ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/91/24 Головуючий суддя І інстанції Шарко О. П.
Провадження № 33/818/990/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Карпухіна Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 на постанову судді Фрунзенського районного суду Харківської області від 09 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130ч.1КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає17000 гривень (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Постановою встановлено, що водій ОСОБА_1 29.12.2023 року о 03 год. 11 хв. в районі будинку 25 по вул. Сонячна у м. Харкові, керував автомобілем «ГАЗ 2410», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу «Drager Alkotest» та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись з судовим рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу.

Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції однобічно та поверхнево досліджені обставини цієї справи. Зокрема, суд першої інстанції не врахував, що працівниками поліції було порушено порядок складання матеріалів про адміністративне правопорушення, а саме: ознаки алкогольного сп`яніння належним оглядом встановлені не були, водія з сертифікатом повірки встановленого законом засобу вимірювальної техніки працівниками поліції ознайомлено не було, копію акту огляду на стан сп`яніння водій не отримував. Крім того, ОСОБА_1 наполягає на тому, що працівниками поліції йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а від проходження огляду він не відмовлявся. У зв`язку з чим апелянт вважає, що його вина у скоєнні правопорушення, яка ставиться йому у провину не доведена у передбачений законом спосіб.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Карпухін Д. Ю. підтримали подану апеляційну скаргу та надали пояснення на підтримку зазначених в ній доводів. Зокрема, сторона захисту наполягала на тому, що водій на вимогу працівників поліції погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак з фізіологічних підстав, викликаних хронічною хворобою, ОСОБА_1 пройти такий огляд пройти не зміг. Працівниками поліції не було запропоновано особі, яка притягається до адміністративної відповідальності пройти огляд у визначеному законом закладі охорони здоров`я, що, на думку сторони захисту, обумовлює закриття провадження у цій справі. Крім того, сторона захисту посилалась на порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння а саме: працівниками поліції ознаки алкогольного сп`яніння виявлені не були, а також особі, яка притягається до адміністративної відповідальності копія акту огляду вручений не було.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.5, а саме: на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджуються наявними у справі відомостями, а саме:

- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 642719 від 29.12.2023 року, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 29.12.2023 року о 03 год. 11 хв. в районі будинку 25 по вул. Сонячна у м. Харкові, автомобілем «ГАЗ 2410», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу «Drager Alkotest» та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України (а.с. 1).

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №642719 від 29.12.2023 року, в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «відмовився». Будь-яких заперечень, пояснень чи зауважень щодо складеного протоколу, порушення його прав працівниками поліції водій жодним чином не зазначив (а.с.1).

Відомостями довідки, встановлено, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 видане 18.11.2010 року (а.с.4).

Згідно відомостей акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів де в графі «результат огляду на стан сп`яніння» зазначено «не проводився»; а в графі «свідки огляду» зазначено «велась відео фіксація» (а.с. 6).

Відомостями направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з позначеннями «не проводився» (а.с.5);

Згідно відомостей рапорту, 29.12.2023 о 03 год. 05 хв під час патрулювання було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в комендантську годину.

Під час спілкування, у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я водій відмовився.

Водія було відсторонено від керування транспортним засобом, автомобіль залишено на місці зупинки без порушень ПДР.

Відомостями відеозапису фіксації обставин правопорушення, доданих до протоколу ААД№642719 (а.с. 3) зафіксовано процедуру складання працівниками поліції матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Так, з відомостей відеозапису вбачається рух транспортного засобу та його зупинку працівниками поліції в комендантську годину.

Під час спілкування працівниками поліції у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, зіниці очей, що не реагують на світло (використовувався ліхтарик). Крім того, після того, як водій покинув транспортний засіб, його автомобіль почав самовільне кочення та був зупинений мускульною силою працівників поліції та водія.

Водію неодноразово пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я. Більш того, працівниками поліції надавався для проходження огляду технічний вимірювальний пристрій, однак водій вчиняв удавані дії щодо проходження огляду за допомогою газоаналізатору, роблячи не видохи, а вдохи, що неодноразово у вербальній формі фіксувалось працівниками поліції екіпажу, який приймав участь у складанні матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Зазначене свідчить про не бажання виконувати законні вимоги поліцейського щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у належний спосіб. Водію, було роз`яснено, що такі дії будуть сприйняті, як відмову у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності працівниками поліції неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я у лікаря-нарколога, однак ОСОБА_1 категорично відмовлявся.

Після цього, водію було роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП та складено протокол про адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час складання адміністративного матеріалу ОСОБА_1 про порушення його прав працівниками поліції жодним чином не зазначав, будь-яких клопотань не заявляв.

При цьому, апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 не скористався процесуальною можливістю та не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі (ст.267 КУпАП). Також стороною захисту не надано відомостей про те, що останні зверталися до суду в порядку ст.ст. 5, 20, 286 КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, належить врахувати, що сторона захисту не надала до суду доказів на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою. Разом з цим матеріали справи не містять відомостей, які свідчать про невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів в цій частині.

Натомість, саме відмова від проходження огляду водія є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП, що настає в цьому випадку, саме за відмову водія у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, що знайшло своє підтвердження у відомостях протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), відеозапису (а.с.3) та інших відомостях, наявних у матеріалах справи.

При цьому, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння може бути виражена не тільки прямою незгодою від проходження такого огляду у вербальній формі, а й у будь-яких діях чи бездіяльністю, спрямованих на ухилення від надання прямої відповіді працівникам поліції щодо наміру пройти такий огляд або ухилитись від його проходження.

Разом з цим суд апеляційної інстанції вважає належним зазначити, що приписи статей 130 та 266 КУпАП в їх невід`ємному взаємозв`язку встановлюють відповідальність за відмову від проходження огляду яка настає у випадку відмови водія від будь-якого, визначеного законом порядку, та запропонованого (в разі наявності підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням проведення його порядку. Відомостей про порушення проведення порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять. Не надані таких відомостей і суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Приписами абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду в їх релевантному зв`язку із вимогами ч.1 ст. 130 КУпАП в редакції, чинній на момент скоєння правопорушення, встановлено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.

Правопорушення вважається закінченим з моменту відмови водія транспортного засобу від проходження будь-якого із запропонованого посадовою особою порядку проведення огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. А тому, у працівників поліції виникають законні підстави для складання матеріалів про адміністративну відповідальність з моменту фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в порядку встановленому законом незалежно від причин надання водієм такої відмови.

За таких обставин, враховуючи зміст пункту 2.5 Правил дорожнього руху, необхідно вважати, що водій, стосовно якого є підозри про перебування його у стані сп`яніння, саме зобов`язаний пройти огляд у встановленому законом порядку. Вказаний обов`язок водія спрямований на безпеку руху, тому факт відмови від проходження такого огляду законодавство кваліфікує як окреме правопорушення з правовими наслідками, як для перебування його у стані сп`яніння. Таке належить вважати цілком виправданим та логічним, оскільки в протилежному випадку, водії, відмовляючись від такого огляду, мали б можливість приховувати свій стан, і як наслідок уникати юридичної відповідальності.

З відомостей, наявних в матеріалах справи вбачається, що водій ОСОБА_1 тривалий час робив удавані спроби пройти огляд на місці зупинки його транспортного засобу (як зазначають працівники поліції та підтверджуються відомостями відеозапису ОСОБА_1 або робив вдохи, або занадто короткі видохи які не приводили у дію технічний прилад газоаналізатор). За наслідками таких дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд у лікаря. Від виконання такої вимоги працівника поліції водій відмовився під відео фіксацію (файл export-g13w0 27 хв. 20 с. - 27 хв 50 с.).

