Справа № 491/612/24
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2024 року м. Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області, Желясков Олег Олександрович розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення громадянки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; особу встановлено за посвідченням водія серії НОМЕР_1 , видане 21 жовтня 2005 року Центр ДАІ 5111; мешканки АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: не надано; не працює, відповідно до витягу з ІКС «ІПНП», доданого до протоколу, протягом року притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2024 року працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 477564 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з вказаним протоколом 20 липня 2024 року о 22 годині 00 хвилин в с.Жеребкове, по вул. Грушевського, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу Alcotest Drager 6820, тест: 822, результат: 1,85‰.
Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9«а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частиною 2 ст. 268 КУпАП визначено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких відбувається за обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

30 липня 2024 року на дату, визначену в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 до суду на розгляд справи не прибула, про причини неприбуття не повідомила. При цьому гр. ОСОБА_1 достеменно було відомо про складення відносно неї 20 липня 2024 року протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 477564 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.4), та була ознайомлена з датою та місцем його розгляду, а саме 30 липня 2024 року Ананьївським районним судом Одеської області, оскільки відомості про це містяться у відповідній графі протоколу, з яким ОСОБА_1 ознайомлена під особистий підпис та копію якого отримала.Що також підтверджується записом з нагрудної камери поліцейського (а.с.13).

У зв`язку з неявкою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розгляд справи було відкладено на 09 вересня 2024 року. Судове засідання по справі не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого у справі судді, ОСОБА_2 з 19 серпня 2024 року на лікарняному. У зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 08 жовтня 2024 року (а.с.18).
08 жовтня 2024 року в судове засідання ОСОБА_1 не прибула, про причини неприбуття не повідомила. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у відповідності до вимог ст. 277-2 КУпАП.

У зв`язку з неявкою 08 жовтня 2024 року особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розгляд справи було відкладено на 30 жовтня 2024 року.
29 жовтня 2024 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Морозова В.Ю., який діє на підставі договору про надання юридичних послуг від 01 вересня 2024 року (а.с.22), надійшла заява про залучення його до участі у справі як захисника, відкладення судового засідання з наданням йому можливості ознайомитися з матеріалами справи, а також про проведення всіх наступних засідань по справі за його участю в режимі відеоконференції (а.с.20-21). З метою забезпечення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності клопотання захисника було задоволено та розгляд справи було відкладено на 14 листопада 2024 року.
Водночас суд надаючи оцінку клопотанню адвоката, ОСОБА_3 , від 29 жовтня 2024 року (а.с.20-21) зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП, серед інших, особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, надано право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Аналогічне право гарантовано особі ст. 59 Конституції України, якою визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Також, право на захист гарантовано п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким особі гарантовано право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Водночас, ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Стаття 17 була включена до Конвенції, оскільки неможливо виключати, що особа або група осіб намагатимуться покладатися на права, закріплені в Конвенції, для отримання права на здійснення діяльності, спрямованої на знищення тих самих прав (Перінчек проти Швейцарії [ВП], § 113; Зданока проти Латвії [ВП], § 99 стосовно підготовчої роботи щодо Конвенції). Зокрема, не є малоймовірним, що тоталітарні рухи, організовані у формі політичних партій, можуть покінчити з демократією після процвітання при демократичному режимі, що є прикладами цього в сучасній європейській історії (Партія добробуту та інші проти Туреччини [ВП], § 99).

В забороні «зловживання правами» стаття 17 спрямована на забезпечення демократій засобами боротьби з діями та діяльністю, які знищують або неналежним чином обмежують основні права і свободи незалежно від того, чи ці дії або діяльність здійснюються "державою", "групою" або "особою" (Birsan проти Румунії (ріш.), § 68).

14 листопада 2024 року в судове засідання ОСОБА_1 не прибула. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у відповідності до вимог ст. 277-2 КУпАП. Захисник, ОСОБА_3 , також не забезпечив свою участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.25 зворотний). 13 листопада 2024 року, за день до засідання, на електронну пошту суду від ОСОБА_1 з накладенням КЕП її захисника надійшло клопотання про відкладення судового засідання (а.с.28, 31). В обґрунтування клопотання ОСОБА_1 зазначила необхідністю отримання інформації від СПД № 1 ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області. До клопотання було долучено ксерокопію відповідного запиту, але без доказу його надіслання/вручення відповідному адресату (а.с.29). Незважаючи на це, клопотання було задоволено та розгляд справи відкладено на 04 грудня 2024 року.
04 грудня 2024 року в судове засідання ОСОБА_1 знову не прибула. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у відповідності до вимог ст. 277-2 КУпАП. Це підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.35). Захисник, ОСОБА_3 , в черговий раз не забезпечив свою участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.31). 03 грудня 2024 року, за день до засідання, на електронну пошту суду від ОСОБА_1 з накладенням КЕП її захисника вкотре надійшло клопотання про відкладення судового засідання (а.с.32-33). В обґрунтування клопотання ОСОБА_1 зазначила необхідністю викликати в судове засідання поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення. Постановою суду у задоволенні клопотання було відмовлено.
З диспозиції ч. 1 ст. 268 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Вирішуючи питання щодо розгляду справи у відсутність особи, суд враховує позицію Верховного Суду, яка міститься у п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18, де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Основною умовою відкладення розгляду справи є - не відсутність у судовому засіданні сторони по справі, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

При цьому, суд бере до уваги, що строки накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення для суду обмежені ст. 38 КУпАП та в даному випадку стягнення може бути накладено не пізніш як через одного року з дня його вчинення.

Закінчення зазначених строків, у відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, є безумовною підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості переривання або зупинення перебігу строків, визначених для накладення адміністративного стягнення ст. 38 КУпАП, для справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП.

З наведеного вбачається, що як ОСОБА_1 , так і її захисник, адвокат, Морозов В.Ю., мали проміжок часу, зокрема для збирання доказів у справі, тощо.

Систематичність подання клопотань свідчить про свідоме зловживання як ОСОБА_1 , так і її захисником, адвокат, ОСОБА_3 , своїми процесуальними правами, спрямоване на затягування судового розгляду справи до закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи викладене, принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП). Тим більше, що ст. 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справи про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З огляду на обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних документів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно Закону України «Про дорожній рух» водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; виконувати розпорядження поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 Правил передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положення ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачають відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже відповідно до вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає, зокрема, у випадку керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
При цьому, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП закон пов`язує виключно з керуванням такою особою транспортним засобом, що має бути доведеним. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування особи в стані алкогольного сп`яніння.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляд визначається Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (надалі Порядок), Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 року № 1395 (надалі Інструкція № 1395).

Так, відповідно до п.п. 2 та 3 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.п. 3 та 4 Порядку огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 5 зазначеного Порядку результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Відповідно до п. 4 розділу Х Інструкції № 1395 огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення долучено, зокрема:

- роздруківка з технічного приладу «DragerAlcotest 6820», з якої вбачається, що ОСОБА_1 пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат тесту 1,85 ‰ (а.с.8). З результатами огляду ОСОБА_1 ознайомлена під особистий підпис у відповідній графі роздруківки;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 пройшла огляд на стан алкогольного сп`ягніння. Результат огляду на стан сп`яніння: 1,85 ‰ (а.с.9). У відповідній графі акту міститься відмітка, що ОСОБА_1 від підпису відмовилась.

Перевіривши файл відеозапису 0002022__0013МР4 від 20.07.2024 22:49 із нагрудної камери поліцейського, що додано на компакт-диску DVD-R(а.с.13) до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 477564 від 20 липня 2024 року, вбачається, що поліцейським оголошується зміст вищевказаного протоколу та роздруківки з технічного приладу «DragerAlcotest 6820», після чого ОСОБА_1 проставляє підпис. На запитання поліцейського щодо згоди/незгоди з результатами тесту, ОСОБА_1 відповіла, що згодна.

Водночас, дослідивши роздруківку з технічного приладу «DragerAlcotest 6820», судом встановлено, що в графі «результат тесту» ОСОБА_1 зазначила, що вона з результатом не згодна (а.с.8).

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Отже у випадку незгоди водія на сам факт застосування спеціального технічного засобу або незгоди з його результатами, у поліцейського виникає обов`язок у двогодинний строк доставити водія до закладу охорони здоров`я для огляду.

Поліцейський не перевіривши роздруківку після проставлення підпису в ній ОСОБА_1 , порушив вимоги законодавства, а саме не запропонував останній пройти огляд на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, встановлено, що під час складання протоколу, ОСОБА_1 під відеофіксацію не було роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Сам по собі факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом та не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 у справі №463/1352/16-а в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Докази, покладені працівниками поліції в обґрунтування винуватості ОСОБА_4 не можуть визнаватися судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані не у передбачений законом спосіб.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

З огляду на викладене, враховуючи те, що надані до протоколу докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, зазначених в протоколі, всі сумніви повинні бути віднесені на її користь у відповідності до положень ст. 7 КУпАП та ст. 62 Конституції України.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП .
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення закривається, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням приписів ст. 401, у разі закриття провадження у справі, судовий збір не стягується.

На підставі викладено, керуючись ст. 401, ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283 284 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ:
Провадження в справі про адміністративне правопорушення за протоколом від 20 липня 2024 року серії ААД № 477564 за фактом вчинення громадянкою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; особу встановлено за посвідченням водія серії НОМЕР_1 , видане 21 жовтня 2005 року Центр ДАІ 5111; мешканка АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: не надано, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги згідно ч. 1 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення та може бути оскаржена згідно ч. 2 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.
Копію постанови вручити ОСОБА_1 в порядку, встановленому ч.ч.1, 3 ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя О.О.Желясков

Постанова вступає в законну силу „___ _______ 20__ року.