особи, які досягли 16-річного віку).
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади вчинені групою осіб (формальний склад).
Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про Державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.
Згідно ст.12 вказаного Закону, пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.
Крім того, відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року «Про порядок перетину Державного кордону України громадянами України» перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини; 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.
На підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
У відповідності до вимог ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Суд не уповноважений перебирати цей обов`язок на себе.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №001959Е від 04.11.2024 року, який складено інспектором прикордонної служби групи адміністративно-юрисдикційної діяльності лейтенантом ОСОБА_2 слідує, що « … 04.11.2024 року о 15:30 годині прикордонним нарядом «Контрольний пост» спільно з прикордонно-оперативно-розшуковим відділом на автодорозі «Кубей-Городнє» на відстані 3000 м. до державного кордону було зупинено транспортний засіб Sangyong д/н НОМЕР_3 в якому було виявлено двох осіб гр.України ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , які незаконно, поза пунктом пропуску намагалися перетнути кордон з України в Республіку Молдова. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги ст.9 ЗУ «Про Державний кордон України», відповідальність за що передбачено ч.2 ст.204-1 ч.2 КУпАП» (а.с.1).
У протоколі про адміністративне правопорушення, що розглядається судом, не зазначено яким чином було встановлено, що ОСОБА_1 намагався незаконно, поза пунктами пропуску через державний кордон, перетнути державний кордон з України до Молдови, тоді як зі схеми доданої до протоколу вбачається, що транспортний засіб Sangyong д/н НОМЕР_3 було зупинено на автодорозі між селами Кубей та Городнє посеред дня біля 15:30 години на відстані 3000 метрів до лінії кордону.
Водночас, суд зауважує на тому, що фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення у вигляді перетину чи спроби незаконного перетину кордону, чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на склад правопорушення у діях ОСОБА_1 на спробу незаконного перетину кордону в такий спосіб, яке ставиться йому у провину, суду не надано.
Так, до протоколу додано:
- письмові пояснення ОСОБА_1 з яких слідує, що «… останній їхав в с.Нові Трояни з ціллю купити авто…З міста Ізмаїл проїхали дорогу дуже швидко, на жодному з блокпостів не затримували, оскільки мали військово-облікові документи. На автодорозі ОСОБА_8 Городнє були зупинені прикордонним нарядом, який припустився помилки, що він мав намір перетнути незаконно кордон України. При цьому він надав усі наявні і необхідні документи. Свою провину у наміри перетнути кордон України - не визнав…» (а.с.2);
- заяву на ім`я суду від 04.11.2024 року також заначив, що « … вину не визнає. Справу просив розглядати у його відсутність» (а.с.4).
- рапорт штаб сержанта ОСОБА_9 , який перебував в складі наряду «Контрольний пост», з якого слідує, що «… 04.11.2024 року о 15:30 годині … зупинено транспортний засіб Sangyong д/н НОМЕР_3 , в якому виявлено двох громадян України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які незаконно, поза пунктом пропуску намагалися перетнути кордон з України в Республіку Молдова.
Даних осіб буде доставлено до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з метою з`ясування обставин правопорушення та відпрацювання адміністративно-процесуальних документів за ч.2 ст.204-1 КУпАП» (а.с.6);
В даному рапорті відсутня вказівка на місце затримання, тобто де саме був розташований прикордонний наряд «Контрольний пост», на якій відстані проходить лінія державного кордону.
Відсутній документ, яким підтверджується розташування даного наряду саме в цьому місці у визначений в протоколі час, список осіб, які входять до складу вказаного прикордонного наряду.
Втім наявні рапорти інших осіб: старшого солдата ОСОБА_10 (а.с.7), молодшого сержанта ОСОБА_11 (а.с.8), старшого зміни прикордонних нарядів старшого сержанта ОСОБА_12 (а.с.9) та старшого зміни прикордонних нарядів майстер сержанта ОСОБА_13 (а.с.10), який саме перевіряв справу про адміністративне правопорушення на предмет її вірного оформлення.
В судовому засіданні 02.12.2024 року у якості свідків було допитано ОСОБА_10 (а.с.7), молодшого сержанта ОСОБА_11 (а.с.8), які надали пояснення з підстав зазначених в протоколі, підтвердивши, що вони також перебували 04.11.2024 року в прикордонному наряді «Контрольний пост», який був розміщений на автодорозі між селами «Кубей-Городнє».
При цьому дані особи заперечувала факт складення ними будь-яких рапортів, а також підтвердили, що підписи на наявних у справах рапортах від їх імені їм не належать, вони їх не складали і не підписували (а.с.7, 8).
Свідок ОСОБА_14 пояснила, що 04.11.2024 року вона була старшою зміни прикордонних нарядів на віпс «Нові Трояни» та перебувала на підрозділі. Від старшого прикордонного наряду « ОСОБА_15 отримала повідомлення по телефону про затримання транспортного засобу з двома чоловіками призовного віку, які мали намір незаконно перетнути кордон з України в Молдову. Затриманих доставили до загону в м.Болград. Зазначене повідомлення вона занесла до робочого зошити та доповіла начальнику віпс «Нові Трояни». Складала рапорт на ім`я начальника відділення інспекторів прикордонної служби «Нові Трояни про вказані обставини. Затриманих не бачила, їх документи не перевіряла, знає інформацію виключно зі слів ОСОБА_16 . Їй не доповідали, які були документи в наявності у затриманих осіб, та вона не могла надати оцінку чи були підстави для оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. Протокол вона також не складала і матеріали справи не перевіряла.
