Справа № 350/798/24
Провадження № 33/4808/781/24
Категорія ч. 5 ст. 126 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В. за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 29 червня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

Адміністративне правопорушення вчинено за таких обставин: 28 квітня 2024 року о 17 год. 12 хв. у смт. Брошнів-Осада вул. І.Франка, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, яку позбавлено права керування транспортними засобами. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.1 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді суду першої інстанції за ч. 5 ст. 126 КУпАП скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим і таким що не суперечить засадам судочинства.

Пояснює, що на даний час він перебуває на службі у ЗСУ за контрактом, тривалий час проходить реабілітаційне лікування в різних медичних закладах у зв`язку із погіршенням стану здоров`я. На час розгляду судом матеріалів адміністративної справи, а саме 09 липня 2024 року він також перебував на лікуванні, про що повідомив суд письмовою заявою, в якій вказав що підтверджуючий документ про факт перебування на лікуванні буде наданий суду після завершення лікування, однак судом заява не була взята до уваги і всупереч вимогам статті 268 КУпАП справу було розглянуто без його участі, чим саме було позбавлено права надати суду пояснення по суті справи, з метою захисту своїх прав.

Звертає увагу суду, що у своїй постанові суд зазначив в описі обставин справи що його було позбавлено прав керування транспортними засобами, однак, будь яких доказів позбавлення водійських прав суд не встановив і вони відсутні у матеріалах справи.

Наголошує, що адміністративне стягнення призначене судом, а саме штраф у розмірі 40800 гривень для нього є занадто значним та матеріально непосильним, оскільки він тривалий час перебуває на реабілітаційному лікуванні і фактично зарплату з військової частини, в якій значиться на службі, практично не отримує.

Зазначає, що в порушення вимог закону поліцейський, який склав протокол, не ознайомив його із змістом, не надав його копії, не ознайомив. належним чином з правами, не пояснив причини зупинки транспортного засобу.

В судове засідання апеляційного суду з`явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якому роз`ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП. Він підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній. В судовому засіданні подав клопотання в якому просив скасувати постанову судді, закрити провадження по справі у зв`язку з спливом строку притягнення до відповідальності.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, скасувати постанову та прийняти нову, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Вважаю, що суддею суду першої інстанції при прийнятті рішення за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП цих вимог закону належним чином не дотримано.

Твердження апелянта про порушення судом першої інстанції права на захист ОСОБА_1 є слушним, оскільки ОСОБА_1 подавав заяву про відкладення розгляду справи, оскільки мав вагомі причини неявки в судове засідання, а саме перебував на реабілітаційному лікуванні в Брошнівській міській лікарні, що підтверджується відповідною заявою (а.с. 19).

Вважаю, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про необґрунтованість клопотання про відкладення розгляду справи, а тому у даному випадку було порушено право на захист ОСОБА_1 , у зв`язку з розглядом справи у його відсутності, що є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового.

Слід зазначити, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 28 квітня 2024 року серії ААД №585050 ОСОБА_1 обвинувачувався у керуванні автомобілем «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом.

Разом з тим у постанові судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 29 червня 2024 року зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, яку позбавлено права керування транспортними засобами, тобто суд першої інстанції вийшов за межі пред`явленого обвинувачення та помилково визнав, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 28 квітня 2024 року, повторно будучи позбавленим права керування транспортними засобами та вчинив правопорушення передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Таким чином доходжу до переконання, що висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справ, що є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового.

Звертаю увагу на те, що вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним порушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створюють підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і можуть призвести до тяжких непоправних наслідків.

Проте безпідставне притягнення особи до відповідальності за вказане правопорушення є порушенням норм ст. 62 Конституції України, згідно якої ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Враховуючи те, що під час апеляційного розгляду справи було встановлено, що суд першої інстанції вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, а тому доходжу до висновку, що під час апеляційного розгляду встановлено обставини, які підтверджують позицію апелянта щодо незаконності постанови суду першої інстанції та наявності підстав для її скасування з закриттям провадження у справі.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 28 квітня 2024 року серії ААД №585050 (а.с. 1) 28 квітня 2024 року о 17 год. 12 хв. у смт. Брошнів-Осада вул. І.Франка, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинене повторно протягом року. Чим порушив вимоги п. 2.1 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена, ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складені уповноваженою на те особою - СРПП Калуського РВП старшим лейтенантом поліції Сачеком В.Е. з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 підписав протокол, але відмовився від дачі пояснень.

Підстав вважати, що цей протокол складено з порушенням ст. 256 КУпАП, відповідних Інструкцій, не здобуто.

Згідно акту відсторонення особи від керування транспортним засобом (а.с. 2) вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 260, ч. 1 ст. 266 КУпАП, з метою припинення адміністративного правопорушення відсторонено від керування транспортним засобом марки «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 .

В рапорті (а.с. 4) інспектор СРПП Калуського РВП старший лейтенант поліції Сачик В.Е., доповідає начальнику про те, що перебуваючи в добовому наряді в смт. Брошнів-Осада по вул. І.Франка 17 було зупинено транспортний засіб марки «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 за порушення ПДР, а саме здійснення маневру без увімкненого покажчика повороту. При спілкування з водієм ОСОБА_1 було з`ясовано, що покажчик повороту не працює, а водій керував транспортним засобом не маючи права керувати ним, також водія було притягнено до відповідальності за аналогічне правопорушення 15 березня 2024 року.

На відеозаписах, які містяться на компакт-дисках в матеріалах справи (а.с. 8), безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано як працівники поліції оголошують причини зупинки водієві транспортного засобу марки «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 та просять пред`явити документи для перевірки. Водій ОСОБА_1 вказав, що немає посвідчення водія. Далі працівник поліції провів поверхневий огляд транспортного засобу та перевірив наявність у водія ОСОБА_1 інших правопорушень та повідомили про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом без посвідчення водія. Також працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Після складання процесуальних документів ОСОБА_1 оголосили їх зміст, які останній підписав, відмовився від пояснень та отримав копію протоколу.

Досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

За змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.

Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 2.1 а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за - повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тобто за повторне керування транспортним засобом особою, яка немає права керувати таким транспортним засобом.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАА №973109 від 02 червня 2023 року (а.с. 3) ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Вказаний факт підтверджує повторне вчинення ОСОБА_1 правопорушення 28 квітня 2024 року.

Відомості про те, що ця постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП ним оскаржувалася та скасована, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином досліджена сукупність доказів свідчить про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за наступних обставин: ОСОБА_1 повторно протягом року керував автомобілем «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Разом з тим ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, - 28 квітня 2024 року, а на час прийняття рішення в суді апеляційної інстанції сплинув тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП для таких правопорушень, тому відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП це є підставою для закриття справи, без призначення стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 29 червня 2024 року, щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Провадження по справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло