Справа № 504/4855/24
Номер провадження 3/504/2797/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2024с-ще Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Якимів А.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 видане 15.04.2009 Центром ДАІ 5110, РНОКПП: НОМЕР_2 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

на розгляд Комінтернівського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення категорично заперечив, заявив клопотання про закриття провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Надав суду письмові пояснення, згідно яких відеозапис долучений до протоколу є неналежним доказом оскільки відео фіксація відбувалась не з початку події, а через 2 хв, направлення на огляд з метою виявлення стану сп`яніння водію не вручали, у наявному у матеріалах провадження направленні часом його складання вказано 10 год 33 хв, проте у вказаний час водію ще не пропонували пройти огляд, що свідчить про недопустимість вказаного доказу. Щодо обставин події, ОСОБА_1 пояснив, що працівник поліції не роз`яснив йому причину зупинки та перевірки документів, чим вивів водія з рівноваги, оскільки він поспішав в лікарню з дитиною. Після суперечки, хоча жодних ознак сп`яніння ОСОБА_1 не мав, поліцейський запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився, оскільки був впевнений, що не вживає наркотичні речовини. Крім того, водію роз`яснили його права не повністю та не дали можливості надати пояснення до протоколу. До пояснень ОСОБА_1 долучив свідоцтво про народження дитини та довідку з лікарні від 10.11.2024, копію свого посвідчення УБД та позитивну службову характеристику.

Судом встановлено, що 10.11.2024 о 10:27 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, автодорога М14 21км+500м, ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Megane р.н. НОМЕР_3 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення від ЕПР1 №170281 від 10.11.2024, від підпису якого ОСОБА_1 відмовився;

- направленням на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення наркотичного сп`яніння від 10.11.2024;

- відео записами з ПВР, на яких зафіксований факт керування ОСОБА_1 автомобілем та його відмова від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння;

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, серед іншого, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно п. 1.3. ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Щодо доводів ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу правопорушення, суд зазначає наступне.

Доводи щодо неналежності відео запису наявного у матеріалах справи, судом відхиляються, оскільки на дослідженому відеозаписі зафіксована подія адміністративне правопорушення, він є повним та достатнім для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у вказаній справі та є належним доказом. Крім того, з відео запису вбачається, що поліцейські належним чином роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП, в діях працівників поліції, жодних провокацій водія на вчинення правопорушення чи виведення його з емоційної рівноваги суд не вбачає.

Доводи ОСОБА_1 про те, що йому не було вручене направлення на огляд, оскільки водію неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що останній ствердно відмовився. Отже, не вручення останньому направлення на огляд, за умов встановленого факту такої пропозиції та відмови від неї, правого значення не має.

Відповідно до п. 2 р. 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом МВС України 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Таким чином, виявлення ознак сп`яніння та направлення водія на проведення огляду є повноваженнями поліцейського, які за своїм характером мітять певний ступінь дискреції. При цьому, виконання таких повноважень не пов`язується із згодою особи, щодо наявності в неї ознак на стан сп`яніння чи заперечення цих обставин, тому доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього ознак сп`яніння, суд до уваги не приймає.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія 15.04.2009 та повинен достеменно знати Правила дорожнього руху та його обов`язок передбачений п. 2.5 на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Отже, об`єктивно з`ясувавши обставини, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, суд визнає винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, кваліфікація його дій працівниками поліції є вірною.

Європейський суд з прав людини також вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України»).

Суд констатує, що інші доводи сторони захисту з приводу обставин вчинення адміністративного правопорушення є загальними, та не спростовують висновків суду, щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки докази, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, як і сам протокол є належними та допустимими доказами винуватості особи.

Суд враховує надану ОСОБА_1 його позитивну характеристику з місця служби, та той факт що останній є учасником бойових дій, однак зважаючи на безальтернативність санкції частини 1 статті 130 КУпАП, вважає, що ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, відповідно до частини 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір», а також статті 40-1 КУпАП у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особа, на яку накладено таке стягнення, сплачує судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,6 грн.

Керуючись частиною 1 статті 130, статями 245, 280, 283-285 КУпАП, статтею 4 Закону України "Про судовий збір", суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,6 (шістсот п`ять) гривень (шістдесят) копійок.

Відповідно до ч. 1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Реквізити для сплати штрафу і судового збору розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада» - https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя А. В. Якимів