ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9515/24 Номер провадження 33/814/1147/24Головуючий у 1-й інстанції Сметаніна А. В. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Деркач А.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його представника адвоката Теслі М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Теслі М.Г., на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 25 вересня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і накладено на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.

За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 01 вересня 2024 року о 09 годині 54 хвилини по вул. Івана Мазепи, 9 у м. Полтава в порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «NISSAN BLUEBIRP», н.з. НОМЕР_1 , із ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан названого сп`яніння у встановленому законом порядку.

В апеляційній скарзі адвокат Тесля М.Г. просить скасувати постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 25 вересня 2024 року та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції поклав в основу постанови недостовірні й недопустимі докази, не врахував відсутність підстав для висування поліцейським вимоги ОСОБА_1 , який не мав ознак наркотичного сп`яніння, щодо проходження ним огляду на стан названого сп`яніння, і те, що: поліцією було безпідставно зупинено транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 ; направлення ОСОБА_1 на огляд із метою виявлення стану сп`яніння складено з порушенням вимог законодавства; ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та після складання протоколу про адміністративне правопорушення самостійно звернувся до КП «ПО Центр терапії залежностей ПОР», де протягом двох годин із моменту зупинки здав зразки біологічного середовища й відповідно надані цим медичним закладом результати огляду отримані в передбачений законом спосіб, а тому підлягали врахуванню; в матеріалах справи відсутні дані про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Суд апеляційної інстанції заслухав думку ОСОБА_1 та його адвоката Теслі М.Г. про задоволення апеляційної скарги, перевірив матеріали справи, дослідив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відмови як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, за обставин, установлених в оскаржуваній постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №713739 01 вересня 2024 року о 09 годині 54 хвилини ОСОБА_1 по вул. Івана Мазепи, 9 у м. Полтава в порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «NISSAN BLUEBIRP», н.з. НОМЕР_1 , із ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан названого сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.1).

Наведені вище обставини об`єктивно підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, з яких установлено, що 01 вересня 2024 року о 09 годині 54 хвилини по вул. Івана Мазепи, 9 у м. Полтава ОСОБА_1 керував автомобілем «NISSAN BLUEBIRP», н.з. НОМЕР_1 , і був зупинений поліцією. Затим поліцейським повідомлено ОСОБА_1 про виявлені в нього ознаки наркотичного сп`яніння, проте ОСОБА_1 на неодноразові вимоги (7 вимог) поліції протягом тривалого часу своїми конклюдентними діями й поведінкою відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого порядку в закладі охорони здоров`я, умисно ухиляючись від цього огляду включно до процесу оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення. При цьому, ОСОБА_1 чітко усвідомлював зміст вимог поліції, оскільки відповідав на них. Поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 те, що проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія, а його поведінка, пов`язана з умисним ухиленням від проходженням медичного огляду, буде розцінена як відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (2 рази роз`яснено), а також наслідки названої відмови, а саме, що його вказані вище дії є порушенням вимог п.2.5 ПДР України та щодо нього буде складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП (а.с.3).

Отже, викладені вище докази безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і об`єктивних підстав не довіряти їм немає. Обставин, які би свідчили про їх недопустимість, недостовірність чи неналежність, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Усупереч доводам апеляційної скарги, перевіркою матеріалів провадження не встановлено тих порушень при складанні направлення, які би ставили під сумнів відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, факт чого в повному обсязі зафіксовано даними відеозапису. Водночас суд апеляційної інстанції констатує, що направлення водія на огляд для визначення стану сп`яніння має виключно організаційно-забезпечувальну функцію, а тому згадані вище доводи не спростовують правильність оскаржуваної постанови.

Пунктом 2 розділу І Інструкції визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Саме ці дискреційні повноваження поліцейського дають йому право самостійно визначати наявність чи відсутність підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння.

Як убачається зі змісту відеофіксації, в контексті наявності підстав для проведення огляду поліцейським було виявлено в ОСОБА_1 , зокрема, виражене тремтіння пальців рук, неприродну блідість обличчя, відсутність належної реакції зіниць очей на світло, та повідомлено про наявні ознаки наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 . До того ж, поліцейський не лише назвав названі вище ознаки, а й попередньо перевірив їх наявність, візуально оглянувши ОСОБА_1 . Проте ОСОБА_1 в порушення вимог закону відмовився на вимогу поліцейського від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а, отже, з урахуванням наведених вище обставин і вимог закону суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про безпідставність висунутої поліцією ОСОБА_1 вимоги щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с.3).

Посилання ж апелянта на дані щодо огляду ОСОБА_1 в КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» (висновок медичного огляду від 01 вересня 2024 року (а.с.11), роздруківки з алкотестера «Drager» від 01 вересня 2024 року (а.с.15), результату токсикологічного дослідження №3226 від 02 вересня 2024 року (а.с.14) та медичного висновку від 06 вересня 2024 року (а.с.15), за змістом яких у ОСОБА_1 не виявлено ознак сп`яніння, позбавлені підстав.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 пройшов зазначений вище огляд у медичному закладі після складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення самостійно на підставі особистої заяви (за відсутності поліцейського), що констатується і в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

За ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, в разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє цю особу на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я.

Приписами п.п.7-8 розділу ІІІ зазначеної вище Інструкції передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Тобто з огляду на обов`язковість проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, яке проводиться в закладах охорони здоров`я, огляд на стан наркотичного сп`яніння здійснюється лише в медичному закладі.

Отже, зазначене вище адміністративне правопорушення є закінченим з моменту відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого порядку (в закладі охорони здоров`я).

Далі за змістом п.6 розділу Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, в разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду (на стан сп`яніння) в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення.

У п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року також передбачено, що, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Таким чином, із моменту неодноразової відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння ним було вчинено закінчене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, після чого поліцейський із дотриманням нормативних положень обґрунтовано зафіксував фактичні обставини цього правопорушення в протоколі. Тому проходження ОСОБА_1 самостійно огляду в закладі охорони здоров`я вже після закінчення вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і, більше того, після його фіксації у відповідному процесуальному документі суб`єктом владних повноважень, не спростовує наявність у діях ОСОБА_1 події та складу вказаного вище адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 місцевим судом визнано винуватим і притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є іншою окремою формою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Отже, дані з приводу медичного огляду ОСОБА_1 не містять інформацію щодо предмету доказування у цій справі.

У силу приписів ч.1 ст.130, ч.1 ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України проходження водієм огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу поліцейського відповідно до встановленого законом порядку є обов`язком водія, в той час як мотиви відмови особистого характеру від проходження цього огляду не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, названий вище огляд у закладі охорони здоров`я здійснено без дотримання порядку такого огляду, визначеного в ст.266 КУпАП, положеннях Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, та в порушення окремих приписів, визначених цими нормативними актами (зокрема, без обов`язкової присутності поліцейського під час проведення огляду).

Водночас відсутність у матеріалах справи відомостей щодо підстав зупинки ОСОБА_1 поліцією та відсторонення його від керування транспортним засобом не є конструктивною ознакою диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП і відповідно не утворює достатню підставу для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження щодо ОСОБА_1 , оскільки не спростовує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто, наявність у діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 має посвідчення водія, тобто є водієм, що підтверджується даними відеофіксації та записом у протоколі про адміністративне правопорушення про вилучення посвідчення водія в ОСОБА_1 з наступною видачею йому тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, факт отримання якого він засвідчив своїм підписом (а.с.1, 3).

Тому суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП правильно наклав на ОСОБА_1 стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Теслі М.Г., залишити без задоволення, а постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 25 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун