ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/6851/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2024 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Дарницького управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №585153, ОСОБА_1 26.09.2024 о 16 год. 25 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сімейну сварку з колишньою співмешканкою ОСОБА_2 в присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , в ході якої вибивав двері, погрожував, чим своїми діями завдав психологічного болю дитині, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №585152, ОСОБА_1 26.09.2024 о 16 год. 25 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сімейну сварку з колишньою співмешканкою ОСОБА_2 в ході якої вибивав двері, погрожував, чим своїми діями завдав їй психологічного болю, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Оскільки протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП складені відносно однієї особи та стосуються однієї події, приходжу до висновку, що такі справи слід об`єднати в одне провадження, присвоївши справі номер № 753/19369/24.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував обставини, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення. Подав до суду пояснення, в яких вказав, що твердження потерпілої ОСОБА_2 , викладені в її письмових поясненнях та в заявах до поліції, не відповідають дійсності. Вказав, що ОСОБА_4 у 2022 році поїхала до Чехії разом із дитиною, а після її повернення, відносини між ними зіпсувалися. Ними було прийнято рішення про продаж квартири та окреме проживання. Разом з тим, ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у користуванні квартирою, не дає можливості спілкуватися з дитиною та налаштовує доньку проти нього, ображає його та членів його сім`ї, провокує, у зв`язку з чим між ними виникають сварки. На спростування обставин викладених у протоколах пояснив, що дійсно 26.09.2024 він прийшов до своєї квартири, проте потрапити до неї не зміг. Спустившись на перший поверх, він побачив конс`єржа, яка повідомила, що ОСОБА_5 з батьками залишила квартиру ще 25.09.2024 та у квартиру не поверталася. Просив дослідити диск з записом події 26.09.2024, саме в той час, коли йому інкримінують протиправні діяння, яких він не вчиняв.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в її письмових поясненнях. Вказала, що ОСОБА_1 постійно вчиняє домашнє насильство психологічного характеру відносно неї в присутності дитини. Останні два роки постійно виганяє її з квартири та погрожує. Стосовно подій, що вказані в протоколах про адміністративні правопорушення, пояснила, що 26.09.2024 ОСОБА_1 прийшов до квартири, де вони проживають та почав гучно стукати у двері. В подальшому, він почав погрожувати, що викине її із вікна, якщо вона не відчинить двері квартири, чим дуже налякав дитину. В цілях безпеки, вона двері квартири не відчинила, оскільки кожен візит ОСОБА_1 травмує психіку дитини. У її відсутність ОСОБА_1 заходить до її кімнати та псує речі, свідками чого є її батьки та дитина.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали, надані до суду, суддя приходить до наступного.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто, умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, домашнє насильство, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Забезпечення доведеності вини є складовою частиною однієї із засад кримінального провадження відповідно до п.10 ч.1 ст.7, ст. 17 КПК України та однією із засад судочинства відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Конституції України.

Згідно зі ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наявні в матеріалах справи протоколи про адміністративне правопорушення від 30.09.2024 серії ВАВ №585153, ВАВ №585152 та заява потерпілої не є достатніми доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Інші докази, які б підтвердили обставини, вказані в протоколах про адміністративні правопорушення, зокрема: відеофіксація події, пояснення свідків, тощо, в матеріаліх справи відсутні.

У судовому засіданні був досліджений відеозапис події 26.09.2024. З вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 підійшов до дверей квартири та намагався їх відкрити ключем (час 16 год. 25 хв.). Двері не відчинялися. В подальшому він постукав у двері квартири, проте йому ніхто не відчинив. Після цього він спустився на перший поверх будинку, де конс`єрж повідомила йому, що в квартирі нікого немає, оскільки ОСОБА_4 та її батьки зібрали речі та поїхали 25.09.2024.

Таким чином, долучений до матеріалів справи відеозапис, спростовує пояснення ОСОБА_2 про вчинення ОСОБА_1 26.09.2024 о 16 год. 25 хв. дій, що містять ознаки домашнього насильства.

Згідно з ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З урахуванням наведених норм права, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, пояснення учасників справи, які були надані під час розгляду справи, у сукупності з іншими дослідженими при розгляді справи доказами, суддя приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а почате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку із викладеним, суддя вважає необхідним закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі ст. 62 Конституції України, керуючись ст.ст. 188-28, 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 283, п. 3. ч. 1 ст. 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено або потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Суддя Ю.С. Мицик