ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2181/24 Справа № 225/1089/24 Суддя у 1-й інстанції - Мигалевич В. В. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката Саєнка О.М. діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Дзержинського міського суду Донецької області від 30 липня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оператора розвідки військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17000грн.; звільнено від сплати судового збору;

ВСТАНОВИВ:

постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 30 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 16 червня 2024 року, близько 17 год. 30 хв., перебуваючи в тимчасовому розташуванні підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , в районі розосередження, в умовах особливого періоду виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані, і був виявлений командуванням військової частини НОМЕР_1 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

На зазначену постанову захисник адвокат Саєнко О.М. діючий в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, постанова укладена з оцінкою письмових доказів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього документів, без аналізу наданих під час судового засідання пояснень.

Зазначає, що газоаналізатор, яким проводився огляд ОСОБА_1 не є таким, що може використовуватись, оскільки свідоцтво про повірку оформлене не належним чином, відсутній підпис повірки ОСОБА_2 та відбиток повір очного тавра. Крім того, маються розбіжності в зазначені моделі газоаналізатора в акті огляду та чек-тесті, зокрема в акті зазначено Алконт М №00246-15, а в чек-тесті зазначений №00246.

Учасники адміністративного провадження повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, заяви чи клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, що не є перешкодою для розгляду справи за відсутності сторін.

Частиною 6 ст.294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

Всебічно розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно приписів статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням цього Кодексу, зокрема є охорона прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст.ст.245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозицією ч.3 ст. 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчиненні особою в умовах особливого періоду.

Як на доказ вини ОСОБА_1 , місцевий суд послався на протоколом про адміністративне правопорушення серії ДНКС 2/1212 від 16.06.2024 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу № 2237 від 16.06.2024, чек-тестом №902 від 16.06.2024 (1,83%) та інші письмовими матеріалами справи.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В матеріалах справи, як на доказ належності вимірювального приладу міститься сертифікат затвердження типу вимірювальної техніки виданий 27.10.2010 року, щодо вимірювальної техніки «Алконт», відповідно до якого міжповірочний інтервал, установлений під час затвердження типу аналізаторів, не більше 6 місяців.

Разом з цим, в матеріалах справи міститься свідоцтво про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки на Алконт М № 00246-15, від 09.08.2024 року. Однак у зазначеному свідоцтві відсутні підпис повірника ОСОБА_3 , повірочний тавр та будь-яка печатка.

Відповідно до ч.3 розділу IV Порядку «Проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів» 278/28408 від 24.02.2016 року, оформлення результатів періодичної, позачергової повірок та повірки після ремонту здійснюється таким чином: 1) позитивні результати періодичної, позачергової повірок та повірки після ремонту ЗВТ засвідчують відбитком повірочного тавра на ЗВТ чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлюють свідоцтво про повірку ЗВТ за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку. 2) свідоцтво про повірку ЗВТ може бути оформлене: на паперовому носії; в електронній формі - у разі дотримання вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та цього Порядку.

Отже, наявність повірочного тавру засвідчує позитивне проведення перевірки відповідної техніки, однак, на вказаному свідоцтві про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/3398 від 09.08.2024 року, відсутній відбиток повірочного тавра та підпис повірника, що унеможливлює встановлення законності та належності використання вказаної вимірювальної техніки під час проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

Огляд проведений вимірювальною технікою без наявності свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки не може сприйматись як достовірний.

Доводи сторони захисту з приводу розбіжностей в назві марки приладу, яким здійснено вимірювання, не вказує на неналежність вказаного доказу, оскільки акт огляду на стан сп`яніння заповнюється власноручно службовою особою, яка здійсню огляд, а чек-тест заповнюється автоматично приладом, разом з цим, модель Алконт М №00246, як у акті так і у чект-тесті є ідентичними.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Малофєва проти Росії» зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

З цих підстав, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність в його діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та необхідність закриття провадження по справі про адміністративне.

Відповідно до ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.

Керуючись статтями 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника адвоката Саєнка О.М. діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Дзержинського міського суду Донецької області від 30 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА