ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1675/24 Справа № 175/589/24 Суддя у 1-й інстанції - Заборський В.О. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м.Кривий Ріг

31.07.2024р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційног о суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області Залізняк Р.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.02.2024р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , зареєстроване місце мешкання АДРЕСА_2

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанову суду першої інстанції оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та у зв`язку із поданням апеляційної скарги за межами строк на апеляційне оскарження подання, заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. В обґрунтування поданого клопотання ОСОБА_1 вказав, що не був присутнім у судовому засіданні, заявляв клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проте участі у судовому засіданні не прийняв, про прийняте судом першої інстанції рішення дізнався після отримання копії постанови 20.05.2024р.

Суд апеляційної інстанції дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції вважає їх слушними, та вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 :

- зазначає, що він не був присутнім у судовому засіданні, його клопотання про участь у судовому в режимі відео конференції не було задоволено, чим порушено його право на участь у судовому засіданні та право на захист;

- вказує, що підстава зупинки не було йому чітко озвучена, він не вчиняв будь якого порушення ПДР України, його зупинка не відповідає вимогам ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», та всі наступні дії працівників поліції є «плодами отруйного дерева», при цьому у нього була кишкова інфекція, про що зазначено у в протоколі;

- зазначає, що його дії не спричинили істотної шкоди громадським чи державним інтересам, не було враховано, що він є військовослужбовцем, став на захист Батьківщини, брав активу участь у бойових діях;

- прохає накласти стягнення нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не застосовувати до нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Про дату, час та місце судового розгляду ОСОБА_1 повідомлений належним чином, до судового засідання не прибув, двічі 05.07.2024 та 29.07.2024р. подавав клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з перебуванням на лікарняному та у відрядженні, проте жодного підтверджуючого документа не надав. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення подія порушення відбулася 06.11.2023р. та з урахуванням вимог ст. 38 КУпАП суд апеляційної інстанції вбачає безпідставне затягування ОСОБА_1 часу розгляду справи по суті, що має ознаки зловживання своїми правами.

У зв`язку з викладеним суд апеляційної інстанції не вбачає перешкод для розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 268 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 06.11.2023 о 00-07 год. біля будинку №1 по вул. Дружби у м. Краматорську керував транспортним засобом «Rand Rover» Freеlander, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому порядку, із застосуванням спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6820 (тест № 611), результат якого позитивний і становить 1,07‰. Керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 суд першої інстанції поклав: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД№ 647110 від 06.11.2023р., роздруківку тесту № 611 з позитивним результатом огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора ALCOTEST 6820 - 1,07‰, акт огляду та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , погоджується із висновками суду першої інстанції про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд належним чином дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення забезпечив всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції встановив факт руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , що підтверджено відеозаписом, встановив законність зупинки транспортного засобу - рух під час комендантської години - а саме о 00:26год., та законність висловленої працівником поліції вимоги проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння - наявність ознак алкогольного сп`яніння, які виявлені при спілкуванні, та за результатом проведеного огляду встановлений стан алкогольного сп`яніння 1,07проміле, дослідив відеозапис, на якому зафіксовані вказані події, тим самим суд першої інстанції дослідив та оцінив докази у справі, як окремо так і у сукупності, та дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції із рішення суду першої інстанції погоджується, та вважає, що доводи наведені судом першої інстанції в обґрунтування своїх висновків є правильними.

Доводи апеляційної скарги, що він не був присутнім у судовому засіданні, його клопотання про участь у судовому в режимі відео конференції не було задоволено, чим порушено його право на участь у судовому засіданні та право на захист, є неспроможними, оскільки чинний КУпАП не передбачає обов`язкової вимоги проведення судового засідання в режимі відеоконференції за клопотанням учасника провадження. Порядок проведення судового засідання в режимі відеоконфекренції КупАП не передбачає. Проведення судового засідання з участю учасника справи в судовому засіданні в режимі відеоконференції є правом, а не обов`язком суду.

Щодо права на захист особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 то таке право відповідно до вимог ст. 268 КУпАП йому було роз`яснено працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення 06.11.2023р., та він особисто не був позбавлений можливості залучити у провадженні захисника за власним бажанням.

Доводи апеляційної скарги, що підстава зупинки не було йому чітко озвучена, він не вчиняв будь якого порушення ПДР України, його зупинка не відповідає вимогам ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», та всі наступні дії працівників поліції є «плодами отруйного дерева», при цьому у нього була кишкова інфекція, про що зазначено у в протоколі, є також неспроможними, оскільки ОСОБА_1 було зупинено під час дії комендантської години, у безпосередній близькості до зони бойових дій.

Військова агресія російської федерації проти України зумовила введення правового режиму воєнного стану.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» під комендантською годиною слід розуміти заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень. Введення комендантської години є комплексом превентивних та обмежувальних заходів, які покликані на забезпечення, перш за все, безпеки громадян, запобігання диверсійній діяльності та пов`язаними з нею діями.

Таким чином, зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції о 00:26год. є обґрунтованою.

Щодо доводів про наявність під час огляду у ОСОБА_1 шлункової інфекції, то вони не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки відповідно до відеозапису ОСОБА_1 із результатом продуттям газоаналізатора із результатом 1,07‰ погодився, спілкуванні з працівниками поліції повідомив, що вжив пляшку пива.

Доводи апеляційної скарги, що його дії не спричинили істотної шкоди громадським чи державним інтересам, не було враховано, що він є військовослужбовцем, став на захист Батьківщини, брав активу участь у бойових діях та прохання накласти стягнення нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не застосовувати до нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, є безпідставним з наступного.

Так санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, санкція наведеної статті є безальтернативною, а отже накладення стягнення не може призначатися вибірково, чи окремо одне від одного.

Відповідно до вимог ст. 25 КУпАП позбавлення права керувати транспортним засобом застосовується, як основне, так і додаткове стягнення, та у розумінні ст. 130 КУпАП визначається як основне стягнення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-IX від 16.02.2021р. адміністративне стягнення у виді штрафу посилено, та визначено мінімальний розмір стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто законодавець визначив необхідність посилення відповідальності.

У даному випадку суд апеляційної інстанції звертає увагу на підстави посилення такої відповідальності, для чого аналізує пояснювальну записку до наведеного вище Закону, яка наводить підстави для таких змін, та яка розміщена на офіційному сайті Верховної Ради України, тобто перебуває у загальному доступі.

Так, ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі порушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-IX від 16.02.2021р. прийнятий з метою сприяння запобіганню вчиненню правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, більш стриманій і виваженій поведінці водіїв на дорогах і, як наслідок, призведе до зменшення кількості ДТП, особливо ДТП, учинених особами, які керували транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння або в стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, а також до підвищення рівня правової культури, зміцнення законності та виховання водіїв, осіб, які керують транспортними засобами, пасажирів у дусі точного і неухильного додержання вимог чинного законодавства.

Міжнародний досвід забезпечення безпеки на дорогах свідчить, що одним з найпростіших і водночас найдієвіших способів примусити водіїв дотримуватися вимог Правил дорожнього руху, є запровадження системи ефективного покарання.

Отже законодавець у наведених вище змінах до КУпАП визначив підвищений суспільний інтерес для необхідності утворення механізму, який би дієво міг запобігти вчиненню такого виду адміністративних правопорушень.

Слід також наголосити, що ЗУ № 1231-IX від 16.02.2021р. також виключив із ст. 21 КУпАП можливість передання матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації або трудового колективу щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Тобто, діюче законодавство у справах про адміністративні правопорушення чітко визначило важливість несення реального стягнення особами, яких притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП саме у тому обсязі, який встановлений санкцією зазначеної статті.

Як наголошено вище, правопорушення пов`язані з керуванням транспортним засобом у стані сп`яніння, мають підвищений суспільний інтерес, та останні зміни до законодавства, як кримінального так і у справах про адміністративні правопорушення лише посилюють відповідальність винуватих осіб.

Враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції, враховуючи вимоги ст. 21, 25 КУпАП не вбачає передбачених законом підстав, для того, щоб не застосовувати до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керувати транспортним засобом.

Таким чином враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає постанову суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим судовим рішенням, підстави для її зміни відсутні, а доводи апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, про накладення стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП без позбавлення права керувати транспортним засобом, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.02.2024р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - задовольнити, строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.02.2024р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.02.2024р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя