П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2024 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бедьо В.І, за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , прокурора Кизименко К.О., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , посада суб`єкт декларування колишній поліцейський взводу №1 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області за ч.1 ст. 172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 40 від 12.09.2024 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який обіймав посаду поліцейського взводу № 1 роти № 4 (з обслуговування м. Мукачево) батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області по 28.12.2023, маючи спеціальне звання - капрал поліції, спеціальний жетон з індивідуальним номером - 0165615, вбачається, що такий будучи суб?єктом відповідальності за правопорушення, пов?язане з корупцією, згідно підпункту з) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» в порушення вимог абзацу 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме лише 31.08.2024, опублікував на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинили діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"г" пункту 2 частини першої статті 3, тобто після звільнення за 2023 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП...

Згідно абзацу 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов?язане з корупцією, є діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно - правову відповідальність:

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи

державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 49 Закону України «Про Національну поліцію», незалежно від професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоров?я на службу в поліції не можуть бути прийняті особи у випадках, визначених частиною другою статті 61 цього Закону, а також особи, які відмовляються від взяття на себе зобов`язань дотримуватися обмежень та/або від складання Присяги поліцейського, визначених законом.

При цьому, ч. 1 ст. 61 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», цим та іншими законами України.

Згідно п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб?єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є поліцейські.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції, якому присвоєно спеціальне звання поліції, а також має службове посвідчення та спеціальний.

Так, наказом начальника Департаменту патрульної поліції НП України від 07 квітня 2021 року № 304 о/с ОСОБА_1 вперше прийнято на службу в поліцію.

07 квітня 2021 року, у порядку ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_1 склав Присягу працівника Національної поліції України, яку після складання власноручно підписав.

Наказом начальника Департаменту патрульної поліції НП України від 12 грудня 2022 року №1528 о/с, ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського взводу N?1 роти N?4 (з обслуговування Мукачево) батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області. До цього часу за ним закріплено спеціальний жетон з індивідуальним номером - 0165615 та присвоєно спеціальне звання. На час проходження служби в Національній поліції України ОСОБА_1 наділено владними повноваженнями.

Таким чином, перебуваючи на посаді поліцейського взводу №1 роти №4 (з обслуговування .Мукачево) батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області, маючи спеціальне звання поліцейського, спеціальний жетон з індивідуальним номером - 0165615 та склавши Присягу на вірність Українському народові, ОСОБА_1 до 28.12.2023 був поліцейським, у зв?язку з цим на нього поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Прокурор у судовому засіданні підтримала вимоги протоколу та просила притягнути особу до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він не мав наміру ухилитися від подачі декларації після звільнення із служби за 2023 рік і подав таку до реєстру декларацій, відразу як дізнався про необхідність її подання 31.08.2024, Несвоєчасність подання декларації за 2023 обгрунтовує тим, що після звільнення із служби, почав займатися своїми власними справами і фактично забув подати таку.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши ОСОБА_1 , думку прокурора Кизименко К.О., вважаю, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому, провадження у справі слід закрити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суддя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а в даному випадку про адміністративне корупційне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» або, з огляду на час вчинення правопорушення чи розгляду в суді Законом України «Про запобігання корупції»; чи є особа винною в його вчиненні, отже чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Суддя також повинен з`ясувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням останньою службових (посадових) повноважень, а у відповідних випадках - мети правопорушення.

Згідно ч.1 ст. 172-6 КУпАП відповідальність настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, при цьому суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобіганню корупції» №1700-VII від 14.10.2014 року,«корупція» - це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Цією ж нормою також визначено термін «корупційне правопорушення» - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень ст. 1 цього Закону, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана задекларувати свої доходи та своєчасно подати декларацію, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у пунктах "а", в"-"г" пункту 2 частини першої статті З цього Закону, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до пункту 27 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану" тобто до 12.10.2023, подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Як встановлено в судовому засіданні, наказом начальника Департаменту патрульної поліції НП України від 07 квітня 2021 року № 304 о/с ОСОБА_1 вперше прийнято на службу в поліцію.

07 квітня 2021 року, у порядку ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_1 склав Присягу працівника Національної поліції України, яку після складання власноручно підписав.

