Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2733/24 Головуючий у 1-й інст. Дідоренко А. Е.
Номер провадження №33/4805/865/24
Категорія ст. 124 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: скаржника ОСОБА_1 , його захисника Гаврилюка І.Д.; особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 10 квітня 2024 року відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Корольовського районного суду міста Житомира від 10 квітня 2024 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за скоєння 17 березня 2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд формально та однобічно дійшов висновків про відсутність вини ОСОБА_2 , не дав належної і об`єктивної оцінки фактичним обставинам справи та наявним доказам, внаслідок чого ухвалив постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку скаржника, дистанція на якій знаходився автомобіль ОСОБА_2 від його автомобіля, не була безпечною, а висновок районного суду щодо його вини у ДТП вважає необґрунтованим. Крім того, вказав, що суд у порушення його прав розглянув справу без його участі.

Одночасно просив поновити йому строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що участі у розгляді справи не брав, про оскаржувану постанову йому стало відомо від адвоката 24 квітня 2024 року, скаргу подав до суду 03 травня 2024 року. На підставі викладеного вважає, що має право на поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 10 квітня 2024 року.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, у зв`язку з тим, що доводи скаржника щодо поважності причини пропуску строку узгоджуються із матеріалами справи, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Гаврилюка І.Д. доводи апеляційної скарги підтримали та просили задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу вважала необґрунтованою та в її задоволенні просила відмовити.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду не дотримані у достатньому обсязі, а висновок суду про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, передчасний.

Так, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Зазначена норма є бланкетною і при встановленні винуватості особи необхідно встановити пункт ПДР України, який порушено водієм і який, окрім того, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із останнім.

Характеризуючою ознакою дорожньо-транспортної пригоди є те, що при зіткненні двох або більше транспортних засобів, порушення ПДР України може бути допущено усіма його учасниками, але у причинно-наслідковому зв`язку із пригодою можуть бути порушення одного із водіїв.

Причинно-наслідковий зв`язок між пригодою та порушенням ПДР України встановлюється у кожному конкретному випадку на підставі повного і всебічного дослідження доказів зібраних працівниками поліції та наданих учасниками.

Закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції послався на відсутність у діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за порушення нею п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, у зв`язку з непередбачуваними діями водія автомобіля AСURA у вигляді різкого гальмування

Суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №695637 від 17 березня 2024 року ОСОБА_2 17 березня 2024 року о 12-40 год у м. Житомирі по майдану Смолянському, 67, керуючи транспортним засобом RENAULT Megane з н.з. НОМЕР_1 не вибрала безпечної швидкості для руху, не дотрималась безпечної дистанції. В результаті здійснила зіткнення з ТЗ ACURA з н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками, чим порушила пункти 12.1, 13.1. ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 1).

Після вчинення дорожньої пригоди учасники ДТП надавали свої письмові пояснення. Експерт на місце ДТП не викликався.

На окремому аркуші ОСОБА_2 пояснила, що 17 березня 2024 року, керуючи транспортним засобом RENAULT Megane по вул. І.Гонти, рухалась позаду транспортного засобу ACURA, під час руху у якого постійно горів покажчик тормозу. Перед світлофором водій вказаного автомобіля увімкнув покажчик правого повороту та різко зупинився у лівому ряду на зелений сигнал світлофору, завчасно зреагувати на такі дії не було можливості (а.с. 3).

Згідно пояснень ОСОБА_1 , рухаючись транспортним засобом ACURA по вул. І.Гонти у бік вул. В.Бердичівська увімкнув покажчик правого повороту за 50-60 м до світлофору з наміром здійснити правий поворот. Рухався із дозволеною швидкістю 50 км/год. За 50 метрів від світлофору почав зменшувати швидкість, у дзеркалі заднього виду помітив автомобіль RENAULT Megane, відстань до якого була достатньою, та відчув удар в задню частину автомобіля. Зазначив також, що власник автомобіля попросила його відігнати транспортний засіб з проїзної частини на стоянку, у зв`язку із поганим самопочуттям (а.с. 4).

