Справа № 126/1813/24
Провадження № 33/801/940/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Губко В. І.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 рокуСправа № 126/1813/24м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Пригузи Сергія Дмитровича, подану від імені ОСОБА_1 , на постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Бершадського районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

Відповідно до обставин встановлених судовим рішенням, водій ОСОБА_1 15.07.2024 о 21 год. 45 хв. в с. Війтівка по вул. Гагаріна керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, нерозбірлива мова, почервоніння обличчя. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився в Бершадській ОЛІЛ за допомогою приладу Drager, що підтверджується висновком лікаря від 15.07.2024, яким було зафіксовано стан алкогольного сп`яніння 1.71% проміле.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України.

Не погодившись з постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та такою, що не відповідає обставинам справи, просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, не встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання його винуватості.

Зауважує, що розглядаючи справу, суд не дослідив, що в протоколі зазначено, що водій керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, а не в стані алкогольного сп`яніння, як визначено в ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому склад правопорушення не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В справі не має доказів, що водій допустив будь-які порушення ПДР, за які його слід зупинити, а тому працівники поліції зупиняючи водія порушили ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». Також, працівники поліції не вжили жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, тому порушено права водія.

Крім того, суд не взяв до уваги, що висновок медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 складений з порушенням, оскільки в першій графі відсутня назва закладу міністерства охорони здоров`я, також огляд проводився медичною сестрою а не черговим лікарем, який мав здійснювати відповідний огляд та не вказано у висновку, який саме прилад був застосований при огляді. У висновку в графі 11 відсутній підпис обстежуваної особи, що свідчить про не ознайомлення ОСОБА_1 з даним висновком та не був водію вручений, а тому висновок вважається недійсним.

Вказує, що з відеозапису з нагрудної боді-камери вбачається, що працівники поліції порушили ч. 4 ст. 256 КУпАП, так як не роз`яснили водію його права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП та не зафіксовано процес складання протоколу. Також, на відеозапису не вбачається факту керування транспортним засобом водієм, оскільки автомобіль знаходився на одному місці та не рухався.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Пригуза С. Д. не з`явилися, своєчасно сповіщені про місце і час розгляду справи, на адресу суду не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляції, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Судом встановлено, що відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №650835 від 15.07.2024 вбачається, що ОСОБА_1 15.07.2024 о 21 год. 45 хв. в с. Війтівка по вул. Гагаріна керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, нерозбірлива мова, почервоніння обличчя. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився в Бершадській ОЛІЛ за допомогою приладу Drager, що підтверджується висновком лікаря від 15.07.2024, яким було зафіксовано стан алкогольного сп`яніння 1.71% проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 23 ЗУ Про національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до висновку, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають встановленим фактичним обставинам справи, вина ОСОБА_1 доведена наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, а його дії за частиною 1 статті 130 КУпАП кваліфіковані правильно.

До таких висновків суд прийшов дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №650835 від 15.07.2024; акт огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції де вказано результати огляду 1.71%; висновок №58 від 15.07.2024 КНП «БОЛІЛ Бершадської міської ради», яким було зафіксовано стан алкогольного сп`яніння результат позитивний 1,71 ‰ та відеозапис з бодікамер поліцейських.

Докази в сукупності узгоджуються між собою, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, в сукупності підтверджують вину скаржника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і встановлений судом перебіг досліджуваної події відповідає змісту відео, яке міститься на технічному носієві з відеозаписом, який знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відеореєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції). Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Відповідно до п. 13 Порядку №1103 лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ.

У висновку КНП «БОЛІЛ Бершадської міської ради» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №58 від 15.07.2024 року 22 год 05 хв, зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат позитивний 1,71 ‰.

Відповідно до пункту 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, висновок лікаря може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

Так, з відеозапису слідує, що медична сестра підготовила технічний прилад для використання та надала його водію для продуття, в подальшому оголошує результат, що входить в її посадові обов`язки.

Згідно п.3 Р. ІІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Виконання певних процедур та маніпуляцій входить в обов`язки та здійснюється медичними працівниками, які не є лікарями.

Таким чином, до проведення огляду можуть залучатися медсестри та лаборанти.

Асистування медичною сестрою лікарю при проведенні огляду не є порушенням порядку його проведення.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 не оскаржував медичний висновок, жодних клопотань про допит лікаря з метою отримання пояснень щодо обставин проведення огляду та встановлення остаточного діагнозу сторона захисту не заявляла. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що як під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, так і після оголошення його позитивного результату 1,71 % проміле, ОСОБА_1 не висловлював скарг чи застережень щодо процедури проведення освідування чи особи лікаря, яка проводила огляд, та не вимагав його повторного проведення. Приймаючи судове рішення апеляційний суд також зазначає, що у підтвердження цих доказів сторона захисту не надала будь-які докази.

Відтак, вказані доводи, що висновок медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння складений з порушенням і вважається недійсним, оскільки огляд ОСОБА_1 проводила медична сестра, яка не наділена правом проводити огляд на стан сп`яніння, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не приймаються до уваги.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції.

