Справа № 643/9055/24
Провадження № 3/643/2983/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2024

Суддя Московського районного суду м. Харкова Олійник О.О., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Судом встановлено, що 06.08.2024 року о 16 год. 10 хв. в м. Харкові по вул. Гвардійців Широнінців, 40, водій автомобіля ВАЗ 2106, д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Renault Megane, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Крім того, 06.08.2024 року о 16 год. 10 хв. в м. Харкові по вул. Гвардійців Широнінців, 40, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106, д.н. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПДР України.

Підстави розгляду справи за відсутності її учасників.

ОСОБА_1 у судові засідання призначені на 28.08.2024, 14.10.2024 та 31.10.2024 не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи своєчасно, шляхом направлення судової повістки на адресу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення судових засідань або інших клопотань щодо розгляду справи до суду від нього не надходило.

З огляду на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, була обізнана про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, не вживала заходів для явки до суду, не подавала письмових заперечень проти протоколу, її поведінка може відчити про свідоме затягування розгляду справи з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП. За наведених обставин, суд має вирішити справу в строки, визначені законом для притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд має провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Згідно з ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/ 97 - ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» № 11 від 17 жовтня 2014 року зазначено, що при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( РИМ, 4. XI. 1950 ) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Окрім цього, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також необхідно наголосити, що положеннями ст. 268 КУпАП передбачений вичерпний перелік справ про адміністративне правопорушення де присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Приймаючи до уваги, що судом вжито необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 в судове засідання, доказів на поважність причин його неявки ним надано не було, приймаючи до уваги те, що по даній категорії справи присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, причини його неявки до суду визнано неповажними, враховуючи положення ст. 268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, враховуючи те, що діючим КУпАП передбачені стислі строки розгляду справи, тому суд вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутність ОСОБА_1 .

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.

Дії ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, суд кваліфікує, як порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та за ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд кваліфікує, як повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка немає права керування таким транспортним засобом.

Оцінка суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, являється порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Що стосується адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд доходить наступного.

Так, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7849746 від 01.10.2023 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Таким чином він порушив вимоги п. 2.1.а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 106804 від 06.08.2024 року; протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 106812 від 06.08.2024 року та схемою місця ДТП, доданою до нього; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 06.08.2024 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 06.08.2024 року; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 06.08.2024 року; письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 06.08.2024 року; відеозаписами, з бодікамери, які були долучені до матеріалів справи та досліджені судом; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7849746 від 01.10.2023 року; рапортом працівника поліції від 06.08.2024 року; довідкою про повторність.

Отже, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ст. 124 КУпАП.

Накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Відповідно до довідки наданої поліцейським УПП в Харківській області капітаном поліції Брезгуновим Д., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно облікових даних НАІС ДДАІ отримував посвідчення водія.

У п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що суди не вправі застосовувати стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Після надання вказаних роз`яснень Пленумом Верховного Суду України, чинне законодавство зазнало змін, внесених Законом України № 1231-IX від 16.02.2021, який набрав чинності 17.03.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону № 1231-IX від 16.02.2021, передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно з ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції Закону № 1231-IX від 16.02.2021 передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка позбавлена такого права.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону № 1231-IX від 16.02.2021, передбачено накладення на особу, яка повторно вчинила правопорушення, передбачені ч. 2, ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Як вбачається з положень ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції Закону № 1231-IX від 16.02.2021), санкція вказаної норми не містить будь-яких виключень, які б унеможливлювали накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на особу, яка була позбавлена такого права або не має його.

При цьому, Законом № 1231-IX від 16.02.2021 статтю 30 Кодексу України про адміністративні правопорушення доповнено частиною третьою, якою прямо передбачено можливість накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на особу, яка вже позбавлена права керування транспортними засобами, та визначено, що у такому разі до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення.

Таким чином, Законом № 1231-IX було посилено відповідальність за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема доповнено ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення частиною п`ятою, доповнено ст. 30 Кодексу України про адміністративні правопорушення частиною третьою, які прямо передбачають можливість накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на особу, яка вже позбавлена такого права або не має його.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що після надання у 2005 році роз`яснень Пленумом Верховного Суду України щодо неможливості позбавлення права керування транспортними засобами винної особи, яка вже позбавлена такого права або взагалі його не мала, КУпАП зазнав змін, якими прямо передбачено можливість накладення такого стягнення на вказану категорію осіб.

Суд також звертає увагу, що роз`яснення Пленуму Верховного Суду України носять рекомендаційний характер, на відміну від обов`язкових приписів Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд вважає, що правова природа накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення не зводиться виключно до посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого якої визначається відповідно до санкції ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до довідки наданої поліцейським УПП в Харківській області капітаном поліції Брезгуновим Д., особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не є власником автомобіля ВАЗ 2106, д.н. НОМЕР_1 , його власником є зовсім інша особа ОСОБА_5 , а тому суд позбавлений можливості застосувати до порушника санкцію у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки відповідно до вимог ст. 28 КУпАП оплатне вилучення предмету як стягнення може застосовуватися лише до власника предметів.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи вимоги ст. 36 КУпАП, характер та обставини вчинених правопорушень, дані про особу ОСОБА_1 , з метою виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, а також приймаючи до уваги, що санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП, передбачено стягнення, більш суворе, ніж стягнення, передбачене ст. 124 КУпАП, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Інші питання, які вирішує суд при розгляді даної справи.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн.

У матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124, 126, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно зі ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення остаточно призначити стягнення ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя - О.О. Олійник