справа № 515/1464/24
провадження № 3/492/890/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2024 року м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Гусєва Н.Д.,

розглянувши справу про адміністративні правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, маючого посвідчення водія, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 126, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановила:

20 липня 2024 року о 19 год. 47 хв. ОСОБА_1 по вул. 30 років Перемоги, м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2106», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився під фіксацію з застосуванням технічних засобів відеозапису.Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.1 «а», 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 5 статті 126, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання, призначене на 16 год. 50 хв. 05 грудня 2024 року, ОСОБА_1 не прибув, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання повістки про виклик до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Шевченко проти України» (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, пунктом 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Отже сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 був позбавлений права отримувати інформацію про рух справи тощо.

Також, слід врахувати про можливість ОСОБА_1 дізнатись про стан судового провадження справи залежить від його волевиявлення, тобто має суб`єктивний характер.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що ОСОБА_1 не повідомив суд про причини своєї неявки у судове засідання, призначене на 16 год. 50 хв. 05 грудня 2024 року, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав, відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП, яка не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративні правопорушення за частиною 5 статті 126, частиною 1 статті 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявними у справі доказами, враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 277 КУпАП.

Розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суддя дійшла висновку, що притягуваний ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративні правопорушення, передбачені частиною 5 статті 126, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виходячи з наступного.

Провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 126, частиною 1 статті 130 КУпАП, що виразилося у порушенні правил дорожнього руху, а саме у керуванні транспортним засобом без посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, повністю підтверджується обставинами, викладеними в протоколах про адміністративні правопорушення, а також дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 478016 від 07 вересня 2024 року, згідно з яким 20 липня 2024 року о 19 год. 47 хв. ОСОБА_1 по вул. 30 років Перемоги, м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2106», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив пункт 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 999118 від 29 квітня 2024 року про вчинення притягуваним ОСОБА_1 однорідного правопорушення, згідно з якою ОСОБА_1 вже було піддано адміністративному стягненню за частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 124936 від 07 вересня 2024, згідно з яким 20 липня 2024 року о 19 год. 47 хв. ОСОБА_1 по вул. 30 років Перемоги, м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2106», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився під фіксацію з застосуванням технічних засобів відеозапису, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- відеозаписів, доданих до протоколу та іншими матеріалами справи.

До протоколів про адміністративні правопорушення додано довідку про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія з терміном дії з 25 травня 2019 року по 11 травня 2021 року, протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог статті 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу № 524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Відповідно до роз`яснень, що викладені у пунктом 24, пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами та доповненнями), судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. За статтею 130 КУпАП стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника.

Отже, судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Відповідно до пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з диспозицією частини 5 статті 126 КУпАП, склад адміністративного правопорушення утворює повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП, склад адміністративного правопорушення утворює в тому числі відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушень, зазначених у частині 5 статті 126, частині 1 статті 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами (статті 251 КУпАП).

Оцінка доказів, відповідно до статті 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суддею встановлено, що досліджені у судовому засіданні докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим пунктом 150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» в частині події дорожньо-транспортної пригоди.

У судді не виникає сумнівів щодо переконливості доказів, узятих в цілому по справі, з яких вбачається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення за частиною 5 статті 126, частиною 1 статті 130 КУпАП.

Аналізуючи наведені вище норми права, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи про адміністративні правопорушення, вияснивши причини та умови, що сприяли вчиненню вказаних адміністративних правопорушень, проаналізувавши усі фактичні дані, оцінивши докази в їх сукупності, суддя дійшла висновку, що в діях водія транспортного засобу (мопеду) марки «ВАЗ 2106», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 присутня вина, яка полягає у тому, що він порушив вимоги пунктів 2.1 «а», 2.5 Правил дорожнього руху, а саме керував транспортним засобом без посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а також, як особа, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відтак в його діях міститься склад адміністративних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 126, частиною 1 статті 130 КУпАП.

Отже, в судовому засіданні встановлено та підтверджено доказами, що вказані адміністративні правопорушення були вчинені саме ОСОБА_1 , його дії розкривають матеріальний склад об`єктивних сторін частини 5 статті 126, частини 1 статті 130 КУпАП та порушення вимог пунктів 2.1 «а», 2.5 Правил дорожнього руху, у порушенні правил дорожнього руху, тому його дії правильно кваліфіковані за частиною 5 статті 126, частиною 1 статті 130 КУпАП та ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності.

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ зазначив: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Судом встановлено, що відсутні, згідно з вимогами статті 17 КУпАП, обставини, що виключають адміністративну відповідальність, оскільки ОСОБА_1 не діяв в стані крайньої необхідності, необхідної оборони і не був в стані неосудності.

При накладенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддя враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог частини 2 статті 36 КУпАП особа, яка скоїла кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Обставин, які відповідно до статті 34 КУпАП, пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені ним адміністративні правопорушення, суддею встановлено не було.

До обставин, які відповідно до статті 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 126 КУпАП, суддя відносить вчинення повторно протягом року правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП, за яке порушника вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення в стані сп`яніння.

Також, суддя, при накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 враховує, що його протиправні дії могли потягнути за собою тяжкі наслідки.

Згідно з пунктом 1.10 Правил дорожнього руху «водій» особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до облікових даних ЄДР МВС України ОСОБА_1 отримував посвідчення водія з терміном дії з 25 травня 2019 року по 11 травня 2021 року, що підтверджується довідкою САП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, у зв`язку з чим він не підпадає під поняття «водій».

У постанові Верховного Суду від 29 березня 2023 у справі № 145/932/20 зазначено, що: згідно зі сталою правозастосовною практикою, позбавлення права керування транспортними засобами суд не вправі призначити як додаткове покарання особі, яка його не має.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на правопорушника за вчинені ним адміністративні правопорушення, передбачені частиною 5 статті 126, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, ступінь його провини та ставлення до вчиненого, наявність пом`якшуючих, обтяжуючих відповідальність обставин під час вчинення вказаних адміністративних правопорушень, беручи до уваги, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, суддя дійшла висновку, що для виховання ОСОБА_1 , запобігання вчинення, як ним, так і іншими особами, адміністративних правопорушень, необхідним та достатнім буде застосування до правопорушника адміністративного стягнення, в межах санкції частини 5 статті 126 КУпАП відносно інших осіб у виді штрафу без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки не надано доказів, що транспортний засіб належить ОСОБА_1 .

Разом з тим, суддя також вважає, що в даному випадку таке стягнення, як штраф без конфіскації транспортного засобу, буде достатнім та таке стягнення повністю досягне мети його застосування.

Згідно зі статтею 40-1 КУпАП, пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з винесенням суддею постанови про накладення на правопорушника адміністративного стягнення, з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 34, 35, 36, 40-1, 126, 130, 221, 247, 268, 277, 283-285, 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

постановила:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 126, частиною 1 статті 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення за частиною 5 статті 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок в дохід держави без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Гусєва Н.Д.