Також в апеляційному суді не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_1 , що у висновку лікаря в першій графі відсутня назва закладу міністерства охорони здоров`я, оскільки спростовуються самим висновком з якого слідує, що в лівому краю висновку знаходиться штамп лікарні, в якому зазначено повну назву лікарні.

Спосіб, у який було встановлено алкогольне сп`яніння скаржника, не суперечить вимогам законів. Підстав вважати висновок щодо результатів медичного огляду недопустимим доказом немає.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, в даному випадку винуватість ОСОБА_1 доводиться зібраними матеріалами.

Суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку, а відтак дійшов вірного висновку про доведеність ОСОБА_1 вини у порушенні п. 2.9 (а), що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи скаржника про те, що працівниками поліції ОСОБА_1 було зупинено безпідставно та всупереч вимогам ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» є необґрунтованими та спростовуються відомостями матеріалів справи.

Ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлює перелік підстав для зупинки транспортних засобів. Аналіз цієї статті дає підстави стверджувати, що вимоги норм, зазначених у ній здебільшого спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху, а також на забезпечення норм, визначених Законом.

Однак, законодавець встановлює виключення і не обмежує працівників поліції підставами для зупинки транспортних засобів, визначених ст. 35 Закону «Про Національну поліцію».

Згідно до приписів ст. 31 Закону «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема зупинення транспортних засобів та перевірку документів особи.

Застосування цієї статті працівниками поліції має обумовлюватися зовнішніми чинниками або обставинами, які можуть надавати прав або зобов`язувати поліцейського застосувати певні превентивні заходи.

При цьому належить врахувати те, що згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2024 року в Україні введено режим «воєнний стан».

Оскільки на час скоєння адміністративного правопорушення, у країні діє воєнний, тому працівники поліції наділені у цей час повноваженнями зупиняти транспортні засоби, без зазначення причини зупинки.

Матеріали справи не містять відомостей про оскарження дій працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 в порядку, передбаченому ст. 267 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд наголошує, що питання поважності чи неповажності причин зупинки автомобіля поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, а відтак вирішення цього питання не може бути підставою для скасування постанови суду. Водночас, зазначені доводи не спростовують факту знаходження ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та як наслідок притягнення його до адміністративної відповідальності.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що водієві були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що засвідчено підписом особи, відносно якої складено протокол.

Також є безпідставними доводи скаржника, що на відеозапису не вбачається факту керування транспортним засобом водієм, оскільки автомобіль знаходився на одному місці та не рухався, оскільки ОСОБА_1 не надав жодних доказів на підтвердження таких доводів. Зокрема, маючи таку можливість, останній не зазначав про ці обставини у своїх поясненнях в протоколі про адміністративне правопорушення, а лише зазначив «Випив пиво "Львівське" сів за кермо та керував автомобілем Volkswagen Passat, д/н НОМЕР_1 ». Свідків зазначених обставин, при складані протоколу не вказано.

Крім того, в матеріалах справи наявна постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №337505 від 15.07.2024, яка повністю підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом а також вказує, які порушення ПДР він вчинив, оскаржена в законному порядку вказана постанова правопорушником не була.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду обґрунтовано викладеного в мотивувальній частині судового рішення та не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Відповідно до вимог, передбачених ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, а процедура проведення огляду на стан сп`яніння і складання протоколу про адміністративне правопорушення, не є розглядом справи про адміністративне правопорушення, то участь адвоката під час їх проведення не є обов`язковою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 скористався своїм правом на захист під час розгляду справи в суді як першої, так і апеляційної інстанції, що відповідає вимогам ст. 268 КУпАП.

Відтак, не приймається до уваги твердження скаржника, що працівники поліції не вжили жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, тому порушено права водія.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, згідно ст. 251 КУпАП він є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Доказів, які б підтверджували невинуватість скаржника матеріали справи не містять.

Висновки суду про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильними.

Даючи оцінку доказам по справі суд першої інстанції правильно прийшов до висновку та визнав винуватим ОСОБА_1 .. Так як керуючи автомобілем водій не повинен перебувати в стані алкогольного сп`яніння, оскільки для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керуванням цим засобом у дорозі що передбачено Правилами дорожнього руху України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.93 N 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Таким чином, суд приходить до висновку про порушення ОСОБА_1 зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення вимог ПДР, а саме п. 2.9 (а), що свідчить про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, процесуальних порушень під час розгляду справи, які б слугували підставою для скасування постанови, суд першої інстанції не допустив.

В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлені обставини скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки такий висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції було надано належну оцінку.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги, апеляційний суд не приймає до уваги, так як ці доводи не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9 (а) ПДР України і не свідчать про невідповідність складеного щодо нього протоколу вимогам ст. 256 КУпАП.

Отже, процесуальних порушень під час розгляду справи, які б слугували підставою для скасування постанови, суд першої інстанції не допустив.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення справи. Докази, які б спростовували вину скаржника не надано.

З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях заявника складу правопорушення суд вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1статті 130 КпАП України, а відтак постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2024 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Пригузи Сергія Дмитровича, подану від імені ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко