КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 369/8142/24 Головуючий у суді першої інстанції - Гришко О.М.
Номер провадження № 33/824/3646/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Яворського М.А., за участю секретаря судового засідання Сукач О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником Хавіним Валентином Олеговичем , на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 червня 2024 року щодо притягнення :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, місце проживання (перебування) - АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №200280, 04 травня 2024 року о 15 годині 15 хвилин за адресою Київська обл., с.Новосілки, вул. Озерна, 20, а саме на території АГК «Темп», поблизу гаражного приміщення № НОМЕР_1 , громадянин ОСОБА_1 вчинив неправомірні дії відносно ОСОБА_4 , що виражались в брутальній лайці та спробах завдати тілесних ушкоджень. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі семи неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн у дохід держави. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - Хавін В.О. подав апеляційну скаргу, відповідно до якої вказує, що районним судом не в повному обсязі з`ясовано обставини справи та не надано оцінки зібраним доказам, оскільки через неналежне оформлення та невідповідність вимогам статті 256 КУпАП протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАД №200280 підлягав поверненню на доопрацювання.

Так, захисник вказує, що відповідно до диспозиції статті 173 КУпАП вбачається, що об`єктивною стороною правопорушення є дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян, та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Відтак, здійснена працівниками поліції кваліфікація дій ОСОБА_1 не узгоджується із суттю інкримінованого йому правопорушення.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить посилання на будь-які інші відомості, що підтверджували б вказані у ньому обставини, не вказано про наявність чи відсутність свідків правопорушення, відеозаписів, тощо, а долучений потерпілим ОСОБА_6 при судовому розгляді відеозапис з камер спостереження і оглянути судом містить лише наслідки того, що відбувалось 04 травня 2024 року, та не містить причин таких дій.

Крім того, апелянт наголошує, що наданий відеозапис відображає незаконне проникнення ОСОБА_6 на територію гаражного боксу, який займає ОСОБА_1 , що підтверджує незаконність дій потерпілого, оскільки ОСОБА_1 перебував у стані крайньої необхідності, був доведений до відчаю, стурбованості та незахищеності необґрунтованими вимогами ОСОБА_6 щодо компенсації збитків, яких останній зазнав нібито з вини ОСОБА_1 . Тому останній 04 травня 2024 року, перебуваючи у стані шоку, лише намагався захистити свою честь і гідність, а також майно, яке йому ввірене та перебувало в його віданні, й не повинен нести відповідальність за інкриміновані йому дії.

Адвокат Хавін В.О. вважає, що факт звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів щодо неправомірних дій ОСОБА_6 стосовно вимагання грошових коштів дозволяв суду встановити об`єктивну істину у справі, адже підтверджує, що ОСОБА_1 міг перебувати у стані крайньої необхідності.

Вважає неправомірною відмову суду першої інстанції у задоволенні клопотання про допит свідків, які б могли надати свідчення стосовно обставин, що передували подіям 04 травня 2024 року та надати характеристику ОСОБА_1 та потерпілому ОСОБА_6 , а також повідомити про те, що відбувалось 04 травня 2024 року.

В апеляційній скарзі захисник посилається й на те, що відповідно до епікризу з медичної картки стаціонарного хворого №9455 відділення №15, а також виписки із медичної карти амбулаторного хворого №3468/22 вбачається, що ОСОБА_1 страждає на розлади психіки, а тому не може бути суб`єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене в апеляційній скарзі, захисник Хавін В.О. просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

При апеляційному розгляді справи захисник Хавін В.О. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Хавіна В.О., дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 173 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції статті 173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, - тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Диспозиція статті 173 КУпАП України передбачає, що об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, передбачає наявність діяння: нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та вчинення інших подібних дій, що як наслідок порушують громадський порядок та спокій громадян. При цьому дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє таке правопорушення, усвідомлює, що своїми діями порушує громадський порядок і спокій громадян, та бажає чи свідомо припускає прояв неповаги до суспільства.

Також з диспозиції статті вбачається, що одним з елементів об`єктивної сторони є місце вчинення правопорушення - громадські місця, тобто місця скупчення громадян, проведення громадських заходів тощо.

«Інші подібні дії» у розумінні статті 173 КУпАП є надзвичайно різноманітними. Вони можуть включати в себе (але не обмежуються): вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, які слідкують за порядком; безпідставне порушення спокою громадян телефонними дзвінками, лихослів`я по телефону; співання непристойних пісень; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; ґвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; справляння природних потреб у не відведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільна без потреби зупинка комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; неправдиве повідомлення про смерть родичів, знайомих, якщо це не призвело до тяжких наслідків; грубе порушення черг, яке супроводжується ображенням громадян та проявленням неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах тощо.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 200280, 04 травня 2024 року о 15 годині 15 хвилин за адресою Київська обл., с. Новосілки, вул. Озерна, 20, а саме на території АГК «Темп», поблизу гаражного приміщення № НОМЕР_1 , громадянин ОСОБА_1 вчинив неправомірні дії відносно ОСОБА_4 , що виражались в брутальній лайці та спробах завдати тілесних ушкоджень. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП (а.с.2).

В матеріалах справи міститься також протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04 травня 2024 року, згідно якого ОСОБА_4 повідомив про те, що 04 травня 2024 року близько 15 год. його сусід ОСОБА_1 застосував проти нього газовий балон (а.с.3).

В матеріалах справи міститься рапорт оперативного чергового відділення №2 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області В.Вишнік від 04 травня 2024 року згідно якого ОСОБА_4 здійснив виклик працівників поліції у зв`язку із конфліктом із сусідом у гаражі у кооперативі ТЕМП (а.с.4).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 від 04 травня 2024 року вбачається, що 04 травня 2024 року близько 15 год. його сусід по гаражному кооперативу відмовлявся повертати борг й коли він спитав коли ОСОБА_1 поверне борг, останній почав використовувати проти нього газовий балончик. Вказано, що ОСОБА_4 після вказаного пішов до свого гаражу, а ОСОБА_1 почав бити лопатою по камері (а.с.5).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 04 травня 2024 року вбачається, що 04 травня 2024 року близько 15 год. виник конфлікт з сусідом в гаражному кооперативі з приводу повернення коштів, проте ОСОБА_1 зазначає, що нічого не винен йому. Після вказаного ОСОБА_1 застосував до сусіда газовий балончик в цілях самооборони (а.с.6).

В матеріалах справи також міститься відеозапис з камери відеоспостереження, яка розташована на території гаражного кооперативу, з якого вбачається обставини події, які мали місце 04 травня 2024 року. Так, зокрема, на відеозаписі зафіксовано як ОСОБА_4 йде в сторону гаражного боксу ОСОБА_1 , після певного часу виходить звідти. Зафіксовано як ОСОБА_1 виходить слідом за ОСОБА_4 , кличе його, а потім застосовує до нього газовий балончик, навіть після того, як ОСОБА_4 намагається від нього відійти. В подальшому, ОСОБА_1 повертається до свого гаражного боксу й вибігає з лопатою, після чого б`є лопатою по камері нагляду (а.с.83).

Таким чином, належними і допустимими доказами підтверджено факт умисних дій ОСОБА_1 щодо завдання шкоди ОСОБА_4 , шляхом застосування газового балончика, що свідчить про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Апеляційний суд критично оцінює посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 перебував у шоковому стані й страждає на розлади психіки, а тому не може бути суб`єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 було визнано в судовому порядку недієздатною особою, яка не може усвідомлювати значення своїх дій.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що судом першої інстанції не було з`ясовано всіх обставин справи, зокрема, не було з`ясовано чи вимагав ОСОБА_4 у ОСОБА_1 грошових коштів, а тому останній міг перебувати у стані крайньої необхідності, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані.

Згідно статті 39 КК України не є кримінальним правопорушенням заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам у стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, якщо цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами і якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності.

Перевищенням меж крайньої необхідності є умисне заподіяння шкоди право охоронюваним інтересам, якщо така шкода є більш значною, ніж відвернена шкода.

Особа не підлягає кримінальній відповідальності за перевищення меж крайньої необхідності, якщо внаслідок сильного душевного хвилювання, викликаного небезпекою, що загрожувала, вона не могла оцінити відповідність заподіяної шкоди цій небезпеці.

Відповідно до ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що дії ОСОБА_1 не підпадають під необхідну оборону та крайню необхідність, оскільки ОСОБА_4 жодних фізичних дій по відношенню до ОСОБА_1 не вчиняв.

Враховуючи викладене, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та ухваленням нового судового рішення про закриття провадження у справі з підстав відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 червня 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Хавіним В.О., слід залишити без задоволення.

Керуючись положеннями статті 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Хавіним Валентином Олеговичем , залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.А.Яворський