ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 679/1287/24

Провадження № 33/4820/703/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Бачук К.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Волкова С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Волкова С.В. на постанову судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 03 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , працює на посаді слюсаря у філії «ВП «ХАЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом»»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з нього на користь держави 605 грн 60 коп судового збору.

За постановою суду, 27 липня 2024 року о 10 год 31 хв у м. Нетішині Хмельницької області на вул. В.Стуса, 1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено висновком медичного закладу №95 від 27 липня 2024 року результат 0,27 ‰.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, чим учинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Волков С.В. просив постанову Нетішинського міського суду від 03 жовтня 2024 року скасувати та закрити провадження за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Уважав, що постанова місцевого суду є незаконною та необґрунтованою.

Стверджував, що судом не враховано всіх фактичних обставин справи та не надано їм належної правової оцінки, а в основу судового рішення покладено недопустимі докази.

Зазначав, що акт медичного огляду та виданий на підставі нього висновок є недопустимими доказами, а інших доказів, які б підтверджували стан сп`яніння ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

Зауважував, що судом першої інстанції не надано правової оцінки доводам сторони захисту про те, що з урахуванням похибки приладу Драгер, показник вмісту алкоголю в ОСОБА_1 є меншим за 0,2 ‰, що виключає склад адміністративного правопорушення.

Наголошував, що в матеріалах справи відсутні достатньо переконливі, чіткі і узгоджені між собою докази, які б поза розумним сумнівом свідчили про керування ОСОБА_1 27.07.2024 р. транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Тому висновки суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є помилковими.

Отже, на думку апелянта, суд розглянув справу з порушенням вимог процесуальних норм, без дотримання принципу законності та повного і всебічного розгляду, не з`ясував усіх обставин, що й призвело до прийняття протизаконного рішення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Волкова С.В. на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Цих вимог закону суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення дотримався.

Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015року № 1452/735 та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Обставини вчиненого ОСОБА_1 порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, тобто, керування ТЗ у стані алкогольного сп`яніння та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджені:

-відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №668627 від 27 липня 2024 року, в якому зафіксовано вчинене ОСОБА_1 порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №95 від 27 липня 2024 року, яким встановлено алкогольне сп`яніння у ОСОБА_1 результат 0,27 ‰.

- відеозаписом з місця події, на якому зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, його згода на процедуру проходження огляду в медичному закладі, та відображено усю процедуру проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Уважаю, що місцевий суд дав належну правову оцінку цим доказам і дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У ході перегляду справи апеляційною інстанцією не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного поданою вище інструкцією.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З відеозапису з відеокамер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та забажав пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я Комунальне некомерційне підприємство Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико-санітарна частина м.Нетішин», в ході якого в нього виявлено стан алкогольного сп`яніння 0,27 ‰, результат не оспорював. Натомість, ОСОБА_1 упродовж спілкування з поліцейськими, натякав їм про можливе залагодження справи.

Стосовно доводів сторони захисту з приводу недовіри до результатів проведеного огляду за допомогою технічного приладу Drager Alcotest, ймовірності похибки даного пристрою в умовах проведеного огляду, апеляційний суд зазначає таке.

У ст.8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01 травня 1971 року, міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

У даному випадку вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25‰ у повітрі, що видихається, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові 0,2 ‰.

Згідно з п.7-10 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 ‰ алкоголю.

Зокрема, чинним законодавством України встановлено, що якщо за результатом огляду особи на стан алкогольного сп`яніння показник тесту має цифровий показник більше 0,2 ‰ алкоголю, то особа перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Установлено, що прилад Drager Alcotest, має похибку у 0,04 ‰ при показниках в діапазоні 0,00-0,84 ‰.

Водночас у ОСОБА_1 виявлено 0,27 ‰, що із урахуванням похибки спеціального технічного засобу перевищує допустимий цифровий показник 0,2 ‰. Відтак, у даному випадку відсутні підстави для висновку про наявність похибки у вимірюванні.

Невизнання ОСОБА_1 винності у вчиненому правопорушенні розцінено судом як намагання ухилитися від відповідальності за вчинене правопорушення.

Наявний в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозапис містить відеофайли, які є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу) і повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, а саме факт керування транспортним засобом за його, як водія участі, зупинка ТЗ, його розмову з працівниками поліції, де серед іншого на запитання працівника поліції «чи вживали спиртні напої?», ОСОБА_1 відповів, що вчора вживав спиртні напої.

За таких обставин, апеляційний суд визнає цей відеозапис достатнім для того, щоб у сукупності з іншими доказами зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, зафіксовано факт його керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, місцевий суд прийняв законне та обґрунтоване рішення і в повному обсязі виконав вимоги ст.245 КУпАП.

За таких обставин уважаю, що місцевий суд дав належну правову оцінку усім доказам і дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Огляд на стан сп`яніння особи проводився з дотриманням норм передбачених законом.

Обставини, на які було звернуто увагу в апеляційній скарзі, є аналогічними тим, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, на які надано вичерпну відповідь. Вони не є визначальними і не впливають на доведення вини та спростовуються зібраними й дослідженими в суді першої інстанції доказами.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння останнього, не встановлено.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження, ОСОБА_1 та його захисником не надано.

Адміністративне стягнення накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП.

З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Волкова С.В. щодо скасування постанови місцевого суду та закриття провадження у справі не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 03 жовтня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката Волкова С.В. без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду М.С. Матущак