Разом з тим слід зазначити, що працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 , що огляд на стан сп`яніння згідно правил дорожнього руху необхідно пройти або на місті зупинки або у лікаря. Приписами п.2.5 Правилами дорожнього руху встановлено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відомостями довідки УПП в Харківській області ДПП встановлено, що ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_3 від 18.11.2010 року. Це свідчить про те, що особа, яка притягається до адміністративного правопорушення знає правила дорожнього руху і має їх додержуватись.

Ці обставини, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення ААД№642719, а також у долучених до нього доказах.

Отже ці обстави, сторонньому спостерігача поза розумним сумнівом дають підстави вважати, що ОСОБА_1 було порушено п. 2.5. ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Поряд з цим належить зазначити, що огляд особи на стан сп`яніння проводиться відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09.11.2015 року, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України № 1103 від 17.12.2008 року (зі змінами), згідно яких, якщо водій погодився на проведення огляду він направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (п. 9 розділу ІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року та п. 7 Порядку від 17.12.2008 року).

Отже, за змістом вищенаведених норм працівники поліції зобов`язані доправити водія до визначеного Законом медичного закладу у разі, якщо він погодиться пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Вся процедура огляду водія у медичному закладі проводиться виключно за участю працівників поліції, які і доставляють водія до лікарні.

Доводи сторони захисту про відсутність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 належить вважати суб`єктивними з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 Розділу І «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція) вбачається, що ознаками алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак наркотичного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тобто, виявлення працівником поліції у водія ознак наркотичного чи алкогольного сп`яніння належить до його повноважень, що знайшло своє законне відображення у процесуальному закріпленні працівником поліції своїх висновків щодо наявності ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідно до приписів ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Це стосується і процедури визначення працівником поліції ознак відповідного стану сп`яніння

Крім того, матеріали справи не містять відомостей, що дають підстави вважати дії працівників поліції незаконними. А від так, доводи сторони захисту в цій частині слід вважати безпідставними та суб`єктивними.

Доводи сторони захисту про те, що працівниками поліції порушено порядок складання матеріалів про адміністративне правопорушення та не надано на ознайомлення водію сертифікат повірки законодавчо визначеного засобу вимірювальної техніки, а також не вручено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності копії акту огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими, безпідставними та спростовуються відомостями матеріалів справи.

Так, відповідно до відомостей відеозапису, відносно ОСОБА_1 хоча і проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору, проте водій вчиняв дії щодо затягування проведення такого огляду, а саме: замість видохів у пристрій газоаналізатору вдихав повітря в себе. Зазначене дало підстави працівникам поліції сприймати такі дії як небажання ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також зобов`язало запропонувати водію пройти огляд в закладі охорони здоров`я. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився в категоричній формі.

За таких обставин, враховуючи, що водій відмовився від проведення огляду, працівники поліції були позбавлені процесуальної необхідності щодо ознайомлення ОСОБА_1 з сертифікатом повірки засобу вимірювальної техніки. Поряд з цим з відеозапису вбачається, що клопотання про ознайомлення із таким сертифікатом особа, яка притягається до адміністративної відповідальності під час проведення законом визначеної правової процедури працівникам поліції не заявляла.

Згідно відомостей оспорюваного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення із змістом цього протоколу що вочевидь позбавило працівників поліції і надати апелянтові копії процесуальних документів у цій справі про адміністративне правопорушення. Крім того належить зазначити, що сторона захисту не була позбавлена можливості отримати копії складених процесуальних документів у цій справі, звернувшись до уповноваженого органу, який формував справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 для направлення її до суду в порядку визначеному КУпАП.

За таких обставин доводи сторони захисту в цій частині належить вважати необґрунтованими та суб`єктивними та розцінювати їх, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про неможливість притягнення особи за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння належить вважати такими, що не відповідають складу адміністративного правопорушення, оскільки водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР та на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився. Відмова від проходження огляду особи, яка керує транспортним засобом є окремим складом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи відомості цих доказів у справі у їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмови особи, що притягається до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан сп`яніння.

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Іванченка А.І. залишити без задоволення.

Постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 травня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков