П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2024 р. м. Кобеляки

Суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Тесленко Т. В., з участю секретаря судового засідання Климченко А. О., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Яременка О. Є., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 кодексу України про адміністративні правопорушення,

Встановив:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 750636 від 10.07.2024 вбачається, що ОСОБА_1 10 липня 2024 року о 15:35 год в м. Кобеляки по вул. Касьяна, Полтавського району Полтавської області керував транспортним засобом марки Богдан 211040, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагували на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 і його захисник, адвокат Яременко О. Є. у судовому засіданні пояснили, що на місці зупинки транспортного засобу водій не визнав що перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Однак, працівники поліції заявили, що у ОСОБА_1 наявні ознаки наркотичного сп`яніння і запропонували пройти медичний огляд у медичному закладі. Однак у подальшому працівники поліції шляхом уведення ОСОБА_1 в оману підбурили його до відмови у проходженні медичного огляду. З урахуванням зазначеного, прохали суд закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відео з нарудної камери №1, дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачається за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд на стан сп`яніння у медичному закладі проводиться у разі відмови водія від огляду поліцейським, у разі незгоди з результатами огляду поліцейським, якщо у водія є ознаки перебування під впливом лікарських або наркотичних препаратів.

Відповідно до п. 7 Розділу ІІІ Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що звужують увагу та швидкість реакції", затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано диск із відеозаписами з нагрудної камери, за результатами дослідження яких встановлено, після зупинки водія ОСОБА_1 та проведення з ним бесіди після пропозиції проходження огляду на стан сп`яніння, який ОСОБА_1 погодився проходити, співробітники поліції зразу ж почали відмовляти його від проходження такого огляду, почали переконувати його, що після медогляду в нього можуть виявили в організмі нароктичну речовину, яка тримається там більше ніж 20 днів, його можуть поставити на облік, як наркозалежного. До цього ж співробітники поліції наполягали та говорили ОСОБА_1 , що в медичному закладі після відібрання аналізів, перебування в стані наркотичного сп`яніння однозначно буде в нього виявлено. ОСОБА_1 повторно висловив свою згоду пройти медичний огляд, однак поліцейські знову стали вмовляти його відмовитися від проходження такого огляду та підписаим складений на нього протокол.

На підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано направлення до Кобеляцької міської лікарні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння.

Отже, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про наявність ознаки наркотичного сп`яніння розширені зіниці очей, порушення мови та координації рухів, направлення до медичного закладу заповнив у зв`язку з наявністю ознак наркотичного сп`яніння, а в протоколі зазначив порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагували на світло.

Крім цього, згідно з долученим до протоколу направленням, особа на огляд у заклад охорони здоров`я не доставлявся через відмову. Однак підстави чому огляд не проводився таке направлення не містить.

Під час перегляду відеозаписів судом установлено, що працівники поліції проводять бесіду з ОСОБА_1 , під час якої повідомляють, що в разі проходження медичного огляду для ОСОБА_1 можуть настати негативні наслідки, так як він буде поставлений на облік у лікаря нарколога та не везуть його до медичного закладу. Після такої розмови ОСОБА_1 погоджується із твердженням працівників поліції та відмовляється пройти медичний огляд у медичному закладі.

Викликані в судові засідання поліцейські СРПП ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, які складали протокол про адміністративне правопорушення в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Частиною 1 ст. 254 КУпАП передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

Під провокацією (поліцейською) ЄСПЛ розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких.

Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Згідно з ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

У матеріалах справи відсутні беззаперечні докази на наявність у ОСОБА_2 ознак наркотичного сп`яніння. Під час розгляду справи встановлено, що водій відмовився від проходження огляду в медичному закладі після спонукань працівників поліції.

Доказів, які б об`єктивно вказували на вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду не надано.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження по справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 130, 247, 251, 252, 254, 284 КУпАП, суд

Постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, в зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя