ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/7291/24 Головуюча в першій інстанції Дорошинська В.Е.
Провадження № 33/819/202/24 Доповідач в апеляційної інстанції Батрак В.В. Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року Херсонський апеляційний суд під головуванням судді Батрака В.В., за участю секретаря Іванцової Ю.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника - адвоката Брушко І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката Брушко І.І. на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 31 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ:

Вищевказаною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за наступних обставин.

Так, ОСОБА_1 , 07 травня 2024 року о 15 годині 57 хвилин в м. Херсоні по вул. П.Кедровського,6, керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, блідість обличчя, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (далі по тексту ПДР).

Суд першої інстанції кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Не погодившись із вказаною постановою адвокат Брушко І.І. подала на неї апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Зокрема, апелянт звертає про безпідставну зупинку транспортного засобу під керування ОСОБА_1 , оскільки на його запитання про причину зупинки йому було повідомлено про те, що транспортний засіб з аналогічними ознаками перебуває у розшуку.

Крім того, як зазначає апелянт під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не були роз`яснені його процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Також, судом не вжито заходів для повного з`ясування всіх обставин провадження, оскільки було відмовлено в задоволенні клопотання про допит свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Крім того, як вказує апелянт після зупинки транспортного засобу працівники поліції не встановлюючи наявність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння відразу запропонували йому пройти освідування в закладі охорони здоров`я, на що він не відмовився, але повідомив про те, що він виконує службові обов`язки та не може в даний час поїхати на освідування.

Також, на думку апелянта судом не взято до увагу ту обставину, що ОСОБА_1 в подальшому, а саме 07.05.2024 року о 19 годині пройшов освідування в закладі охорони здоров`я і у нього ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння виявлено не було. Даний висновок судом було безпідставно відмовлено долучити до матеріалів провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та його представника на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши та перевіривши матеріали провадження, перевіривши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП, встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14, судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджено спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув справу, враховуючи вимоги вищевказаних законодавчих актів.

Як вірно зазначено в оскаржуваній постанові суду першої інстанції вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення обставинах, підтверджується наступними доказами, зібраними в порядку ст. 251 КУпАП, а саме: - протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 600700 від 07.05.2024 року в якому викладені обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зокрема, останнім допущено порушення вимог п. 2.5 ПДР України, згідно якого останній відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановлено Законом порядку; - відеофайлом з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, в тому числі і того, який здійснював оформлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм вказаних Правил дорожнього руху України; - направленням на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.05.2024 року, згідно якого у ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, блідість обличчя, порушення мови, від огляду відмовився; -письмовими поясненнями ОСОБА_1 , з яких вбачається факт відмови від проходження медичного огляду на виявлення стану сп`яніння; - довідкою інспектора ІІ категорії відділу адміністративної практики УПП в Херсонській області ДПП від 10.05.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія.

Протокол про адміністративне правопорушення, за своїм змістом, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, складений, відповідно до ст. 255 КУпАП, уповноваженою на те особою, в ньому зазначена дата і час його складення, обставини вчинення адміністративного правопорушення (суть правопорушення), з посилання на конкретний пункт ПДР та статтю КУпАП, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 і відповідальність за вчинення якого, передбачена КУпАП. Крім того, під час складання протоколу ОСОБА_1 були роз`яснені в повному обсязі його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в тому числі і право на правову допомогу. Будь-якої незгоди чи зауважень зі змістом протоколу чи порядком його складання ОСОБА_1 не висловлював.

Якість з запису з боді-камери поліцейських є належної якості, такою, яка дає змогу відтворити події, зазначені в протоколі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та підтверджує їх. Згідно цього відеозапису жодного тиску чи примусу з боку співробітників поліції на ОСОБА_1 з метою примушення до проходження медичного огляду чи відмови від його проходження, визнання ним вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не вбачається.

Зазначене вказує на неспроможність доводів апеляційної скарги про непроцесуальну поведінку поліцейських під час зупинки керованого ОСОБА_1 транспортного засобу та під час складання адміністративного протоколу, а також про те, що ОСОБА_1 під час складання протоколу не були роз`яснені його процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Крім того, із зазначеного відеозапису вбачаються факти відмови ОСОБА_1 від проходження освідування в закладі охорони здоров`я у зв`язку із браком часу. Разом з тим, терміновість виконання ОСОБА_1 певних завдань по службі спростовується подальшою його поведінкою після зупинки керованого ним транспортного засобу, а саме майже на протязі години складання протоколу він жодного разу не виказував подібного. Крім того, прибувший на його прохання безпосередній командир також не зазначав про такі обставини.

Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставність зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 , апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до відеозапису з боді-камер поліцейського, відразу після зупинки зазначеного транспортного засобу, ОСОБА_1 було повідомлено декілька причин зупинок, а саме перебування схожого транспортного засобу у розшуку, наявність на ньому механічних пошкоджень, які можуть свідчити про можливу участь даного авто в ДТП. Крім того, поліцейською було зазначено і про те, що ОСОБА_1 під час руху не був пристебнутий паском безпеки, однак за відсутності чіткої фіксації цього порушення ця причина зупинки йому не інкримінувалась.

Крім того, право зупинки транспортного засобу надані поліцейським, в залежності від ситуації, ст.ст.31,32,35 Закону України «Про національну поліцію» та з урахуванням того, що м. Херсон, а також сам ОСОБА_1 перебуває на території із спеціальним режимом та в місці здійснення спеціального поліцейського контролю.

Вищевказані обставини підтверджуються відеозаписом із нагрудних відеореєстраторів інспекторів поліції, якими зафіксовано обставини. Зазначені відеозаписи є доказом у даному провадженні та можуть підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху України.

Зазначене кореспондується з позицією викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.11.2018 року у справі № 678/991/17, адміністративне провадження № К/9901/6128/18, про що вірно зазначені в оскаржуваній постанові суду першої інстанції.

Цілком обґрунтованого, на переконання апеляційного суду, судом першої інстанції не взято до уваги висновок наданий стороною захисту про те, що ОСОБА_1 07.05.2024 року о 19 годині пройшов освідування в закладі охорони здоров`я і у нього ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння у нього виявлено не було, оскільки Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, регламентований певний порядок його проходження. Будучи неодноразово попередженим про це працівником поліції ОСОБА_1 відмовився від його проходження, чим порушив вимоги п.2.5 а ПДР, що і стало підставою для складання відносно нього адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Непроцесуальний порядок проходження ОСОБА_1 медичного освідування і став причиною відмови для долучення висновку наданого стороною захисту до матеріалів провадження.

Погоджується апеляційний суд і з відмовою судом першої інстанції в допиту свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення ним п. 2.5 а ПДР, а саме за відмову ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а не за перебування його в такому стані.

Крім того, яв вбачається з матеріалів провадження та протоколу про адміністративне правопорушення вищевказані особи не були свідками зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , не зазначені в протоколі, як свідки та не допитувалися з обставин викладених в цьому протоколі. Протокол підписаний ОСОБА_1 власноруч без будь-яких зауважень.

Сам факт відмови від проходження ОСОБА_1 від проходження вищевказаного огляду підтверджується сукупністю матеріалів вищевказаних провадження, які стали доказами вчинення ним інкримінованому йому адміністративного правопорушення. Крім того, факт відмови на вимогу поліцейським пройти відповідне освідування у закладі охорони здоров`я не заперечувалось під час складання відносно нього адміністративного протоколу і самим ОСОБА_1 .

Інші обставини, зазначені в апеляційній скарзі були відомі суду першої інстанції під час розгляду провадження та цілком враховані ним при постановленні відповідного процесуального рішення.

На підставі вищенаведеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції дотримано вимоги діючого законодавства, правильно враховано характер вчиненого правопорушення, ступінь суспільної небезпеки вчиненого і ступінь вини ОСОБА_1 та вірно зроблено висновок про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Істотних порушень вимог КУпАП під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на викладене викладені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, зважаючи на що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а підстав для скасування оскаржуваної постанови суду, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Брушко Інни Ігорівни залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 31 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ХЕРСОНСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В.БАТРАК