26.02.2024 Справа № 696/48/24
№ 3/696/90/24
ПОСТАНОВА

іменем України

26 січня 2024 року м. Кам`янка

Суддя Кам`янського районного суду Черкаської області Білопольська Н.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Сектору поліцейської діяльності № 2 (м. Кам`янка) відділу поліції № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого кур`єром в ТОВ «Рент Хелп» м. Києва, РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 11 січня 2024 року, близько 16 год. 00 хв., по вул. Партизанській в м. Кам`янка керував автомобілем NISSAN NOTЕ, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння рук, зміна шкірного покриву обличчя, почервоніння, зіниці очей не реагують на зміну світла, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного освідування на встановлення стану наркотичного сп`яніння, згідно із встановленим порядком, відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Зачепа Л.О. пояснила, що ОСОБА_1 визнає себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому, при призначенні йому покарання просила не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки він займається активною волонтерською діяльністю, спрямованою на підтримку військовослужбовців Збройних Сил України.

Розглянувши адміністративні матеріали, суд встановив наступне.

В діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, що досліджені судом:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 348028 від 11 січня 2024 року;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 11 січня 2024 року, результат огляду від проходження огляду відповідно до встановленого порядку відмовився;

- відеозаписом з місця події на DVD-диску.

Оцінюючи зібрані у справі та досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України - відмова особи на вимогу поліцейського від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння - доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із ст. 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання вчиненню нових правопорушень. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно із ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Отже, в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення. 17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питання, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року).

ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року вказав, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення кримінального обвинувачення.

Позбавлення права керування транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний надмірний тягар (рішення у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року).

В свою чергу, ч. 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Системний аналіз та юридичний зміст положень цієї статті свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке вчинила особа.

Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також юридична відповідальність встановлюється за вчинення конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності вчиненого правопорушення.

При цьому принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви вчинення правопорушення та інше.

У чинному КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, проте діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом (ст. 69 КК України), у зв`язку з чим суд приходить до висновку про застосування аналогії права при розгляді цієї справи про адміністративне правопорушення в частині призначення адміністративного стягнення.

Так, з огляду на зазначене, а також з урахуванням особи правопорушника, суд вважає за можливе призначити основне стягнення нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 свою вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому.

ОСОБА_1 бере активну участь у волонтерській діяльності на допомогу Збройним Силам України, про що свідчать характеристики як з ТОВ «Рент Хелп» за місцем його роботи, так і з ГО «Група патріот», членом якої він є.

Так, ОСОБА_1 на постійній основі займається волонтерською діяльністю для забезпечення потреб Збройних Сил України: приймає активну участь в забезпеченні воїнів продуктами харчування, медикаментами та речами першої необхідності, плете маскувальні сітки та виготовляє окопні свічки. За час участі у волонтерському русі ОСОБА_1 неодноразово отримував подяки від військових за патріотизм та значну і вагому допомогу захисникам України.

Таким чином, з метою виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України та запобігання вчинення ним нових правопорушень суд вважає достатнім та доцільним застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Саме таке стягнення, на думку суду, буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень; пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.

Так, виходячи з принципу справедливості, який є одним із основних принципів правосуддя, вирішальним у визначенні як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права є пропорційність відповідальності вчиненому правопорушенню. Суд вважає, що в даному випадку застосування стягнення у виді позбавлення спеціального права є явно несправедливим до цієї особи. Крім того, стягнення, що застосовується (без позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік), буде дотриманням справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. У відповідності до ст. 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі ставки, визначеної п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», - 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 280, 283-284, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. (Отримувач: ГУК у Черк. обл./Черк. обл/21081300, р/р: UA0023001, МФО: 899998, Код класифікації доходів бюджету: 21081300, , Банк одержувача: Казначейство України (ЕАП)), без позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід Державної судової адміністрації України (Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача: (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачено не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Кам`янський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до виконання органам виконавчої служби протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Н.А. Білопольська