Номер провадження3/205/4206/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду міста Дніпропетровська Таус М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

29 серпня 2024 року о 23 годині 15 хвилин, ОСОБА_1 , рухаючись біля будинку 33А по вулиці Набережна Заводська в Новокодацькому районі міста Дніпра, повторно, протягом року, керував автомобілем Kia Optima, державний номерний знак НОМЕР_2 , будучи особою, яка не має права керування транспортним засобом, чим вчинив правопорушення передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи своєчасно сповіщеним про місце і час судового розгляду справи, до суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надавав.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 який знав, що справа розглядатиметься Ленінським районним судом м.Дніпропетровська, однак своїм обов`язком явки до суду за викликом знехтував та правом надати пояснення з приводу обставин, викладених в протоколі, не скористався.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Суд дослідив матеріали справи, прийшов до наступного.

За ч.5 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті. Відповідно ч.2 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, повністю підтверджується дослідженими письмовими доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №119818 від 29.08.2024 року, рапортом поліцейського взводу №1 роти №4 батальйону №1 УПП в Дніпропетровській області Онушко Д.О. від 29.08.2024 року, постановою серії ЕНА №2196712 від 20.05.2024 року, відповідно до якої на ОСОБА_1 20.05.2024 року було накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яке не має права керування таким транспортним засобом; карткою обліку адміністративного правопорушення, відповідно до якої на ОСОБА_1 . Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська було накладено адміністративне стягнення за протоколом ААД №691620 від 28.05.2024 року за ч.5 ст.126 КУпАП

Так, згідно з п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до довідки інспектора адміністративної практики управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП від 11.09.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 , посвідчення водія не отримував.

Відповідно до Правил дорожнього руху України водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

З огляду на вищенаведене, ОСОБА_1 не є водієм в розумінні п. 1.10 ПДР України та відноситься до інших осіб.

Згідно пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення, однак суди не вправі застосовувати його тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або в загалі його не мала.

Враховуючи вищенаведене, суд не вправі застосовувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки вказаного права він ще не отримав.

Враховуючи викладене вважаю за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції, передбаченої за ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення буде найкращим превентивним заходом.

Крім того, санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено оплатне вилученням транспортного засобу.

Відповідно до вимог ст. 29 КУпАП конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №119818 від 29.08.2024 року, транспортний засіб Kia Optima, державний номерний знак НОМЕР_2 , знаходиться у власності ОСОБА_2 , а тому суд вважає за можливе не застосовувати оплатне вилучення транспортного засобу.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 126, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотириста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

У відповідності із ст. 307 та ч. 2 ст. 308КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подається до відповідного апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Максим ТАУС