З відеозапису з місця ДТП, які долучені до матеріалів справи, вбачається, що автомобіль RENAULT Megane рухався позаду на невеликій відстані та візуально невеликій швидкості від автомобіля AСURA у лівій полосі та на рівні місця виїзду із АЗС водій транспортного засобу AСURA загальмував із невідомих суду причин до повної зупинки, а водій транспортного засобу RENAULT Megane, не встигнувши відреагувати на зміну обстановки, передньою частиною свого автомобіля зіткнулась із задньою частиною автомобіля, за кермом якого був ОСОБА_1 .

Схемою ДТП підтверджується, що автомобілі рухались у лівій полосі ближче до центру дороги, тому пояснення ОСОБА_1 щодо наміру повороту праворуч не узгоджуються із зібраними у справі доказами, оскільки в такому випадку останній мав би зайняти крайнє праве положення на дорозі.

Згідно п. 2.3б ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 12.1 ПДР України визначений обов`язок водія вибору в установлених межах безпечної швидкості руху необхідної для постійного контролю руху транспортного засобу та безпечного ним керування. Вибір такої швидкості руху водієм повинен проводитись із урахуванням дорожньої обстановки, особливостей вантажу і стану транспортного засобу.

Аналіз цієї правової норми указує на те, що законодавцем не визначено конкретної швидкості, яку повинен дотримуватись водій у відповідній дорожній ситуації. Визначення такої швидкості віднесено до компетенції водія за необхідності урахування ним обставин, визначених у п. 12.1 ПДР України для досягнення тих цілей, які передбачені тим же пунктом. Суд вважає, що поняттям «безпечне керування транспортним засобом» охоплюється необхідність вчинення водієм усього комплексу дії, пов`язаних із керуванням автомобілем для запобігання негативних наслідків у вигляді наїзду на людей, перешкоди, зіткнення автомобілів тощо, у тому числі і можливості зупинки автомобіля у випадку виникнення обставин які вимушують водія вчинити такі дій. До цих обставин відноситься і раптова зупинка транспортного транспорту, що рухається попереду.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 інкримінується також порушення пункту 13.1 ПДР України, яким передбачений обов`язок водія дотримуватися безпечної дистанції у залежності від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу.

Поняття «безпечна дистанція» визначене у п. 1.10 ПДР України. Відповідно до цієї правової норми «безпечна дистанція» це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави стверджувати про те, що ними визначений обов`язок водія дотримуватись такої дистанції до транспортного засобу, який рухається попереду по тій же самій смузі руху, яка забезпечить водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню із транспортним засобом, який рухається попереду у випадку раптового гальмування або зупинки цього транспортного засобу.

Системний аналіз положень п. 12.1 та п. 13.1 ПДР України у поєднанні останнього із п. 1.10 ПДР України дає підстави стверджувати, що на водія покладається обов`язок вибору такої швидкості руху та дотримання такої дистанції до автомобіля який рухається попереду, які забезпечують можливість уникнення зіткнення із цим автомобілем у випадку його зупинки чи раптового гальмування.

При цьому, законодавцем не зроблено жодних виключень із даних правил, пов`язаних із конкретними діями водія транспортного засобу, який рухається позаду, у тому числі і у зв`язку із оглядом ним дорожньої обстановки, з`ясування дій інших учасників дорожнього руху, прийняття рішення про вчинення тих або інших дій, пов`язаних із керуванням транспортним засобом, тощо.

У ході розгляду справи апеляційним судом встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 зіткнувся із автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду нього у тій же смузі руху.

Наведене вказує на недотримання ОСОБА_2 вимог ПДР України щодо дотримання безпечної дистанції, тобто порушення вимог п. 13.1 ПДР України. У зв`язку із тим, що дане порушення вимог ПДР України призвело до зіткнення та наступного пошкодження транспортних засобів, дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

Факт механічних пошкоджень обох автомобілів стверджується схемою місця ДТП, яка була погоджена і підписана обома водіями - учасниками ДТП без будь-яких зауважень.

При цьому суд вважає, що для вирішення питання про наявність у діях ОСОБА_2 порушень вимог п. 13.1 ПДР України не перебуває у залежності від тої обставини рухався чи не рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1 в момент зіткнення автомобілі та чи було здійснене його раптове гальмування чи раптова запинка.

Так, п.13.1 ПДР України передбачається можливість водія автомобіля, що рухається попереду здійснити зупинку або раптове гальмування, а інші пункти ПДР України не містять будь-яких заборон щодо здійснення водієм зупинки чи раптового гальмування по відношенню до транспортних засобів, що рухаються позаду.

Суд звертає увагу і на те, що положеннями ПДР України, зокрема п. 13.1 ПДР України не зазначається будь-яких застережень щодо дій водія транспортного засобу, який рухається позаду пов`язаних із оцінкою ним дорожньої обстановки, з`ясування дій інших учасників дорожнього руху, прийняття рішення про вчинення тих або інших дій, пов`язаних із керуванням транспортним засобом, оскільки дистанція до транспортного засобу, який рухається попереду повинна бути вибрана у такому розмірі, який би давав можливість водію безпечно вчинити зазначені дії із урахуванням можливості попередити зіткнення транспортних засобів у випадку зупинки чи раптового гальмування автомобіля, який рухається попереду.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови у межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд вважає, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за наведених у постанові обставин, є передчасним.

Суд також звертає увагу на те, що зібраними у справі доказами підтверджується не виконання водієм ОСОБА_2 , яка рухалася позаду, вимог п. 12.1, 13.1 ПДР України, щодо обрання нею безпечної швидкості та безпечної дистанції щоб мати змогу зупинити автомобіль у межах обраної дистанції у разі виникнення небезпеки (гальмування автомобіля попереду) і що при виконанні вимог вказаних пунктів Правил вона не могла технічно запобігти ДТП аварійним гальмуванням.

Дії ОСОБА_2 знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією даної пригоди та наслідками у вигляді механічних пошкоджень транспортних засобів, та в її діях вбачаються ознаки порушення вимог п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, що свідчить про наявність у діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вказані висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються із висновком експерта № 50 від 06.05.2024 (а.с. 46-55) є належним доказом у справі, оскільки експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КПК України, та не спростований ОСОБА_2 .

При цьому, розглядаючи справу, суддя районного суду припустився порушення норм процесуального права, а саме: розглянув справу без належного повідомлення потерпілого ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, чим порушив його процесуальні права, передбачені ст. 277-2 КУпАП.

На виконання вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду орган (посадова особа) вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Як регламентують положення ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Дані вимоги закону під час судового провадження справи за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції належним чином не дотримані, оскільки матеріали справи взагалі не місять відомостей про виклик потерпілого ОСОБА_1 для участі у судовому засіданні у даній справі.

Згідно ст. 294 КУпАП в разі скасування постанови суду першої інстанції суд апеляційної інстанції повинен розглянути справу по суті з винесенням нового рішення, або закрити провадження у справі.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції докази та пояснення осіб, в їх сукупності, беззаперечно вказують на порушенням ОСОБА_2 інкримінованих правил дорожнього руху України, що в свою чергу призвело до настання ДТП, а тому вина останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати, ухвалити нову постанову про визнання винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Між тим, апеляційний суд позбавлений законної можливості накласти адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП поза межами, встановленого Законом, строку.

Положеннями ч. 2 ст. 38 КУпАП визначено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи те, що адміністративне правопорушення ОСОБА_2 вчинене 17.03.2024, отже вже минув тримісячний термін накладення адміністративного стягнення, тому провадження у справі щодо нього необхідно закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Корольовського районного суду міста Житомира від 10 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 10 квітня 2024 року скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрити провадження в справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь