Справа № 740/6908/24
Провадження № 3/740/2757/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2024 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Карпусь І.М., із секретарем судового засідання Кубрак Н.М., у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Ніжині, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,

за ч.2 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 23.02.2023 за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 областіздійснив крадіжку грошових коштів у сумі 2505 грн через мобільний застосунок «Приват 24», які належали ОСОБА_2 .

Відомості про розгляд справи Ніжинським міськрайонним судом зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, з яким ОСОБА_1 ознайомлений та копію якого отримав, що підтверджується його підписами у відповідних графах протоколу. Інформація про розгляд справи розміщена на веб-сайті судової влади України. Судовий виклик у судове засідання здійснено також на номер телефону. У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. У заяві від 21.11.2024 ОСОБА_1 просить розглянути справу без його участі.

Щодо розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 суд виходить з того, що законодавством встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає особі можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення її справи полягає в активній участі у розгляді її справи і недопущенні зловживань наданими їй правами.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першоїстатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Таким чином, суд доходить висновку про можливість розгляду справи з урахуванням конкретних її обставин і вжитих заходів для повідомлення ОСОБА_1 про час і місце судового розгляду за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Вчиненння ОСОБА_1 крадіжки грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_2 з використанням мобільного додатку "Приват24" шляхом перерахування на свій картковий рахунок підтверджується показаннями ОСОБА_2 , зафіксованими у протоколі допиту, відомостями про рух коштів по рахунку ОСОБА_2 (а.с. 16-17, 23-24), письмовими поясненнями ОСОБА_1 , відібраними у присутності матері ОСОБА_3 .

Щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 суд виходить з наступного.

На час, до якого відноситься вчинене ОСОБА_1 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

З 01.01.2023 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2023 в сумі 2684 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2023 році складала 1342 грн. (2684 грн. ? 50%).

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України у п. 25 Постанови "Про судову практику у справах про злочини проти власності" від 06.11.2009 №10, розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи. Злочинне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення, розтрати або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем (статті 185, 190 та 191 КК) слід відрізняти від такого адміністративного правопорушення, як дрібне викрадення чужого майна (стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009, у 2023 році на час, до якого відносяться вчинене ОСОБА_1 діяння, а саме 23.02.2023, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 268,40 грн. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 268,40 грн., то наставала кримінальна відповідальність.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 (далі - Закон № 3886-IX від 18.07.2024).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції.

Згідно з ч. 1 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час вчинення діяння, що у даному випадку на 2023 рік становить 2684 грн (1342 ? 2), а відтак втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ОСОБА_1 діяння, оскільки вартість викраденого ним 23.02.2023 майна становить 2505 грн, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на 2023 рік (2684 грн).

Постановою від 31.10.2024 старшого слідчого СВ Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Денисенка О.О. кримінальне провадження № 0000257, відомості про яке 01.03.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закрито у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст.284 КПК України.

Отже, у зв`язку з набранням 09.08.2024 чинності Законом № 3886-IX від 18.07.2024, вчинена ОСОБА_1 крадіжка є дрібною, а відповідальність за скоєне передбачена ст. 51 КУпАП.

Згідно з ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтею 51 та статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження (ч. 8 ст. 38 КУпАП).

Суд звертає увагу, що на час вчинення 23.02.2023 крадіжки санкція ч. 1 ст. 51 КУпАП в діючій на той час редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009 передбачала адміністративні стягнення у виді штрафу від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Положеннями ст. 51 КУпАП не було передбачено градацію суворості адміністративних стягнень за критерієм вартості викраденого майна.

Натомість, з 09.08.2024 норми ст. 51 КУпАП передбачають таку градацію.

Так, за крадіжку майна вартістю, що не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, відповідальність передбачена ч. 1 ст. 51 КУпАП. За крадіжку майна вартістю від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідальність передбачена ч. 2 ст. 51 КУпАП.

При цьому підвищено розмір штрафів.

Санкція ч. 1 ст. 51 КУпАП в діючій нині редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, передбачає адміністративні стягнення у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Санкція ч. 2 ст. 51 КУпАП в діючій нині редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, передбачає адміністративні стягнення у виді штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зважаючи на зазначені положення закону, суд при накладенні адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 застосовує правові норми ст. 51 КУпАП у редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009, що діяла на час вчинення адміністративного правопорушення 23.02.2023, так як із 09.08.2024 положеннями ст. 51 КУпАП передбачено більші розміри штрафу, тобто більш суворі адміністративні стягнення, а тому в цій частині положення Закону України № 3886-IX від 18.07.2024 не мають зворотної дії в часі.

Враховуючи доведеність факту таємного викрадення ОСОБА_1 чужого майна, що підтверджується доказами, перевіреними в судовому засіданні, - протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 049200 від 21.11.2024, протоколом допиту в якості потерпілого ОСОБА_2 від 13.04.2023, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 28.02.2023, протоколом огляду предмета від 05.08.2024, у діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП у редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009, у зв`язку з чим дії останнього підлягають перекваліфікації з ч. 2 ст. 51 КУпАП на ч. 1 ст.51 КУпАП у редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009 - дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки. Перекваліфікація вчиненого адміністративного правопорушення не погіршує становище ОСОБА_1 , - особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не порушує його права і не змінює обставин вчиненого адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 13 КУпАП у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Матеріали справи не містять відомостей про відшкодування потерпілому шкоди, що свідчило б про дійове каяття ОСОБА_1 , у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_1 заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, та важає, що він має нести адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суд дійшов висновку про необхідність накладення щодо ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу.

На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 , - особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, необхідно стягнути у дохід держави судовий збір.

Керуючись ст.33, 40-1, 221, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 51 КУпАП у редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009 і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Про сплату штрафу повідомити суд шляхом представлення документа про його сплату.

У разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а вразі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про завершення скарги без задоволення, у порядку примусового виконання постанови відділом державної виконавчої служби стягується подвійний розмір штрафу у сумі 1020 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору на користь держави за реквізитами: отримувач ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Реквізити для сплати штрафу: отримувач ГУК у Черніг.обл/тг м.Ніжин/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ) 37972475, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку (IBAN) UA0025707, код класифікації доходів бюджету 21081100.

Строк звернення постанови до виконання три місяці.

Копію постанови протягом трьох днів вислати особі, щодо якої її винесено.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.М. Карпусь