Одного лише протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту старшого прикордонного наряду «Контрольний пост» ОСОБА_17 , в якому навіть не зазначено місце затримання особи, за відсутності інших доказів явно не достатньо для висновку про винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
На спростування доводів щодо винуватості особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , захисником надано суду:
-оголошення з сайту OLX про продаж транспортних засобів ВАЗ 2106 + ВАЗ 2101 на запчастини в с.Нові Трояни Болградського району Одеської області, продавець на ім`я ОСОБА_7 (а.с.35-26), що підтверджує мету поїздки ОСОБА_1 з м. Ізмаїл в с. Нові Трояни Болградського району Одеської області;
-довідку Служби управління персоналом ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» згідно якої ОСОБА_1 офіційно працює на посаді моториста 1 класу - матрос 1 класу т/х «Ізмаїльський» флоту портового та регулярно здійснює рейси в тому числі за межі України (а.с.34),
- витяг з наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного ОСОБА_1 , 1975 року народження, якому надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 8 місяців до 06.03.2025 року (а.с.33).
Згідно п. 8 Положення про прикордонний режим від 27.07.98 року N 1147 дозволений в`їзд у контрольований прикордонний район громадянина України, який має при собі документи, що посвідчують особу і такі дії не є порушенням закону та не свідчать про умисел у подальшому незаконно перетнути державний кордон.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 мав при собі паспорт громадянина України (копія паспорта на а.с.12), військово-облікові документи, витяг з наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного ОСОБА_1 , а тому перешкод для його в`їзду та перебування у контрольованому прикордонному районі не було.
Більш того, вказані документи свідчать, що ОСОБА_1 має цілком законні підстави для виїзду за кордон, що взагалі спростовує твердження особи, яка склала даний протокол, що ОСОБА_1 мав намір чи вчинив спробу для незаконного перетину кордону поза пунктом пропуску.
Суд звертає увагу на те, що сам по собі протокол у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (постанова Верховного Суду від 14 травня 2020 року в справі № 240/12/17).
Також нагадуємо, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Виходячи з вищезазначеного, слід дійти висновку, що органом (особою), який склав протокол не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_18 дій, передбачених ч.2 ст. 204-1 КУпАП, та яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
А відтак, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16а).
Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
Починаючи з моменту зупинки та на час розгляду справи судом, особа, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 заперечував свою винуватість, пояснював про свій намір прибуття в Болградський район, надавав наявні у нього документи, що свідчить про його логічні і послідовні дії, направлені на доведення своєї невинуватості.
Втім особа, яка склала даний протокол старший ІПС групи АЮД ОСОБА_2 не пересвідчився в достовірності наявних в його розпорядженні документів, наданих рапортах, не здійснив їх аналіз, не надав оцінки поясненням затриманої особи ОСОБА_1 , не відреагував на його категоричне заперечення щодо причетності до будь-яких неправомірних дій, нехтуючи своїми службовими обов`язками, безпідставно склав даний протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №001959Е від 04.11.2024 року (а.с.1) та направив його на розгляд суду поштовим листом, не забезпечивши участь особи, відносно якої складено протокол в судовому засіданні, з огляду на вимоги ч.2 ст.277 КУпАП, якою передбачено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.204-1 КУпАП розглядається протягом доби.
Водночас регламентований ст. 62 Конституції України та закріплений у ст. 17 КПК принцип презумпції невинуватості звільняє особу від обов`язку доводити свою невинуватість, усі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Якщо обвинувачений посилається на обставини, що свідчать про його невинуватість, то встановити або спростувати такі обставини повинна сторона обвинувачення. Показання обвинуваченого підлягають оцінці за тими ж правилами, що й усі докази, наявні у матеріалах кримінального провадження.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження і на провадження у справах про адміністративні правопорушення.
Показання обвинуваченого є не лише джерелом доказів, а й засобом захисту ним своїх інтересів, вони мають бути ретельно перевірені й оцінені судом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили для суду (ч. 2 ст. 94 КПК) (постанова Верховного Суду від 9 грудня 2021 року в справі № 487/4245/18). Водночас показання обвинуваченого мають отримати правову оцінку за правилами ст. 94 КПК.
Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу і події правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винним у порушенні правил перетину державного кордону України, в судовому засіданні встановлено не було.
У відповідності до вимог ст. 7 ч.1 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.
А відтак, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.204-1 ч.2 КУпАП підлягає закриттю, оскільки положеннями ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.
З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст. 40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.204-1, 247, 283-285,287-294 КУпАП, суд, -
Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу і події адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.
Повний текст судового рішення складено і проголошено о 16:00 годині 03.12.2024 року.
Суддя: С.В.Кодінцева