ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/15739/24 Провадження: 3/522/7712/24

04 листопада 2024 року

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Кічмаренко С.М., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали адміністративної справи за протоколом серії ЕПР1 №124420 від 06.09.2024 року у відношенні ОСОБА_1 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 06.09.2024 року о 23:00 годині у м. Одесі, вул. Рішєльєвська, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «Lexus IS 300» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення не визнала та заперечила обставини викладені у вищезазначеному протоколі про адміністративне правопорушення. Пояснив, що 06.09.2024 року вона приїхала за своєю донькою ОСОБА_2 , яка перебувала зі своїми друзями у закладі «Щастя». Там вона погодилась випити келих вина. У зв`язку з тим, що вона випила алкоголь та знаючи, що їй заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, зателефонувала своїй подрузі ОСОБА_3 , щоб вона забрала їх та відігнала автомобіль. У зв`язку з закриттям закладу притягувана разом з донькою очікувала подругу в салоні автомобіля «Lexus IS 300» д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований вздовж вул. Рішельєвський. В цей час до припаркованого автомобіля, в якому вони знаходились, підійшли працівники поліції та, навіть не поцікавившись, чи збирається вона їхати та оскільки саме вона сиділа на водійському сидінні, запропонували їй пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння за допомогою алкотестера Drager. ОСОБА_1 на прохання поліцейських погодилась, оскільки розуміла, що керувати автомобілем не збирається, а просто чекає на водія, який її відвезе. Оскільки у працівників поліції не було в наявності алкотестера Drager, ОСОБА_1 навіть погодилася пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння у медичному закладі. Але, понад годину працівники поліції її не відпускали, почали тиснути на неї, та враховуючи вже пізній час, ОСОБА_1 була змушена відмовитися від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння, після чого відносно неї було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Після складання відносно неї протоколу, вона побачила ОСОБА_3 , яка стояла неподалеку та спостерігала за тим, що відбувається, та яка в подальшому після складання поліцейськими протоколу, відвезла їх до дому на її транспортному засобі. Притягувана зазначила, що не здійснювала керування транспортним засобом LEXUS, д.н.3. НОМЕР_2 просто перебувала у автомобілі.

ОСОБА_1 також було заявлено клопотання про допит свідків, які безпосередньо були присутні під час складання адміністративного протоколу і були безпосередніми свідками подій.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , бувши приведеною до присяги, надала наступні покази. ОСОБА_1 є її матір`ю. 06.09.2024 року вона відпочивала з друзями та попросила матір забрати її. В подальшому мати вжила алкоголь та попросила подругу ОСОБА_3 забрати їх. Очікуючи подругу в автомобілі, до них підійшов працівник поліції та запропонував пройти тест на алкоголь за допомогою Драгеру, водночас його не було у співробітників поліції та вони запропонував проїхати в медичний заклад. ОСОБА_1 погодилась, але попросила поїхати разом з донькою, у зв`язку з пізнім часом та наближенням комендантської години, на що отримала відмову. ОСОБА_1 розхвилювалась і відмовилась їхати без доньки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , бувши приведеною до присяги, надала наступні покази. ОСОБА_1 є її подругою. ОСОБА_1 зателефонувала їй та попросила забрати разом з донькою, тому що не може сісти за кермо, оскільки випила алкоголь. ОСОБА_3 приїхала на таксі та наближаючись до припаркованого автомобіля ОСОБА_1 , побачила що до них підійшов поліцейський та про щось з ними спілкувався. Вона очікувала притягувану доки вони закінчать розмову. Після всіх подій, вона сіла за кермо та відвезла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 додому.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 , показання свідків, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положеньст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність настає 1) у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР), 2) у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п. 2.9 «г» ПДР), 3) а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).

Таким чином, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити, що особа: керувала транспортним засобом, при цьому будучи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; або передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, за умови, що тому, хто передає керування, відомо про такий стан; або керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Таким чином, посадова особа органу поліції, уповноважена складати протокол про адміністративне правопорушення, зобов`язана довести не тільки факт відмови особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а й факт керування цією особою транспортним засобом в момент події, що стала підставою для проведення огляду.

Відповідно до п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У справі № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Під керуванням транспортних засобом необхідно розуміти безпосередньо перебування у русі транспортного засобу, такий рух повинен здійснюватися за допомогою дії водія.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП до матеріалів справи додано, зокрема, оптичний диск з відеозаписами.

Суд зауважує, що при дослідженні в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, що міститься на диску встановлено, що наданий запис не містить фіксації факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. На відеозаписі, який долучений до матеріалів справи, не зафіксовано ні обставин зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , ні факту того, що транспортний засіб рухався під його керуванням. З відеозапису, який долучений до матеріалів вбачається, що працівник поліції підійшов до транспортного засобу, коли ОСОБА_1 перебувала в салоні автомобіля та транспортний засіб не рухався.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів, які би вказували на доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, більш того спростовуються показами свідків, що дало би поліцейським підстави для висунення їй вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що поліцейські зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 чи будь-яким іншим способом самі безпосередньо виявили факт керування останнім автомобілем.

Отже, прямих та достовірних доказів того, що ОСОБА_1 керувала автомобілем «Lexus IS 300» д.н.з. НОМЕР_1 за обставин, описаних у протоколі, матеріали справи не містять.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на обставини, встановлені під час судового розгляду, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не доведена. Разом з тим, враховуючи те, що КУпАП не передбачено рішення суду в разі недоведеності винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, суд доходить висновку про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 130, 221, 247, 251, 255, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеса Кічмаренко С.М.