ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2629/24 Справа № 199/6752/24 Суддя у 1-й інстанції - ВОРОБЙОВ В. Л. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника Чернишова Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Чернишова Глеба Валентиновича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

на постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП),-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

У постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 , будучи особою яка раніше протягом року притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, 29.07.2024 о 15годині 16 хвилин в м. Дніпрі по вул. Щитовій, 63, керував транспортним засобом - мотоциклом «Honda Forza 250», державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи відповідних документів на право керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 вказує на незаконність та необґрунтованість рішення місцевого суду у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження та такою, що постановлена з істотним порушенням вимог закону.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що водія ОСОБА_1 було протиправно та необґрунтовано зупинено працівниками поліції. Так, у рапорті поліцейського ОСОБА_3 зазначено, що мотоцикл під керуванням ОСОБА_1 було зупинено за порушення правил ПДР України, а саме п. 2.3 г. Проте протокол про адміністративне правопорушення за порушення ОСОБА_1 ПДР України, а саме п.2.3. г у матеріалах справи відсутній.

На місці зупинки транспортного засобу будь-яких дій, передбачених нормами КУпАП, які повинні передувати винесенню постанови, поліцейські не вчиняли, зокрема не роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП, не запропонували надати пояснення, не забезпечили можливості скористатись правовою допомогою тощо.

Вказує, що ОСОБА_1 не знав про існування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1728668 за ч.2 ст. 126 КУпАП складеної щодо нього, оскільки копію постанови йому вручено не було, працівники поліції не повідомляли ОСОБА_1 про складання цієї постанови; коли працівники поліції під`їхали, мотоцикл у цей час був припаркований біля будинку, на ньому сиділи сини ОСОБА_1 . На думку апелянта, без доказів, які б підтверджували обізнаність особи про наявність вищевказаної постанови, неможливо вважати доведеною вину ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом, як особою, яка повторно протягом року вчинила правопорушення передбачене ч.ч.2-4 ст.126 КУпАП.

Долучення вказаної постанови до матеріалів справи, на думку апелянта, є протиправним, оскільки постанова здобута всупереч закону. Матеріали справи не містять жодного запиту до будь-якого органу з метою отримання вказаної постанови, що автоматично робить вказану постанову недопустимим доказом.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії АБА №121693 щодо ОСОБА_1 є неналежним доказом, оскільки він:

- не містить чіткого посилання на частину 2-4 ст. 126 КУпАП, яку саме порушив ОСОБА_1 , що виключає склад правопорушення;

- не містить чіткого зазначення адреси вчинення та адреси складання протоколу. Так, начебто, правопорушення виявлено за адресою: АДРЕСА_2 , за вказаною адресою й складено протокол. Проте представнику ОСОБА_1 незрозуміло, яким чином в приміщенні будинку №63 по вулиці Щитова було «вчинено» адміністративне правопорушення за порушення ПДР. У протоколі зазначено, що не «поруч», не «поблизу», а саме в будинку вчинено адміністративне правопорушення. Вказане вводить у сумнів щодо факту складання протоколу, однак через відсутність відео та свідків, підтвердити чи спростувати це неможливо.

Також у протоколі поліцейським зазначено, що наявні свідки подій та наявні бодікамери 471509, 473360, однак до матеріалів справи не долучені пояснення або допити свідків, а також відеофайли, що підтверджує той факт, що ОСОБА_1 з самого початку стверджував, що відносно нього не було складено протоколу за ч.2 ст.126 КУпАП, а відтак не може бути застосована ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того апелянт вказує, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки при розгляді справи суд не взяв до уваги доводи його представника, викладені у клопотанні про закриття справи, вийшов за межі розгляду справи, що полягало у роз`ясненні, яким чином ОСОБА_4 повинен захищатися, не взяв до уваги обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_4 та всі сумніви трактував виключно на обвинувачення ОСОБА_4 , що суперечить чинному законодавству.

Посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення без жодних заяв, зауважень чи скарг; що його підпис свідчить про те, що працівники поліції при оформленні протоколу роз`яснили його процесуальні права та обов`язки, суперечить практиці ВС/КАС, відповідно до якої підпис водія у постанові про притягнення до адмінвідповідальності не є доказом вини (постанова № 757/2757/16-а від 22.07.2019)

Щодо посилань судді на те, що на момент розгляду справи в суді стороною захисту не було оскаржено дії працівників поліції після зупинки ОСОБА_1 , апелянт вказує, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності на підставі постанови від 23.03.2024 не оскаржена, оскільки строк оскарженні вказаної постанови давно минув, а ОСОБА_1 не є юридично обізнаною особою та не був обізнаний про те, що вказана постанова оскаржуються, а проведення службового розслідування відносно працівників УПП буде неповноцінним, оскільки записи з бодікамер поліцейських зберігається лише на протязі одного місяця.

Щодо посилань суду на допустимість долученої працівниками поліції копії постанови ЕНА № 1727668 від 23.03.2024 відносно ОСОБА_1 , захисник зазначає, що матеріали справи не містять відомостей про витребування копії постанови із бази «Армор», постанова належним чином не завірена, оскільки наявні печатки та підпис невідомої особи не робить документ належним чином завіреним у відповідності до вимог діловодства України.

З протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 убачається, що наявні свідки - оскільки це підкреслено в протоколі, а також зазначено про застосування двох бодікамер. Однак матеріали справи не містять відомостей про таких свідків. Щодо наявності відеозапису з бодікамер, 12.09.2024 представником ОСОБА_1 отримана відповідь від УПП в Дніпропетровській області, відповідно до якої надати відеозаписи від 29.07.2024 не має можливості у зв`язку із строками давності.

Також вказує, що судом першої інстанції не було взято до уваги наявність обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , зокрема те, що він є батьком трьох малолітніх дітей, є єдиною особою в родині, що має водійське посвідчення та позбавлення його права на керування транспортними засобами значно вплине на нормальну життєдіяльність родини. Окрім того, ОСОБА_1 ще в серпні 2024 здав теоретичну частину іспиту на отримання посвідчення водія категорії «А», проте через величезні черги, ще не встиг здати практичну частину іспиту, що свідчить про те, що ОСОБА_1 в повні мірі усвідомлює свою провину в частині протоколу від 29.07.2024 та з метою подальшого не повторення подібного робить всі належні дії.

Враховуючи викладене, захисник просить постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2024 про визнання винним та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу даного адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Чернишов Г.В. підтримав доводи поданої апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, просив постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Додатково пояснив, що долучену до справи працівниками поліції копію постанови ЕНА № 1727668 від 23.03.2024 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП сторона захисту не оскаржувала, оскільки визначений розмір штрафу ОСОБА_1 вже сплатив.

До суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час судового розгляду. Як зазначив захисник, ОСОБА_1 наразі виїхав за кордон та вважає за можливе розглядати справу без участі свого підзахисного, що, на переконання апеляційного суду, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст. 280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення від 29.07.24 серії АБА № 121693; копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1727668 від 23.03.2024; та екзаменаційну картку водія ОСОБА_1 .

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного розгляду.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №29.07.2024, ОСОБА_1 29.07.2024 о 15 годині 16 хвилин в м. Дніпро, Амур-Нижньодніпровський район по вул. Щитовій, 63, керував транспортним засобом мотоциклом «Honda Forza 250», не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме без відповідної категорії на право керування транспортним засобом, вчинене повторно протягом року - постанова серії ЕНА № 1727668 від 23.03.2024. Водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.

Вказано, що подію зафіксовано на бодікамери № 471509, 473560.

До протоколу додаються: рапорт поліцейського, розписка ОСОБА_1

У графі Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено срочно віз малого на тренування.

Протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Також ОСОБА_1 булі роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП і повідомлено місце та час розгляду справи, про що свідчить його особистий підпис (а.с.1).

Згідно рапорту поліцейського взводу 1 роти № 1 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровській області Білого А.О. від 29.07.2024, під час патрулювання за адресою: м. Дніпро, вул. Щитова, було виявлено транспортний засіб, а саме мотоцикл, який було зупинено за порушення п. 2.3 г ПДР, на підставі п.3 ч.1 ст. 35 ЗУ Про національну поліцію. Особу встановлено згідно ст 32 ст. 35 ЗУ Про національну поліцію як ОСОБА_1 . Згідно перевірки особи у базі даних ІПНН Армор встановлено, що ОСОБА_1 не має відповідної категорії на право керування транспортним засобом, а саме категорії А. Встановлено, що ОСОБА_1 23.03.2024 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП, постанова серії ЕНА № 1727668. На ОСОБА_1 складено протокол за ст. 126 КУпАП серії АБА № 121693 за повторність вчинення правопорушення протягом року (а.с. 2).

Відповідно до розписки, написаною власноручно ОСОБА_1 , останній зобов`язався не керувати транспортним засобом «Honda Forza 250», так як не має права керувати таким транспортним засобом (а.с.3).

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1727668 від 23.03.2024, на ОСОБА_1 накладено стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП за те, що він керував транспортним засобом, не маючи відповідних документів на право керування таким транспортним засобом (а.с.4).

Відповідно до копії екзаменаційної картки водія, 10.10.2000 ОСОБА_1 отримав посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «В» (а.с.5).

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Вимогами ч.5 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами 2-4 ст. 126 КУпАП.

Аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобам, тобто не має відповідної категорії, що вчинено на протязі року повторно, при обставинах встановлених постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2024, чим він порушив вимоги п.2.1 а ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

У свою чергу в поданій апеляційній скарзі захисником не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 не оспорює фактичні обставини справи та керування останнім транспортним засобом, не маючи відповідних документів на право керування таким транспортним засобом повторно протягом року, а лише наявність у справі належних та допустимих доказів вини особи, яка притягається до адміністративного правопорушення.

Твердження захисника про те, що матеріали справи не містять доказів, які б підтвердили наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП та про необхідність закриття провадження у справі, апеляційним судом оцінюються критично, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції протиправно та необґрунтовано зупинили водія ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи не містять протоколу про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за порушення ним п.2.3.г ПДР, апеляційний суд відкидає, як неспроможні. При цьому апеляційний суд враховує дані рапорту працівника поліції, де серед іншого зазначено, що 29.07.2024 під час патрулювання за адресою: м. Дніпро, вул. Щитова, на підставі п.3 ч.1 ст. 35 ЗУ Про національну поліцію, було зупинено водія мотоцикла за порушення ним п. 2.3 г ПДР. Отже, працівники поліції, відповідно до вимог закону здійснили зупинку водія мотоцикла ОСОБА_1 , а відсутність у матеріалах цього провадження інформації про притягнення водія до відповідальності за порушення ним вимог п.2.3г ПДР не спростовує встановлених судом фактичних обставин справи та висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у пред`явленому обвинуваченні.

Крім того, твердження апелянта про відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , визначених ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», також не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки вони не є предметом апеляційного розгляду.

Не ґрунтуються на вимогах закону і апеляційні доводи сторони захисту про те, що оскільки ОСОБА_1 не знав про існування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не а автоматичному режимі серії ЕНА №1728668, складеної за ч.2 ст. 126 КУпАП, тому неможливо вважати доведеною вину останнього у керуванні транспортним засобом особою, яка повторно протягом року вчинила правопорушення, передбачене ч.ч.24 ст. 126 КУпАП.

Диспозиція ч.2 ст.126 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, яке полягає керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або в передачі керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

За частиною 5 вказаної статті настає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Твердження апелянта про те, що оскільки ОСОБА_1 не знав про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, отже цей факт виключає доведеність вини особи за ч.5 ст. 126 КУпАП, є неспроможнім, оскільки, як зазначив сам захисник під час апеляційного розгляду постанову ЕНА № 1727668 від 23.03.2024 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП виконана та визначений розмір штрафу ОСОБА_1 вже сплатив.

Посилання на те, що працівники поліції в ході спілкування з ОСОБА_1 біля його мотоциклу, на якому гралися діти, підійшли, дізнались про анкетні дані ОСОБА_1 та на підставі цього склали згадану постанову про накладення на останнього адміністративного стягнення від 23.03.2024, не підтверджені жодними доказами.

Не заслуговують на увагу апеляційні доводи захисника про те, що долучення до матеріалів провадження зазначеної вище постанови від 23.03.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП є протиправним з огляду на те, що у справі відсутні відомості щодо запиту до будь-якого органу з метою отримання цієї постанови, а копія постанови не завірена належним чином.

Згідно вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як убачається з копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1728668 від 23.03.2024, вона роздрукована працівниками поліції з бази даний Армор, засвідчена підписом працівника поліції та печаткою УПП в Дніпропетровській області (а.с.4). Тому підстави для сумніву у тому, що долучена копія постанови від 23.03.2024 є належним та допустимим доказом, а також про те, що долучення процесуального документу відбулось з порушенням вимог закону відсутні.

Аналізуючи апеляційні доводи адвоката про те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом у справі, оскільки не містить чіткого посилання на частину ст. 126 КУпАП, яку саме порушив ОСОБА_1 ; не містить чіткого зазначення адреси вчинення та складання протоколу; у протоколі зазначено про наявність свідків подій, однак до справи не долучено їх пояснень, апеляційний суд відкидає як необґрунтовані з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП, п.2.3 Розділу 2 Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого Наказом Наказ Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 16.02.2015 № 3/02-15 (зі змінами згідно з наказом Уповноваженого 14.02.2018 № 3/02-18), у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п. 2.1 а ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тобто керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керуванні транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, керуванні транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 121693 від 29.07.2024 убачається, що ОСОБА_1 керував мотоциклом Honda Forza, не маючи відповідної категорії на право керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року (постанова серії ЕНА № 1727668 від 23.03.2024), чим порушив вимоги п. 2.1 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст. 126 КУпАП (а.с.1).

