Справа № 331/4020/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Вайнраух Л.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження не зазначено, не працевлаштованого, адреса проживання: АДРЕСА_1 ,

за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

21.08.2024 на розгляд до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю на підставі постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08.08.2024 надійшли матеріали справи, на підставі протокола, складеного відносно ОСОБА_1 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №886939 від 09.06.2024, - 09.06.2024 о 21-58 годині в м. Запоріжжі, по вул. Іванова, біля буд. 1 А, водій ОСОБА_1 здійснював рух на транспортному засобі «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому немав права керувати транспортним засобом, чим порушив п.2.1а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ N1306 від 10.10.2001, за що передбачена відповідальність згідно з ч.2 ст.126 КУпАП.

ОСОБА_1 у призначене судове засідання по справі не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце проведення належним чином (засобами поштового листування за адресою, вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення), про причини неявки суд не сповіщав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Враховуючи наведене, вжиття необхідних заходів для своєчасного виклику особи, суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності вказаної особи, що не протирічить ч.1 ст.268 КУпАП.

Оцінивши в сукупності наявні докази, суддя дійшла висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, виходячи з такого.

Ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 13 КУпАП врегульовано, що у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

За змістом ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

В порушення ч.1 ст.251 КУпАП до протокола не долучено в якості доказів відомості на підтвердження відомостей законних представників вказаної особи, відповідно, суд позбавлений можливості невідкладно повідомити батьків або інших законних представників про розгляд справи.

Частина 3 статті 270 КУпАП передбачає перелік процесуальних прав, якими користуються законні представники та представники у рамках провадження в справах про адміністративні правопорушення. До них належать: 1) право знайомитися з матеріалами справи; 2) право заявляти клопотання; 3) право від імені особи, інтереси якої він представляє, подавати скарги на рішення органу (посадової особи), що розглядає справу.

Крім перелічених у коментованій статті процесуальних прав, законний представник та представник вправі: 1) подавати докази по справі; 2) виступати рідною мовою чи користуватися послугами перекладача; 3) особисто брати участь у розгляді справи про адміністративний проступок. При цьому, законний представник і представник не можуть давати пояснення по справі, тому що вони не були учасниками протиправного діяння.

Проте, з урахуванням наведених нормативних положень та згідно з усталеною судовою практикою дотримання процесуальних прав законних представників має бути забезпечено саме зі стадії складання протокола по адміністративне правопорушення.

Зібрані по справі докази із порушенням права на захист мають бути визнані недопустимими.

Так, у разі вчинення неповнолітньою особою правопорушення її законних представників повинні повідомити про складання протоколу, час і місце розгляду справи, обставини справи, крім того, їм мають бути роз`яснені їхні процесуальні права.

Разом з цим, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

При цьому, в якості доказів до протокола долучено лише рапорт та довідка з бази даних підсистеми «Адмінпрактики».

Згідно з п.3 ч.1, ч.2 ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу.

Так, у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Як передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий суд та встановлення обґрунтованості будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини» (LUTZ CASE, рішення від 25 серпня 1987 року), «Отцюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany, рішення від 21 лютого 1984 року, Серія A №73), «Девеєр проти Бельгії» (Deweer v. Belgium), рішення від 27 лютого 1980 року, скарга N 6903/75), «Адольф проти Австрії» (Adolf v. Austria, рішення від 26 березня 1982 року, Серія A № 49) та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Суд також керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно з якими усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ст.280 КУпАП вказує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Так, за результатами розгляду справи, враховуючи недопустимість протокола про адміністративне правопорушення, як єдиного доказу у даній справі (крім рапорта) та викладені вище висновки, суд дійшов висновку про те, що фактичні обставини справи, які знайшли своє відображення у протоколі, не підтверджують наявності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП. Тому провадження в справі підлягає закриттю з підстав, визначених п.1 ч.1 ст.247 КупАП.

Питання застосування положень ст.38 КУпАП не розглядається із врахуванням висновків суду за результатами розгляду справи.

Керуючись ст. 9, 38, 126, 245, 247, 251-252, 255-256, 268, 270, 278-279, 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження в справі у відношенні ОСОБА_1 за ознаками скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП України, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст. 294 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015).

Суддя Л.А. Вайнраух

Постанова набрала законної сили ________________ 20___рік

Дата видачі постанови ________________ 20___рік