Наказом начальника Департаменту патрульної поліції НП України від 12 грудня 2022 року №1528 о/с, ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського взводу N?1 роти N?4 (з обслуговування Мукачево) батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області. До цього часу за ним закріплено спеціальний жетон з індивідуальним номером - 0165615 та присвоєно спеціальне звання. На час проходження служби в Національній поліції України ОСОБА_1 наділено владними повноваженнями.

Відповідно до наказу начальника Департаменту патрульної поліції НП України від 19.12.2023 № 1736 о/с, ОСОБА_1 , відповідно до ч.І ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», звільнено зі служби в поліції за п.7 (за власним бажанням) з 28 грудня 2023 року.

Встановлено, що декларацію за 2023 після звільнення зі служби ОСОБА_1 подано відразу 31.08.2024, як він дізнався про її неподання з повідомлення працівників поліції.

Сам протокол не містить будь-яких даних про форму вини, в даному випадку наявність прямого умислу, а матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_1 , подавши декларацію пізніше мав умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 р. № 223-943/0/4-17 зазначив, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, слід врахувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларацій. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за вищезазначеною статтею виключається.

Також, у відповідності до ч. 1, 2 ст. 51-2 Закону України «Про запобігання корупції», № 1700-VII державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов`язані перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

Якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації, і суб`єкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною першою статті 45 цього Закону.

Одночасно Національне агентство письмово повідомляє про факт неподання декларації спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права про факт неподання декларації відповідним суб`єктом декларування.

Так, з аналізу положень статті 51-2 Закону №1700-VII слідує, що на відповідальний підрозділ (особу) органу, в якому працюють (працювали) суб`єкти декларування, покладено обов`язок перевіряти факт подання у визначений Законом строк суб`єктами декларування декларації та у випадку встановлення факту неподання чи несвоєчасного подання декларацій суб`єктами декларування - повідомляти про такі факти НАЗК.

Водночас саме до повноважень НАЗК Законом №1700-VII віднесено контроль (перевірку) повідомлень таких органів про факт подання декларацій особами, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону. І саме до повноважень НАЗК, у випадку встановлення (підтвердження) факту неподання декларації суб`єктом декларування, належить повідомлення суб`єкта декларування про факт неподання декларації, що покладає на нього обов`язок протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію. У такому випадку до повноважень НАЗК також належить повідомлення про факт неподання декларації, зокрема, керівнику відповідного органу, в якому працюють (працювали) суб`єкти декларування, а також спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції.

Дії відповідальної посадової особи відповідача - які є предметом оскарження у цій справі, які полягали у повідомленні НАЗК про факт неподання позивачем декларації, є проміжним етапом у процедурі встановлення своєчасності подання декларацій (перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону №1700-VII). Таке повідомлення підлягає подальшій перевірці НАЗК.

Прийняття рішення, яке матиме вплив на права та обов`язки позивача щодо подання/неподання декларації віднесено до повноважень (виключної компетенції) НАЗК.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі обставин, відсутнє рішення НАЗК у формі повідомлення про факт неподання ОСОБА_1 , як особою, зазначеною у пункті 1, підпунктах «а», «в», «г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, декларації, яке мало би безпосередній вплив на права та обов`язки ОСОБА_1 , щодо подання/неподання декларації та могло би бути оскарженим останнім за правилами частин першої та другої статті 5 КАС України.

Суддя вважає, що за відсутності суб`єктивної та об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не може наступати відповідальність, а тому провина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є недоведеною та необґрунтованою.

Для визнання адміністративного правопорушення таким, що містить ознаки правопорушення, діяльність особи має бути такою, що може однозначно без сумнівів і застережень розцінюватись як правопорушення, передбачене тією чи іншою статтею.

Встановлені у суді обставини не підтверджують у бездіяльності ОСОБА_1 , суб`єктивної сторони інкримінованого правопорушення, а тому, враховуючи принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суддя приходить до висновку, що порушення ОСОБА_1 , строків подання декларації, за встановлених в суді обставин, не створює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 51-2 Закону України «Про запобігання корупції», ч. 1 ст. 172-6, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 280, 283-285 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 172-6 КУАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КпАП України та ч.1 ст. 287 КпАП України.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області В.І.Бедьо