Будь-яких суперечностей або неточностей протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містить, у ньому у повній мірі зазначено суть та ознаки вчиненого адміністративного правопорушення, вірно зазначено пункт Правил дорожнього руху, порушений водієм, а також інші необхідні дані, передбачені положеннями ч.1 ст. 256 КУпАП. Отже апеляційні доводи захисника в цій частині не заслуговують на увагу.

Апеляційний суд також вважає необґрунтованими доводи захисника про те, що у протоколі не зазначено чіткої адреси вчинення правопорушення та складання протоколу. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за адресою: АДРЕСА_2 . Протокол про адміністративне правопорушення складено 29.07.2024 о 15.25 годин в м. Дніпро, АНД району, вул. Щитова, 63. Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 , вказано усі необхідні відомості, передбачені вимогами законодавства, зокрема і адресу вчинення адміністративного правопорушення та адресу складання протоколу. Необхідності зазначати у протоколі де саме було його складено - у приміщенні, будинку, чи поблизу нього, законодавцем не передбачено.

Не є підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення неналежним доказом через те, що у ньому вказано про наявність свідків події та про фіксацію події на нагрудні камери працівників поліції, однак пояснення свідків та запис з бодікамер до матеріалів справи не долучено.

Дійсно, у протоколі у відповідній графі Свідки та потерпілі зазначено, що подія була зафіксована на нагрудні камери працівників поліції № 471509, 473560. Слово свідки у цій графі лише підкреслено працівником поліції, який складав протокол.

Як було зазначено вище, згідно вимог до ч. 1 ст. 256 КУпАП, п.2.3 Розділу 2 Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого Наказом Наказ Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 16.02.2015 №3/02-15, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту працівника поліції, останніми були застосовані спеціальні технічні засоби відеозапису, про що зазначено у графі протоколу Свідки чи потерпілі. Запрошувати свідків для проведення огляду водія необхідності у працівників поліції не було, а факт підкреслення слова свідки у протоколі не свідчить про їх наявність.

Не долучення до матеріали провадження відеозапису з нагрудних камер працівників поліції у даному випадку також не свідчить про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, оскільки останній не заперечує відсутність у нього відповідної категорії на право керування мотоциклом, про що він власноручно зазначив у розписці (а.с.3). Не заперечує цього факту і захисник, посилаючись в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 в серпні 2024 року здав теоретичну частину іспиту на отримання посвідчення водія категорії А. Отже, відсутність у матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, за наявності інших достатніх та допустимих доказів, не є підставою вважати, що вина ОСОБА_1 не доведена.

Щодо доводів апелянта про порушення працівниками патрульної поліції вимог закону у зв`язку із не роз`ясненням особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 29.07.2024 серії АБА № 121693 ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст.268 КУпАП, про що у відповідній графі мається підпис останнього (а.с.1).

Посилання захисника на правові висновки ВС КАС, а саме на постанові від 22.07.2019 у справі № 757/2757/16-а, де виснувано, зокрема про те, що підпис водія у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не є доказом його вини - не спростовує факт підпису ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення без жодних зауважень чи заяв, зокрема у графі про роз`яснення йому процесуальних прав і обов`язків, та не є релевантним до обставин даної справи. Водночас на переконання апеляційного суду, є некоректними посилання апелянта на правові позиції КАС Верховного Суду, оскільки ці висновки стосуються правовідносин, що регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами КУпАП, зокрема, статтею 251 цього Кодексу.

Вищевикладене свідчить про те, що складений працівником поліції стосовно ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про події правопорушення та особу, яка його вчинила.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом особою, яка не має права на керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року, чим було порушено вимоги п.2.1 а ПДР, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, детально проаналізував усі доводи, викладені захисником у клопотанні про закриття справи, надав на них вичерпні відповіді та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Апеляційні доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 є багатодітним батьком, є єдиною особою у сім`ї, яка має водійське посвідчення, а позбавлення його цього права значною мірою вплине на нормальну життєдіяльність родини заслуговують на увагу, однак не можуть бути підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КупАП.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2024 є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО