Провадження № 3/522/5864/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чорнуха Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Чорнуху Ю.В.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА № 113481 від 01.07.2024 зазначено, що 01.07.2024 у 00 год. 01 хв. у м. Одеса, вул. Генуезька, 24а, водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Drager Alcotest 7510. Відповідно тесту № 1922, проведеному 01.07.2024 о 00:10 годин, водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (результат огляду 1,57 проміле, від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання 08.08.2024 ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив. Судове засідання відкладено на 10.09.2024 у зв`язку з неявкою особи, щодо якої розглядається питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

У судове засідання 10.09.2024 ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив. Судове засідання відкладено на 15.10.2024 у зв`язку з неявкою особи, щодо якої розглядається питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

10.10.2024 на адресу суду від захисник ОСОБА_1 адвоката Новосьолової О.В. надійшли заперечення на протоколу, у яких вона не погоджується із викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення. Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху та підстав зупинки транспортного засобу, а також підстав подальшого складення протоколу про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу. З відеозаписів нагрудних камер не вбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права. Вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилається на стандарт доказування «поза розумним сумнівом». Також вважає що дії ОСОБА_1 є малозначними, оскільки останній протягом року до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягався, відсутні наслідки від вчинення адміністративного правопорушення, не заподіяно матеріальної шкоди. Просить закрити провадження у справі на п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У судове засідання 15.10.2024 ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, про причини неявки до суду не повідомили. Судове засідання відкладено на 28.11.2024 у зв`язку з неявкою особи, щодо якої розглядається питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

У судове засідання 28.11.2024 ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, про причини неявки до суду не повідомили.

Суд вживав всіх достатніх та необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 у розгляді справи про адміністративне правопорушення та надання ним з приводу цього відповідних пояснень, проте ОСОБА_1 до суду не з`являвся, справа про адміністративне правопорушення відкладалась неодноразово.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях дійшов висновку, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У п. 41 рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (Заява N3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Особа скористалась правом на захист, захисник ознайомився з матеріалами справи, надав письмові пояснення, був обізнаний про дати і час судового розгляду. Однак ні ОСОБА_1 , ні його захисник у судове засідання не прибули, причини неявки суду не повідомили.

У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначено, що недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Враховуючи наведене, суд вважає, що справу можна розглянути за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі доказів.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши оцінку доказам, наявним у справі та доводам захисника, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Приписи ст. 7 КУпАП визначають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 121 КУпАП визначено, що під транспортними засобами у статтях 121-126, 127-1 - 128-1, частинах першій і другій статті 129, статтях 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху (надалі по тексту ПДР) транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

ОСОБА_1 керував автомобілем, отже є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок огляду водія на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, (далі Інструкція № 1452/735) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103(далі Порядок № 1103).

Зокрема приписами ст. 266 КУпАП встановлено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я) (п. 7 розділу І Інструкції № 1452/735).

З матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився у відповідності до вимог чинного законодавства, проведення огляду зафіксовано на відеозапис, який долучений до протоколу серії АБА № 113481 від 01.07.2024. Згідно роздруківки з приладу Drager Alcotest 7510, прилад № ARLM-0426, принтер № ARMC-0289, тест № 1922 за результатами огляду, проведеного відносно ОСОБА_1 , результат становить 1,57 проміле. ОСОБА_1 не заперечував проти проведення огляду та проти його результатів. Також факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозаписами доданим до протоколу на диску DVD-R та дослідженим у судовому засіданні. Зокрема, на відеозаписі з відеореєстратора вбачається, що автомобіль BMW рухався по дорозі та був зупинений патрульною поліцією. Зупинка водія була обґрунтована тим, що він рухався у комендантський час. З відеозаписів відеокамер вбачається, що автомобілем керував ОСОБА_1 . Водій мав ознаки сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Спочатку водій відмовився від проходження огляду на місці та повідомив, що поїде у лікарню (00 год. 06 хв.), але згодом погодився проходити огляд на стан сп`яніння на місці та повідомив, що вживав алкоголь (00 год.09 хв.). О 00 год. 10 хв. проведено огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу Drager Alcotest, результат тестування 1,57 проміле. ОСОБА_1 проти результату проведеного огляду не заперечував, повідомив, що у медичний заклад не поїде.

Вказані докази є належними, допустимими та у своїй сукупності достатніми для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд критично оцінює доводи захисника щодо відсутності підстав у патрульної поліції для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки останній рухався по дорозі у комендантську годину.

Відповідно до п. 5 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів № 753 від 08.07.2024 (надалі Порядок № 753) комендантська година та встановлення спеціального режиму світломаскування запроваджується шляхом видання наказу військовим командуванням або військовою адміністрацією (у разі її утворення), який доводиться до відома військових адміністрацій (у разі їх утворення) або ради оборони Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, Мінекономіки, Мінсоцполітики, Мінінфраструктури, МОЗ, МЗС, АТ Українська залізниця, відповідних органів Держспецтрансслужби, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Національної поліції, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС, військових командувань, з`єднань, військових частин Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Згідно з п. 8 Порядку № 753 на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Відповідно до п.п. 2 п. 16 Порядку № 753 патрулям на території, де запроваджено комендантську годину та встановлено спеціальний режим світломаскування, в установленому законодавством порядку надано право перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, або паспортні документи іноземця, особи без громадянства, документи, що підтверджують законність перебування на території України, та перепустки або свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю або посвідчення адвоката України та скановану копію доручення регіонального/міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги для надання безоплатної вторинної правничої допомоги, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи; за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.

Розпорядженням начальника Одеської обласної військової адміністрації ОСОБА_2 з 1 березня 2023 року запроваджено на території Одеси та Одеської області комендантську годину з 00.00 години до 05.00 години ранку.

Враховуючи, що ОСОБА_1 перебував на вулиці у комендантську годину, патрульна поліція мала право зупинити транспортний засіб, перевірити документи особи та вжити інші заходи, передбачені чинним законодавством.

Доводи захисника щодо відсутності на відеозаписі фіксації відсторонення водія від керування транспортним засобом не спростовують наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, оскільки наявні у справі докази у сукупності поза розумним сумнівом свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд вважає, що наведені захисником обствини не можуть свідчить про малозначність правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Застосування заходів адміністративного стягнення має на меті виховання правопорушника в дусі додержання вимог закону.

Судом не встановлені обставини, визначені статтями 34-35 КУпАП, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Згідно довідки, наявної у матеріалах справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, 13.10.2009 було видано посвідчення водія НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою, наявною в матеріалах справи.

Приписи КУпАП визначають, що вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Вказана норма не передбачає альтернативних видів стягнення.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого правопорушення, мету застосування адміністративного стягнення - виховання особи та запобігання вчиненню нових правопорушень, приписи ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка не передбачає альтернативної відповідальності за вчинення правопорушення, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді накладення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 605,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 130, 268, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ЗУ «Про судовий збір», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів, строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, відповідно до ст. 308 КУпАП постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби та у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10-ти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлено до примусового виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення, а у разі її оскарження - протягом трьох місяців з дня розгляду апеляційної скарги.

Суддя Юлія ЧОРНУХА