Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/5251/24
Провадження № 3/723/6058/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м.Сторожинець

Суддя Сторожинецького районного суду Чернівецької області Дедик Н.П., розглянувши матеріали, що надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , непрацюючої, ідентифікаційний номер невідомий, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, за ч.1 ст.2041 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №001860Е від 01.11.2024 року встановлено, що 01.11.2024 року о 07-30 год. в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Красноїльськ», що розташований на території Красноїльської об`єднаної територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області, під час проходження прикордонного контролю на виїзд з України, прикордонним нарядом «Перевірка документів» була виявлена громадянка Румунії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка надала закордонний паспорт гр. Румунії серії НОМЕР_1 , який виданий 10.10.2023 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянство України» у правових відносинах України визнається лише громадянкою України. Своїми діями ОСОБА_3 порушила вимоги ст.2,9 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадянами України», ст.12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-1 КУпАП.

ОСОБА_3 до суду не з`явилася, її представник ОСОБА_4 надав суду клопотання, в якому просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, оскільки вважає, що працівник Державної прикордонної служби безпідставно піддав сумніву справжність паспорта, який пред`явила ОСОБА_5 при виїзді з України, отже не надав будь-яки належних доказів того, що її паспорт містить недостовірні відомості про особу, тому дії ОСОБА_3 не суперечать вимогам Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадянами України» та Закону України «Про державний кордон України».

Диспозицією ч.1 ст.204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Згідно вимог ст.12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України здійснюється органами ДСПУ за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Відповідно до Європейської Конвенції «Про громадянство» від 06.11.1997 року, яка ратифікована Україною згідно Закону 20.09.2006 року, Україна зобов`язалась гарантувати права громадян із множинним громадянством.

Зокрема, згідно ст.17 Конвенції, громадяни держави-учасниці, які мають інше громадянство, мають на території держави-учасниці, в якій вони проживають ті самі права та обов`язки, як і інші громадяни держави-учасниці.

Як вбачається із матеріалів даної справи, ОСОБА_3 є громадянкою України, а також громадянкою Румунії.

При цьому суд враховує, що чинним в Україні законодавством відповідальності за множинне громадянство не передбачено.

Згідно вимог ч.3 ст.6 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 року (зі змінами), пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.

Цим же законом (п.п. 12, 14 ч. 1 ст. 1) передбачено, що паспортний документ - це виданий уповноваженими державними органами України чи іншої держави або статутними організаціями ООН документ, що підтверджує громадянство, посвідчує особу пред`явника, дає право на в`їзд або виїзд з держави і визнаний Україною.

При цьому перевірка документів, тобто дослідження уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України паспортного та інших документів фізичних осіб, які перетинають державний кордон, здійснюється з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 при перетині кордону на виїзд з України пред`явила дійсний паспорт громадянки Румунії на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який їй належить, містить усі необхідні реквізити, виданий уповноваженим державним органом іншої держави, підтверджує громадянство, посвідчує особу пред`явника, дає право на в`їзд або виїзд з держави.

При цьому, посадовими особами, які склали протокол про адміністративне правопорушення, не надано доказів того, що паспорт громадянина Румунії для виїзду за кордон, який пред`явила ОСОБА_3 є підробленим або ж містить недостовірні. Отже дії ОСОБА_3 не суперечать положенням ст.12 Закону України «Про державний кордон України», ст.6 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 року (зі змінами) щодо вимоги про перетин кордону за дійсним паспортним документом, а також узгоджуються із приписами Європейської Конвенції «Про громадянство», ратифікованої Україною.

Положення п.1 ст.2 Закону України «Про громадянство» стосовно того, що громадяни України, які набули громадянство іншої держави, у правових відносинах з Україною залишаються лише громадянами України, не призводить автоматично до недійсності документів щодо громадянства, виданих іншою державою у встановленому порядку.

Відповідальності за наявність у особи паспортів громадянина декількох держав законодавством України не встановлено.

Доказів того, що ОСОБА_3 в`їжджаючи в Україну та надаючи на паспортний контроль дійсний паспорт громадянки Румунії діяла з прямим умислом на перетинання кордону у незаконний спосіб, без відповідних документів, суду не надано і у матеріалах справи таких доказів немає.

Суд вважає, що у діях ОСОБА_3 немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, так як не встановлено дій передбачених об`єктивною стороною даного правопорушення.

Згідно ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності подіїі складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням наведеного, провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП, необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.9, 204-1, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 ч.1 КУпАП.

Постанова суду може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя