Справа № 484/4628/24
Провадження № 33/812/501/24
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Ковальським Є.В.,

за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову, яку ухвалив суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Максютенко О.А. у приміщенні цього ж суду 05 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №840191 від 17 серпня 2024 р. водій ОСОБА_1 17 серпня 2024 р. о 11 год. 30 хв. в м. Первомайську по вул. Корабельна керував транспортним засобом - мопедом Yamaha JGG 39 б/н з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі ПЦМБЛ м. Первомайськ відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказаний протокол разом з іншими документами був скерований органами поліції на розгляд до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав, вказав, що вживав алкогольні напої напередодні. Пояснив суду, що у вказаний у протоколі день та час дійсно їхав на мопеді по вул. Корабельній в місті Первомайську по тротуарній доріжці до магазину з метою купівлі картоплі. Працівники поліції його зупинили, вказали, що він здійснює рух транспортним засобом не в передбаченому для цього місці та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого він відмовився, оскільки не вживав в цей день алкогольні напої і працівники поліції просили зачекати хвилин 15, оскільки алкотестера в їх машині не було та він мав був під`їхати пізніше.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 вересня 2024 р. ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Також стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погоджуючись із постановою суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, визнаючи його винним, виходив з того, що з відеозапису, переглянутого під час судового засідання, встановлена його чітка відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, хоча його не було зупинено та відсутні докази факту керування ним транспортним засобом. Висновок суду про те, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та зазначена у ньому інформація співпадає з обставинами, зафіксованими на долучених відеофайлах, зокрема відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, а також те, що він керував транспортним засобом, вважає незаконним. Так, порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них регулюється Наказом Департаменту патрульної поліції від 24.11.2015 №14/1 та п.4.1, 4.2 Розділу IV Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, яку затверджено наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 №100(далі - Інструкція №100). До протоколу в якості доказу додані: відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, який в порушення Інструкції №100 не є безперервним, а тому ОСОБА_1 вважає його недопустимим доказом та просить суд не приймати його до уваги, оскільки якщо він здійснювався із нагрудної камери поліцейського, то має бути повним, а не його окремі кориговані частини. Крім того, на думку апелянта, навіть у разі наявності підпису водія у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом його вини. Також відсутність доказів керування транспортним засобом дорівнює відсутності складу адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП навіть якщо особа перебувала у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції). ОСОБА_1 стверджує, що матеріали справи не містять допустимих доказів керування та чіткої відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі. Отже, зважаючи на неналежне оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, враховуючи відсутність свідків вказаної події, неповноцінну відеофіксацію, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 130 КупАП.

У судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 повторно (вдруге) не з`явився.

Про час та місце судового засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 повідомлявся шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку на адресу, зазначену в апеляційній скарзі як місце проживання, але судова повістка на 21 жовтня 2024 року, повернулася до суду без вручення через відсутність адресата, судова повістка на 31 жовтня 2024 року згідно відомостей офіційного сайту Укрпошти не вручена адресату невдала спроба. Про причини неявки до суду ОСОБА_1 не повідомив.

Враховуючи наведені обставини щодо повідомлення про судові засідання, повторну неявку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на розгляд справи, його повідомлення у встановленому КУпАП порядку про день, час, місце розгляду справи, відсутність доказів поважності причин його неявки, з урахуванням положень частини 1 статті 268, частин 5, 6 статті 294 КУпАП апеляційний суд вважав за можливе розглядати справу у відсутність вказаної особи.

Також апеляційний суд враховує вимоги частини 4 ст. 294 КУпАП щодо строків апеляційного перегляду справ про адміністративне правопорушення, а також що особа, яка подала апеляційну скаргу, із великим ступенем зацікавленості повинна проявляти інтерес про хід розгляду судом ініційованого ним судового провадження. У разі відсутності обставин непереборної сили ігнорування ним протягом тривалого періоду часу провадження, відкритого за його апеляційною скаргою, свідчить про недобросовісну поведінку.

Вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила)).

Згідно із частиною 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура направлення водіїв на огляд щодо встановлення стану сп`яніння і проведення такого огляду врегульовані також Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (далі Порядок), та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Невиконання вимог щодо проходження водієм транспортного засобу огляду на стан алкогольного сп`яніння утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З оскаржуваної постанови суду вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена:

- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №840191 від 17 серпня 2024 р., із якого вбачається, що водій ОСОБА_1 17 серпня 2024 р. о 11 год. 30 хв. у м. Первомайську по вул. Корабельна, керував транспортним засобом - мопедом Yamaha JGG 39 б/н з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду у встановленому законодавством порядку на місці зупинки та в медичному закладі відмовився. Протокол ОСОБА_1 підписаний без зауважень та заперечень, в графі пояснення він зазначив «відмовляюсь»;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що понижують увагу та швидкість реакції від 17 серпня 2024 р., у якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а саме: різкий запах алкоголю з порожнини, почервоніння обличчя, тремтіння пальців;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що водій відмовився від такого огляду;

- змістом відеозапису з місця події з нагрудних реєстраторів працівників поліції, які досліджувались у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, і якими зафіксовані усі викладені в протоколі серії ААД №840191 від 17 серпня 2024 р. обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Так, на ньому зафіксовано, що поліцейські помітили мопед Yamaha JGG 39, який проїхав та припаркувався у пішохідній зоні, за кермом мопеду був водій без шолому - ОСОБА_1 . Після чого ОСОБА_1 роз`яснюють причину зупинки їзда на мопеді по тротуару без шолому, на що останній відповідає, що у нього є шолом. При перевірці документів у водія поліцейськими були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на що ОСОБА_1 спочатку погодився, але оскільки у патруля поліцейських не було технічного засобу ДРАГЕР, потрібно було зачекати, щоб його привезли, як пояснив поліцейський 10-15 хвилин. Після цього водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так я в медичному закладі.

Підстав для сумнівів у достовірності зазначених доказів судом не встановлено.

Істотних порушень вимог закону в діях поліцейських, що можуть мати наслідком недопустимість зібраних доказів, судом також не встановлено.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як поліцейськими на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, що підтверджено фіксацією технічними засобами відеозапису, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України. При цьому суддя помилково зазначив про керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тоді як протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №840191 від 17 серпня 2024 р. складений через відмову цієї особи від огляду на стан алкогольного сп`яніння і саме вчинення такого складу правопорушення доведено наведеними вище доказами. Натомість помилкове зазначення судом складу правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , не вплинуло на правильність висновку суду щодо кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП та наявності, відповідно, підстав для притягнення до відповідальності.

Апеляційний суд також не приймає аргументи апеляційної скарги як безпідставні.

Щодо посилань апелянта на те, що відеозапис на нагрудну камеру поліцейського не є безперервним, а тому є недопустимим доказом у справі.

Так, долучені до протоколу відеозаписи відображають перебіг події виявлення ознак алкогольного сп`яніння у водія мопеду ОСОБА_1 , оформлення адміністративних матеріалів 17 серпня 2024 р. стосовно ОСОБА_1 , містить достовірні відомості про дії водія ОСОБА_1 та працівників поліції на момент зупинки транспортного засобу, що має істотне значення для правильного вирішення даної справи, отриманий із передбачених законом джерел та містить інформацію, що є достатньою для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також слід зауважити, що фіксація правопорушення була здійснена працівниками поліції технічними засобами відеофіксації відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, а сам відеозапис, який приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому відеозапис є належним та допустимим доказом у справі відповідно до вимог ст. 251 КУпАП.

Щодо заперечення в апеляційній скарзі факту керування транспортним засобом.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №840191 від 17 серпня 2024 р. долучено диск з відеозаписом подій 17 серпня 2024 р., який здійснений на нагрудну камеру поліцейського.

Так, з початку відеозапису вбачається, що поліцейські фіксують на відеореєстратор факт порушення Правил дорожнього руху, а саме те, що водій на мопеді рухався без шолому у пішохідній зоні, та після того як останній припаркувався, поліцейські підійшли до нього. Далі на відеозапису поліцейські звертаються до ОСОБА_1 як до водія, зазначаючи, яке порушення Правил дорожнього руху він порушив, на що він відповідає, що в нього є шолом та не заперечує факту керування ним транспортним засобом, відповідає, що під`їхав за картоплею. На вимогу поліцейського надає документи, що посвідчують особу, тобто вчиняє дії, які притаманні особі, яка керує транспортом та несе за це відповідальність.

Апеляційний суд також зауважує, що відеозйомка факту керування транспортним засобом особою безпосередньо перед зупинкою та вимогою працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння не є обов`язковим, а доведеність цих обставин встановлюється на підставі аналізу всіх доказів у їх сукупності.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність наявними у справі доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом - мопедом Yamaha JGG 39 б/н 17 серпня 2024 року за обставин, зазначених у протоколі серії ААД №840191.

Посилання у скарзі на те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, спростовується вищеназваними доказами, а тому є непереконливим, і сприймається судом як намагання уникнути відповідальність.

Апеляційний суд не приймає аргумент апелянта про недотримання поліцейським вимог пунктів 6, 7 Порядку та пункту 12 Розділу ІІ Інструкція № 1452/735, якими передбачені порядок направлення водіїв на огляд для перевірки стану алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я. Так наведені положення підзаконних актів передбачають, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, а також у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, водій направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У справі, яка переглядається, протокол щодо ОСОБА_1 був складений у зв`язку із його відмовою від огляду на стан саме алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, який проводиться поліцейським, так і в закладі охорони здоров`я, тому у поліцейських не було підстав доправляти його до такого закладу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. Між тим, у справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факти керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмова від огляду на стан алкогольного сп`яніння, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна