Справа № 148/1264/24
Провадження №3/148/636/24

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Тульчин

Суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Штифурко Л.А., розглянувши матеріали, що надійшли з Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , непрацюючого, за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

постановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21.05.2024 серії ВАВ №774858 11.05.2024 о 00:08 год. ОСОБА_1 за місцем свого проживання: АДРЕСА_3 , вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , що полягало у висловлюванні і її бік нецензурною лайкою та погрозах, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного вище правопорушення запеерчив та пояснив, що 11.05.2024 він в бік своєї колишньої дружини ОСОБА_2 нецензурною лайкою не висловлювався та їй не погрожував. 11.05.2024 він перебував у своєї дружини за адресою: АДРЕСА_3 . Після 00:00 години до нього зателефонував його кум запитати, як у нього справи. Під час цієї розмови його дружина почула жіночий голос із слухавки мобільного телефону. Він їй пояснив, що то подруга кума, однак його дружина не хотіла його слухати та в них розпочалася сварка в зв`язку з її ревнощами. Щоб зупинити сварку і не слухати нісенітницю, яку говорила його дружина, він вийшов на подвір`я. Потім дружина йому повідомила, що викличе працівників поліції, якщо він піде з дому. Щоб не продовжувати конфлікт з дружиною він пішов ночувати до кума. Пізніше йому стало відомо від дружини, що вона викликала працівників поліції, коли він вже був у кума. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим просив закрити провадження у справі.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що дійсно 11.05.2024 вдень їй стало погано та швидкою допомогою вона була доставлена в лікарню. Увечері, після того, як їй стало краще, вона повернулась додому. Вдома чоловік ОСОБА_1 був на підпитку та до нього близько 00:00 год. зателефонував кум. Вона із слухавки телефону почула жіночий голос та приревнувала свого чоловіка. Через що виникла сварка. Чоловік виправдовувався, що він не знає, що то за жінка, і вийшов з будинку. Тоді вона сказала йому, що якщо він піде з дому, то вона викличе працівників поліції, так як думала, що він піде до іншої жінки. Але чоловік її не послухав і пішов. Тоді вона викликала працівників поліції та написала заяву. Зазначила, що вказана ситуація виникла через її погане самопочуття та ревнощі. Зараз вони з ОСОБА_1 не проживають однією сімєю, претензій вона до нього не має.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 21.05.2024 серії ВАВ №774858 (а.с. 2), копію рапорту (а.с. 3), копію письмових пояснень ОСОБА_2 від 11.05.2024 (а.с. 4), письмові пояснення ОСОБА_1 від 21.05.2024 (а.с. 5), копіюі форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 11.05.2024, згідно якої рівень небезпеки з боку ОСОБА_1 оцінюється як низький (а.с. 6), доходжу наступних висновків.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст.173-2 КУпАП настає за вчинення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень передбачених частиною першою цієї статті, а саме домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Аналіз даної законодавчої норми дає підстави зробити висновок про те, що при вчиненні такого правопорушення, має бути особа, яка вчинила діяння, передбачене диспозицією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а також обов`язково має бути особа, по відношенню до якої вчинено діяння (потерпілий), якій внаслідок неправомірних дій суб`єкта завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю.

За змістом Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямованні на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Всупереч цим вимогам, працівником поліції не дотримано ст. 251 КУпАП, та не зібрано доказів, які б безперечно підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства. Так, в якості доказу вини ОСОБА_1 додано копію письмових пояснень ОСОБА_2 , в яких вказано, що ОСОБА_1 , перебуваючи в п`яному вигляді почав ображати її нецензурною лайкою та шарпати за верхній одяг.

Також в якості доказу вини ОСОБА_1 додано рапорт в якому вказано, що до ЧЧ Тульчинського РВП надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_2 , про те, що виникла сварка з чоловіком, застосовує фізичну силу.

При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення від 21.05.2024 вказано, що ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , що полягало у висловлюванні в її бік нецензурною лайкою та погрозах. Тобто, фабула правопорушення, викладена у протоколі, не відповідає тим, обставинам, які викладено в заяві потерпілої та інших матеріалах справи. Крім того, суть самого правопорушення, а саме психологічного насильства, не розкрита, не відповідає тим ознакам, які визначено Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Також з пояснень самої ОСОБА_3 в судовому засіданні випливає, що працівників поліції вона викликала через сварку, яку сама розпочала з чоловіком через ревнощі, та через те, що він пішов з дому.

Матеріали справи не містять переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення. Зокрема, інформації про свідків, які б могли підтвердити, чи спростувати вказані події, відеофіксації обставин події тощо. Додані до протоколу письмові матеріали, не містять доказів того, що внаслідок дій ОСОБА_1 завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю ОСОБА_2 та в чому вона проявилась.

Крім того, ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю підтвердила пояснення ОСОБА_1 , надані ним працівникам поліції, наявні в матеріалах справи, та пояснення надані ним в судовому засіданні, які повністю спростовують обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та вину ОСОБА_1 .

А тому констатація факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, в протоколі є припущенням, яке на доказах не ґрунтується.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

Крім того, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення. Крім того, винуватість у скоєнні такого правопорушення особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою уст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, та "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінивши всі докази, надані суду в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, доходжу висновку про недоведеність перед судом поза розумним сумнівом наявності в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене провадження у даній справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з недоведеністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 7, ч. 2 ст. 173-2, п.1 ч.1 ст.247, ст.251, ст.252, п.3 ч.1. ст.284 суддя, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.А.Штифурко