ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/28677/23

Провадження № 33/4820/641/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Вітюк І.В., з участю секретаря Цугеля А.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Савінського О.П. розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу захисника на постанову Хмельницького міськрайонного суду від 13 вересня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , безробітного,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 21 жовтня 2023 року керував автомобілем «AUDI A6», номерний знак НОМЕР_1 (належність т.з. ОСОБА_2 ), по вул. Старокостянтинівське шосе, 6А в м. Хмельницькому в стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено працівниками поліції о 00 годин 30 хвилин під час зупинки автомобіля. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу в установленому законом порядку з використанням спеціального технічного засобу, газоаналізатору «Drager».

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Савінський О.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Свої вимоги аргументує невідповідністю викладених у протоколі про адміністративне правопорушення фактичних обставин, що призвело до постановлення судового рішення, яке ґрунтується на суперечливих даних.

Стверджує про порушення процедури проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у водія, а також про не безперервність відеозапису фіксування даної процедури.

Звертає увагу на існування в матеріалах справи 2-х адмінпротоколів відносно однієї особи щодо одних і тих же фактичних обставин.

Наголошує про складання повторного протоколу про адміністративне правопорушення з порушенням строків, визначених у ст.254 КУпАП, та без відповідних на те законних повноважень.

Зазначає захисник і про порушення права ОСОБА_1 на захист при повторному складанні адмінпротоколу, що виразилося у не роз`ясненні прав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не забезпеченні захисника та не ненаданні можливості скористатися правовою допомогою.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню в силу наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду, приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, місцевий суд в повній мірі цих вимог дотримався.

Фактичні обставини огляду, підстави та процедура його проведення, повністю узгоджуються з вимогами закону.

Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Підставою проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , згідно акту огляду, стало виявлення працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запаху алкоголю з рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук (а.с.3).

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, газоаналізатору «Drager», за результатами якого в організмі ОСОБА_1 виявлено алкоголь в розмірі 0,85 проміле (а.с.4).

Результати тестування на алкогольне сп`яніння містять всі необхідні складові: час та місце проведення тесту, дані про осіб учасників тестування: інспектора та особу, що тестується, підписи останніх та власне сам результат тесту.

Дані відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції, які досліджені в апеляційному суді, достатньо повно відображають обставини зазначені в адмінпротоколі та доданих до нього документах (акті огляду, роздруківці результату тесту), узгоджуються між собою, та не викликають жодних сумнівів у їх відповідності фактичним обставинам справи.

Незважаючи на не безперервність вказаного відеозапису, на що звертає увагу сторона захисту, він містить необхідну інформацію щодо обставин, які підлягають встановленню, а саме факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, наявність ознак алкогольного сп`яніння, проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, результат такого огляду та погодження із ним (а.с.6).

Також із вказаного відеозапису вбачається, що на запитання працівників поліції ОСОБА_1 не заперечував, що вживав алкогольні напої.

У зв`язку із цим, об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин по справі апелянтом не наведено, не встановлено таких і апеляційним судом.

Відповідно до п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Саме таке порушення інкримінувалося ОСОБА_1 в адмінпротоколі від 21 жовтня 2023 року, суть якого викладена в графі обставин вчинення адміністративного правопорушення, і саме за це останнього притягнуто до адміністративної відповідальності місцевим судом.

Отже, висновок місцевого суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується сукупністю зібраних і перевірених апеляційним судом доказів, які є належними, допустимими та достатніми для такого висновку.

Щодо доводів сторони захисту про порушення строку складання протоколу про адміністративне правопорушення, складення повторного протоколу без відповідних на те повноважень, слід зазначати наступне.

Відповідно до положень статті 254 КУпАП основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол.

Вимоги до змісту протоколу встановлені статтею 256 цього Кодексу, якою передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначається дата і місце його складення та місце і час вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно вимог ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

За змістом наведених положень, строк для складання адміністративного протоколу починає свій відлік після того, як в посадової особи, уповноваженої складати протокол, буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність в діях чи бездіяльності особи винуватості у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто після виконання всіх необхідних процесуальних дій та отримання доказів.

Отже, слід вважати, що після виявлення у водія будь-якого з видів стану сп`яніння, відносно останнього не пізніше двадцяти чотирьох годин повинен бути складений відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому, будь-яких випадків відстрочення моменту складання протоколу чинним законодавством не передбачено, на що слушно звернуто увагу захисником у поданій апеляційній скарзі.

Таким чином, суд погоджується із твердженням сторони захисту про те, що складання протоколу про адміністративне правопорушення через значний проміжок часу від дати виявлення такого правопорушення є недопустимим та не відповідає принципу законності.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з тим, що таке порушення існує у даному провадженні.

Так, аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що у даній справі протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений в день виявлення такого правопорушення, а саме 21 жовтня 2023 року (а.с.1).

В подальшому цей протокол повернутий апеляційним судом для належного оформлення до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області (а.с.30-31).

Підставою такого повернення, відповідно до змісту постанови суду від 08 січня 2024 року, стала невідповідність його оформлення вимогам ст.255 КУпАП.

Пунктом 7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 №1376, встановлена заборона закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також внесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Крім того, відповідно до вимог даної Інструкції, протокол про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом згідно з технічним описом бланка протоколу про адміністративне правопорушення, на якому проставлено відповідні серію та номер.

Отже, усунення порушень допущених при оформленні первинного протоколу про адміністративне правопорушення у даному провадженні можливе лише виключно шляхом складання нового протоколу, що і було зроблено у цій справі (а.с.43).

Тому, цілком очевидним є те, що повторний протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містить нову дату та серійний номер, в протилежному випадку дата нового протоколу не відповідала б фактичній даті його виготовлення. Крім того, це не було б можливим і з технічної точки зору, так як серія та номер протоколу ставляться автоматичним способом.

Стосовно доводів сторони захисту про перевищення працівником поліції своїх службових обов`язків, яке полягає у складанні повторного протоколу про адміністративне правопорушення за межами своїх повноважень, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Предметом розгляду апеляційного суду у даній справі є оцінка дій працівників поліції при проведенні огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Саме встановлення порушень під час проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є наслідком визнання його недійсним.

Апеляційний суд вважає, з наведених вище мотивів, що працівниками поліції дотримано вимоги закону під час проведення такого огляду.

При цьому, сторона захисту не була позбавлена можливості в установленому законом порядку, зокрема в адміністративному, оскаржити дії працівника поліції під час повторного складання протоколу про адміністративне правопорушення в процесі його належного оформлення та надати суду докази, які б підтвердили протиправність таких дій, чого зроблено не було.

В свою чергу апеляційний суд позбавлений можливості збирати докази на підтвердження чи спростування наведених стороною захисту обставин.

Твердження адвоката у поданій апеляційній скарзі про те, що внаслідок відсутності захисника під час складання повторного (дооформленого) адміністративного протоколу ОСОБА_1 не зміг ефективно здійснювати свій захист, не ґрунтується на вимогах закону і матеріалах справи.

Право на захист закріплено у ст.59 і п.6 ст.129 Конституції України, а також ст.ст.268, 271 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ефективність захисту не є тотожним досягненню за результатами судового розгляду бажаного для особи результату, а полягає в наданні йому належних та достатніх можливостей з використанням власних процесуальних прав або кваліфікованої юридичної допомоги, яка в передбачених законом випадках є обов`язковою, захищатися від звинувачення в передбачений законом спосіб.

Як вбачається з відеозапису наявного в матеріалах провадження, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою та запросити захисника, право на яке останньому було роз`яснено працівником поліції. При цьому ОСОБА_1 таким правом не скористався, хоча і отримував відповідну консультацію в телефонному режимі, а в подальшому взагалі залишив місце складання адмінпротоколу (а.с.45).

З урахуванням того, що участь захисника при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не є обов`язковою в силу закону, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості запросити захисника при складанні відносно нього даного протоколу, суд не вбачає жодних порушень права на захист останнього.

Крім того, заслуговує на увагу і те, що захист інтересів ОСОБА_1 як в суді першої, так і апеляційної інстанцій здійснював адвокат Савінський О.П.

Таким чином, на стадії судового розгляду були створені всі умови для реалізації права на захист ОСОБА_1 .

В свою чергу, у поданій апеляційній скарзі відсутнє обґрунтування того, яким чином відсутність захисника при складанні адміністративного протоколу після його дооформлення вплинула на допустимість фактичних даних встановлених у ньому, з огляду на те, що складання протоколу це лише процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки саме судом при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи істотних порушень норм процесуального та матеріального права не виявлено, підстав для скасування чи зміни постанови місцевого суду не встановлено.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду від 13 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду І.В. Вітюк