Справа №452/4257/24
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2024 року м.Самбір
Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Кущ Т.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки с. Сусолів Самбірського району Львівської області, що має середню освіту, не заміжньої, непрацюючої, маючої на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.2 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -
22 листопада 2024 року до Самбірського міськрайонного суду Львівської області від Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області після доопрацювання повторно надійшов для розгляду протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.184 КУпАП відносно ОСОБА_1 ..
Розгляд справи було призначено на 02 грудня 2024 року о 09 год.15 хв..
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи судом встановлено наступне.
Постановою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2024 року ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1ст.184 КУпАП, було піддано адміністративному стягненню у виді попередження.
Разом з тим, ОСОБА_1 , яка є матір`ю неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повторно протягом року ухилилась від виконання передбачених ст.150 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьківських обов`язків, а саме, 12 жовтня 2024 року о 22 год. 57 хв. її неповнолітня донька за місцем їх спільного проживання, а саме в будинку АДРЕСА_1 вживала алкогольні напої, внаслідок чого потрапила до Комунального некомерційного закладу Самбірської міської ради «Самбірська центральна лікарня» (далі - КНП CMP «Самбірська ЦЛ»)з діагнозом «алкогольне отруєння».
За даним фактом відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.184 КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
В судове засідання, призначене на 02 грудня 2024 року, ОСОБА_1 не з`явилась, разом з тим про дату, час та місце розгляду складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення остання була повідомлена належним чином, а саме, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», при цьому судом було застосовано аналогію права, а саме, ч.11 ст.128 ЦПК України, про причини своєї неявки не повідомила, будь-яких заяв та клопотань до суду від неї не надійшло.
Слід зазначити, що Європейський Суд з прав людини у рішенні Пономарьов проти України від 03 квітня 2008 року наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Крім того, у своєму рішенні у справі «Смірнов проти України» Європейський Суд з прав людини вказав, що згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.
Враховуюче наведене, а також відсутність клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити постанову без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що відповідає положенням статті 268 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до матеріалів адміністративної справи, на підтвердження вини ОСОБА_1 працівниками поліції складено протокол серії ВАВ №020759 від 01 листопада 2024 року.
Згідно письмових пояснень та матеріалів справи, встановлено, що 12 жовтня 2024 року ввечері ОСОБА_1 повернулась до будинку за місцем свого проживання, де виявила свою неповнолітню доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого у доньки різко погіршився стан здоров`я і мати, намагаючись допомогти, викликала швидку медичну допомогу, яка і доставила їх з донькою до КНП CMP «Самбірська ЦЛ» .
Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Так, кваліфікуючою ознакою правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.184 КУпАП, визнається ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, тобто при складанні протоколу про адміністративне правопорушення уповноважена особа повинна встановити, від виконання яких саме обов`язків по відношенню до дітей ухиляються, зокрема, батьки.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, полягає в ухиленні зокрема, батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків. Отже, диспозиція цієї статті є бланкетною (відсилочною), не конкретизованою, а такою, що скеровує до норм законодавства України, які регулюють обов`язки батьків по відношенню до дітей.
Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначено ст.150 СК України, відповідно до вимог якої батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-III батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відтак, об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків що стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх/неповнолітніх дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей; незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.
Отже, можна зробити висновок, що об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів малолітніх/неповнолітніх, а об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає в діях, пов`язаних з ухиленням від виконання покладених на батьків обов`язків, передбачених вищезазначеними нормами, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх/неповнолітніх дітей.
При цьому, неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей полягає у бездіяльності, внаслідок якої обов`язки з виховання виконуються неякісно та не в повному обсязі.
З суб`єктивної сторони зазначене правопорушення характеризується лише прямим умислом, тобто особа повинна усвідомлювати суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачати його суспільно небезпечні наслідки і бажати їх настання.
Статтею 251 КУпАП визначено поняття доказів. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
З урахуванням вищезазначеного, судом встановлено, що викладені в протоколі обставини не мають жодного правового обґрунтування, оскільки не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами.
Як зазначено в ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Разом з тим, за наслідками дослідження письмових доказів, у тому числі письмових пояснень ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отриманих від останньої в присутності її законного представника, судом не встановлено та суду не надано інших доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 12 жовтня 2024 року навмисно ухилилася від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки і що саме внаслідок таких її винних дій дитина вживала спиртні напої.
Сам по собі факт звернення ОСОБА_1 до медичного закладу з повідомленням про те, що у її доньки погіршився стан здоров`я внаслідок вживання останньою алкогольних напоїв, не утворює склад правопорушення і не може свідчити про її ухилення від виконання батьківських обов`язків. Навпаки, зазначене свідчить про те, що мати, дізнавшись про вживання донькою алкогольних напоїв у її відсутність, намагалась вчинити дії щодо покращення стану здоров`я неповнолітньої дитини, звернувшись за професійною медичною допомогою безпосередньо до КНП CMP «Самбірська ЦЛ».
Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових осів діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, оцінюючи зібрані докази, зважаючи на відсутність даних, які б підтверджували в даній конкретній ситуації факт ухилення ОСОБА_1 від виконання нею батьківських обов`язків, суд дійшов висновку про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 повторного протягом року адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП, та, з огляду на вищевикладене, в її діях відсутні ознаки зазначеного адміністративного правопорушення.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, - у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись стст.184,247,283, 284 КУпАП, суддя,
П О С Т А Н О В И В :
Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч.2 ст.184 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя: Т.М. Кущ