Провадження № 3/734/2665/24 Справа № 734/4308/24
ПОСТАНОВА

іменем України

02 грудня 2024 року смт Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Іванюк Т.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Козелецького районного суду Чернігівської області адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ЕПР 1 №136428 від 25.09.2024, ОСОБА_1 , 25.09.2024 року о 10 год. 40 хв., на автодорозі М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі 98 км, с Кіпті, керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN TRANPORTER», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу ALKOTEST DRAGER ARLM-0316. Результат позитивний - 0.31 ‰ проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, та показав, що є військовослужбовцем, проходить служу у військовій частини НОМЕР_2 . 06.089.2024 в результаті обстрілу керованими ракетами в м.Куп`янськ отримав поранення та контузію, у зв`язку з чим вимушений приймати ліки. 25.09.2024 у ранковий час йому було віддано наказ негайно перегнати військовий транспортний засіб до іншого місця дислокації. Виконуючи даний наказ, сів за кермо службового автомобіля та поїхав до місця призначення. У с.Кіпті був зупинений працівниками поліції. На їх вимогу продув прибор «Драгер». Оспорювати результат не став, хоча був і не згоден, оскільки поспішав виконати наказ командира, який заборонив відхилятися від маршруту.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 проаналізувавши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчи-нено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від про-ходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 а ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, відповідно до листа ТВО командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 , вбачається, що 25.09.2024 року молодший сержант, водій радіо телефоніст 2 взводу, 1 стрілецької роти, виконуючи бойовий наказ №336 24.09.2024 року «Про переміщення особового складу з АДРЕСА_2 до АДРЕСА_3 » був зупинений працівниками ДПС, на блокпосту «Кіпті», за перевищення швидкості, а потім був складений протокол у справі за ч.1 ст. 130 КУпАП. Просить врахувати морально-психологічний стан після отриманого поранення середньої тяжкості 06.08.2024 року що підтверджується довідкою, який вимушений приймати ліки на постійній основі, котрі можуть спровокувати неадекватні показники.

Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що вищевказані дії вчинені ОСОБА_1 у стані крайньої необхідності.

Так, статтею 17 КУпАП передбачено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, за такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини (Постанова Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного суду від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17).

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Вищевказані дії вчинені ОСОБА_1 під час воєнного стану в Україні, введеного на Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2023 №64/2023, затвердженого відповідним Законом України від 24.02.2023 №2102-ІХ, який продовжений до теперішнього часу.

Положеннями пункту 2 вищезазначеного Указу Президента України було зобов`язано військове командування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Як вбачається з правових норм статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок, до якого входить, у тому числі, проходження військової служб, полягає у захисті Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України. І це є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Приписами пункту 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено обов`язок військовослужбовця виконати наказ командира сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Отже, отримавши наказ командира про негайне переміщення військової техніки на виконання службових обов`язків, пов`язаних з захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, ОСОБА_1 як військовослужбовець повинен був сумлінно та своєчасно виконати цей наказ. І з огляду на наявні можливості та відповідну обстановку, ним було прийняте рішення про виконання наказу командира саме у той спосіб, який в подальшому став підставою для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такі дії вчинені ОСОБА_1 з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному порядку, власності, правам і свободам громадян. І при цьому заподіяна шкода (порушення Правил дорожнього руху) є менш значною, ніж відвернена шкода (невиконання наказу командира, що підриває основи військової служби під час введеного в Україні воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією російської федерації).

Матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що небезпека вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, могла бути усунута іншими засобами, враховуючи обстановку воєнного часу та суворий обов`язок військовослужбовців дотримуватися приписів Дисциплінарного Статуту ЗСУ та виконувати накази командиру, які пов`язані з обороною України.

Відповідно до ст. 18 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно з п. 4 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Таким чином, проаналізувавши усі встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених п. 4 ст. 247 КУпАП, для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , оскільки дії вчинені ним у стані крайньої необхідності.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 2, 17, 18, 130, 247, 283, 284 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: