Номер провадження 33/816/640/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605, 60 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 березня 2024 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він 23.12.2023 о 22-59 год у м.Суми по вул. Охтирська, в районі буд. 20, керував т/з ВАЗ 21099, д.н.з.- НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився під відеозапис, чим порушив п.2.5ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати Зарічного районного суду м. Суми від 22 березня 2024 року, а провадження по справі закрити за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що поліцейські зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 без будь-якої причини.

Зазначав, що матеріали справи не містять відомостей про залучення інспектором ОСОБА_2 двох свідків для проведення огляду ОСОБА_1

Стверджував, що акт огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не складався, крім цього водію ОСОБА_1 не було вручено другий примірник акту огляду на стан сп`яніння.

Вважав, що з матеріалів відео фіксації не вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовлявся від проведення огляду.

Зазначав, що на відеозаписах відсутній цифровий підпис як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій, а тому судом безпідставно залучено даний доказ до матеріалів справи.

Вказував, що він не в повній мірі довіряє приладу Драгер, саме тому вимагав повної документації на нього, зокрема документів на повірку та свідоцтво або інший документ про можливість його використання з гарантійним строком дії приладу.

Апелянт вважав, що йому належним чином не пропонувався огляд в медичному закладі.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження відносно нього закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, відеофайли, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №698722 від 24 грудня 2024 року, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с. 1),

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який мав бути проведений у зв`язку з виявленими ознаками: зокрема, щодо запаху алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, згідно з яким ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився (а.с. 2).

- відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається, що підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 було те, що останній здійснив зупинку автомобіля для висадки пасажира в непередбаченому для цього місці. Під час спілкування з водієм, у працівників поліції виникла підозра, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 попросив працівників поліції надати йому документи на прилад Драгер. Коли йому надали свідоцтво, яке свідчить про те, що прилад дійсний до 02 листопада 2024 року, то останній просив надати додатки до цього свідоцтва та ліцензію. Проте, працівники поліції повідомляють, що видача ліцензії на прилад нічим не передбачена, а свідоцтво свідчить про те, що наданий йому прилад Драгер є чинним станом на день проходження огляду. Проте, ОСОБА_1 , після того, як йому багато разів пропонують пройти огляд, наполягає на тому, що йому не дали належних документів на прилад.

Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Щодо тверджень апелянта, про те, що поліцейські зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 без будь-якої причини, то їх апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються дослідженим відеозаписом, з якого вбачається повідомлення поліцейськими причини зупинки, а саме останній здійснив зупинку автомобіля для висадки пасажира в непередбаченому для цього місці.

Твердження апелянта про те, що матеріали справи не містять відомостей про залучення інспектором ОСОБА_2 двох свідків для проведення огляду ОСОБА_1 , то апеляційний суд їх вважати обґрунтованими не може, оскільки ч. 2 ст. 266 КУпАП після прийняття Закону України № 1231-IX від 16 лютого 2021 року зазнала змін і відповідно до неї огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки всі дії з приводу відмови ОСОБА_1 були зафіксовані на відеозапис, який був долучений до справи та містить фіксацію усієї процедури, а тому наявність 2 свідків у цьому разі є не обов`язковою, у зв`язку з чим це не впливає на допустимість самого протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що акт огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не складався, крім цього водію ОСОБА_1 не було вручено другий примірник акту огляду на стан сп`яніння є неприйнятними, оскільки згідно дослідженого відеозапису всі документи відносно ОСОБА_1 складались на місці зупинки транспортного засобу.

Твердження апелянта про те, що з матеріалів відео фіксації не вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовлявся від проведення огляду, то їх апеляційний суд вважати обґрунтованими не може, оскільки поведінка та заяви ОСОБА_1 у відповідь на неодноразові вимоги поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я свідчать про те, що він відмовився від проходження такого огляду, про що ОСОБА_1 також неодноразово був попереджений працівниками поліції.

Доводи апелянта про те, що на відеозаписах відсутній цифровий підпис як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій, а тому судом безпідставно залучено даний доказ до матеріалів справи, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки наявність електронного примірника документа допускається відповідно до ст.7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг та кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Наданими матеріалами не спростовано, що відеозапис було здійснено під час зупинки та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на нагрудний відеореєстратор, крім того, при копіюванні будь-якого файлу на інший носій, в разі відсутності інших маніпуляцій, отримується похідний файл з тими самими даними, що і вихідний, вихідний та похідний файли відрізняються лише атрибутами, а саме датою та часом створення файлів.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 березня 2021 року (справа № 554/5090/16-к, провадження № 51-1878кмо20), ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. У випадку зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. До того ж, КУпАП не містить норм, які передбачають обов`язок подання відповідних доказів з використанням електронного цифрового підпису.

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом з технічних засобів відеозапису працівників поліції.

Тому, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, а викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.