Провадження № 33/801/949/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його законного представника ОСОБА_2 , захисника адвоката Жукова Володимира Петровича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2024 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а адміністративну справу закрити.

У скарзі зазначає, що судом не було взято до уваги, що правопорушення вчинено неповнолітнім, і не обґрунтовано неможливість застосування до нього правил, передбачених ст. 13 КУпАП, а саме передбачених ст. 24-1 КУпАП заходів впливу. Йому не було надано можливість скористатися правовою допомогою при з`ясуванні важливих обставин справи, у справі не був залучений його законний представник.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та адвоката Жукова В.П., апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Положеннями статей 245, 251, 252, 280 КУпАП визначено, що суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №158236, складеного інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_3 , 24 жовтня 2024 року о 22 год. 55 хв. в м. Вінниця по вул. Келецька, 63, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 520, д.н.з. НОМЕР_1 , який не мав права керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, що підтверджується протоколом серії ААД №708522 від 13 червня 2024 року, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України. Вказаним діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с.2).

02 липня 2024 року Вінницьким міським судом Вінницької області винесено постанову (справа №127/20479/24), якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн (а.с.6-7).

Вказаною постановою, яка набрала законної сили 13 липня 2024 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідності за керування останнім автомобілем без наявності права керування транспортним засобом.

У підпункті а) пункту 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті:

- керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (друга частина);

- керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (третя частина);

- керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (четверта частина).

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, дійшов висновку, що його вина підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 158236 від 24 жовтня 2024 року; рапортом працівника поліції; постановою серії ААД №708522 від 13 червня 2024 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП; довідкою про застосування адміністративних стягнень до ОСОБА_1 ; постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2024 року.

Хоча за результатами апеляційного перегляду ОСОБА_1 і просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі, однак, в апеляційній скарзі не заперечує факт керування транспортним засобом, не маючи при цьому права керування таким транспортним, вчиненим повторно протягом року, тобто не заперечує факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, відповідно до якої справа апеляційним судом переглядається в межах апеляційної скарги, постанова суду першої інстанції в частині наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, апеляційним судом не переглядається.

Фактично, ОСОБА_1 не погодився із видом застосованого до нього адміністративного стягнення, зазначивши, що судом першої інстанції не було враховано, що він є неповнолітнім, а відтак, відповідно до положень статті 13 КУпАП суд міг застосувати до нього заходи впливу, передбачені статтю 24-1 цього Кодексу.

Диспозицією частини п`ятої статті 126 КУпАП передбачено відповідальність у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

За результатами розгляду справи суд першої інстанції дійшов висновку про те, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на момент складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення йому виповнилося шістнадцять років.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 12 КУпАП визначено, що адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

За положеннями статті 13 КУпАП, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 24-1 КУпАП, за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Проте зазначені вимоги закону суддею суду першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП не були враховані в повному обсязі.

Зі змісту оскарженої постанови слідує, що при визначенні виду адміністративного стягнення суд першої інстанції взяв до уваги вимоги ст.33 КУпАП, а також те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Разом з тим, судом не конкретизовано, які саме обставини ним було враховано при накладенні адміністративного стягнення.

Обравши щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, розмір якого є значним, та позбавлення права керувати транспортним засобом за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, суд першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через його суворість.

Зокрема, місцевим судом, в порушення вимог статті 33 КУпАП, належним чином не враховано характеру вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, будучи неповнолітнім.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП було розглянуто у відсутність його законного представника та захисника, у зв`язку з чим він самостійно не зміг здійснити належний захист у суді.

До суду апеляційної інстанції з`явилася матір ОСОБА_1 , яка суду пояснила, що їй не було відомо ні про розгляд справи судом першої інстанції за ч. 2 ст. 126 КУпАП, ні про розгляд цієї справи судом першої інстанції про притягнення її сина до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, що позбавило її можливості участі при розгляді справ. Застосований судом вид стягнення, в умовах сьогодення, є занадто великим для її сім`ї та не відповідає її матеріальним можливостям. Вона перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення (правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради і з 01 липня 2024 року по 31 грудня 2024 року їм, як малозабезпеченій сім`ї, призначено допомогу на дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підтвердження чого надала копію довідки про отримання допомоги №3684 від 16 серпня 2024 року. Також надала копію посвідчення серії НОМЕР_2 від 28 листопада 2024 року. Син є студентом, не працює та знаходиться на її повному утриманні. Крім сина вона виховує також дочку, ученицю Вінницького ліцею №33, якій виповнилося 11 років.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у скоєному правопорушенні визнав повністю, розкаявся, зазначивши, що не допустить вчинення правопорушень у майбутньому. Пояснив, що не працює, власного доходу не має, є студентом 2 курсу Вінницького технічного фахового коледжу.

Наведені обставини, які пом`якшують відповідальність, та відомості про особу неповнолітнього дають підстави вважати, що в цьому випадку до нього можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені ст. 24-1 цього Кодексу, а саме попередження.

За змістом ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню лише у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного, з метою виховання неповнолітнього та запобігання вчиненню ним нових правопорушень, враховуючи наявні відомості про його особу та пом`якшуючі відповідальність обставини, наявні законні підстави для зміни постанови суду першої інстанції в частині накладеного стягнення та судового збору.

Керуючись ст. 13, 23, 24-1, 33, 40-1, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2024 року змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає в АДРЕСА_1 , захід впливу, передбачений статтею 24-1 КУпАП, у виді попередження, без стягнення судового збору.

У решті постанову судді залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало