Номер провадження3/205/4585/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року місто Дніпро

Суддя Ленінського районного суду міста Дніпропетровська Шиян В.В., вивчивши матеріали, які надійшли з Дніпровського районного управління поліції відділення поліції №3 ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1

за ч. 1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:

До Ленінського районного суду міста Дніпропетровська надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 для вирішення питання про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №019032 від 02.10.2024 року, встановлено, що ОСОБА_1 19 вересня 2024 року, приблизно о 16-00 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 , дії психологічного характеру, а саме: висловлювався в її бік нецензурною лайкою, бив меблі, погрожував розправою в присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , чим викликав у дитини переляк, тоб то вчинив домашнє насилля.

Таким чином, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_1 до залу судового засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Моргун І.А. надала на адресу суду письмові пояснення, в яких провадження у справі просила закрити з огляду на наступне. Зазначила, що протокол про адміністративне правопорушення від 02.10.2024 року № 019032 та матеріали справи не містять жодних достовірних та достатніх доказів на підтвердження наявності події та складу адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , що є логічним, адже останній не вчиняв домашнього насильства. Працівниками поліції відібрано пояснення лише у ОСОБА_2 Жодних заходів щодо відібрання пояснень у ОСОБА_1 , як у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо подій 19.09.2024 року не було вжито, як і не зібрано жодних інших доказів, які б підтверджували подію. Крім того, документи в матеріалах справи, не містять жодного доказу, що малолітній ОСОБА_3 був присутнім при будь-якій сварці. Свідки вчинення ОСОБА_1 домашнього насилля відносно дружини та дитини відсутні, поняті не залучались, жодні докази (фото/відео) нібито завданої шкоди про яку заявляє ОСОБА_2 відсутні. Більше того, ОСОБА_1 взагалі був відсутній за місцем події, де нібито вчиняв домашнє насильство щодо своєї дружини та дитини. Так, зі змісту Рапорту події № 183210930 від 19.09.2024 вбачається, що ОСОБА_1 відсутній. З Рапорту події № 183234858 від 19.09.2024 року вбачається, що при повторному прибутті чоловік також був відсутній на місці подій. Факт відсутності ОСОБА_1 на місці подій викладено і в Формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 19.09.2024 (далі - Форма). З аналізу пунктів Форми вбачається, що більшість чинників та обставин за результатами оцінки ситуації, які могли вплинути на рівень небезпеки ОСОБА_2 працівником поліції не встановлено. Відтак, наведені у матеріалах справи твердження про вчинення ОСОБА_1 домашнього насилля носять характер припущень, заснованих на суб`єктивній оцінці подій працівниками поліції та інтерпретації наданих ОСОБА_2 пояснень. При цьому, самі працівники поліції не були очевидцями можливих подій, тому їх висновки не мають доказового значення. В свою чергу, протокол, в розумінні ст. 251 КУпАП, не може бути єдиним доказом підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені у ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину чоловіка і не викликали сумніву. Також наголосила увагу, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних стосунків, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод. Тоді як під конфліктом потрібно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнього загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких потрібно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту - постанова Верховного Суду від 07.11.2023 року у справі № 676/265/23. В свою чергу, жодна з вищенаведених характерних ознак домашнього насилля не мала місця під час встановлення працівниками поліції обставин справи по прибуттю на місце подій та під час складання Протоколу. Ні зміст Протоколу, ні інші матеріали справи не містять належних, достовірних та достатніх доказів, які б свідчили про настання психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана; наявність умислу та значної переваги сил у ОСОБА_1 ; порушення прав і свобод ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Більш того, працівниками правоохоронного органу охарактеризовано події, що стались між Сторонами, як сварку, що вбачається з фабули протоколу. Протокол всупереч ч.2 ст. 254 КУпАП складено з порушенням строку та порядку вручення особі, яка притягається до відповідальності. Допущення працівниками поліції ряду грубих процесуальних помилок порушило закріплене ст. 256 КУпАП право ОСОБА_1 на своєчасне ознайомлення зі змістом Протоколу та надання на нього пояснень. За таких обставин, допущені порушення позбавляють можливості здійснити повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи, що в свою чергу є перешкодою для розгляду адміністративної справи по суті, з`ясування дійсних обставин та прийняття рішення по ній. Відповідно до ч.2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності - ч.2 ст. 254 КУпАП. З матеріалів справи вбачається, що особу ОСОБА_1 та його контактні дані було встановлено органом поліції вже 19.09.2024 року. В порушення вказаних вище вимог Протокол було складено майже через два тижні 02.10.2024 року, тоді, як неіснуюче правопорушення мало місце 19.09.2024 року і станом на дату складання Протоколу уповноваженій особі, яка склала цей протокол, було відомо про особу, яка могла вчинити правопорушення. Положеннями КУпАП не передбачено будь-яких випадків зволікання у часі під час оформлення протоколів у подібних справах. Такі дії представників поліції є непослідовними та не відповідають принципу законності та такій складовій принципу правової визначеності, як передбачуваність застосування правових норм. В противагу ч.2 ст. 254 КУпАП, Протокол та додані до нього докази не було вручено ОСОБА_1 , а отже останній не був ознайомлений з пред`явленим йому звинуваченням належним чином. Більше того, працівниками поліції самовільно зазначено в Протоколі, що ОСОБА_1 нібито відмовився від отримання Протоколу, від ознайомлення про місце та час розгляду справи про адміністративне правопорушення у суді та від підписання самого Протоколу.

ОСОБА_1 повністю підтримав обставини викладені в письмових поясненнях його захисника.

ОСОБА_2 та її представник адвокат Сидоренко О.А. заперечували проти закриття провадження по справі, оскільки наполягають на вчиненні ОСОБА_1 домашнього насилля. Надали на адресу суду фото розтрощеної двері та меблів, пояснив, що саме ОСОБА_1 розбив двері під час конфлікту.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Частина 1 ст.173-2КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VІІІ від 07 грудня 2017 року (далі за текстом Закон 2229-VІІІ) визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктам 3, 14 статті 1 Закону 2229-VІІІ домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Суд немає права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів справи, до протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ № 019033 від 2 жовтня 2024 року, було долучено рапорт про те, що 19 вересня 2024 року о 15-06 на службу 102, надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , про те, що її чоловік - ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , поводить себе буйно, б`є меблі.

Згідно письмової заяви та письмових пояснень ОСОБА_2 остання просить притягнути до адміністративної відповідальності її чоловіка ОСОБА_1 який вчинив домашнє насильство , психологічного, економічного, характеру, а саме виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, розбив скло на шафі та пошкодив двері , чим викликав занепокоєння за власне життя.

До матеріалів справи долучено Форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, в якій зазначено, що під час складання письмової Форми, ОСОБА_1 не було вдома.

Також згідно рапорту 19 вересня 2024 року о 16-11 на службу 102, надійшло повідомлення від ОСОБА_2 , про те, що її чоловік - ОСОБА_1 , повернувся до дому, поводить себе не адекватно, кидає пляшки з під пива побив міжкімнатні двері та скло в шафі. Поліція була та нічого не зафіксували.

Таким чином заявник ОСОБА_2 двічі повідомляла поліцію про неадекватне поводження ОСОБА_1 , про розбиття дверей та скла на шафі, при цьому поліція виїжджаючи на місце події нічого не встановлює.

Також в порушення вимог ч.2 ст. 254 КУпАП якою передбачено, що протокол його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, було складено лише 2 жовтня 2024 року.

При цьому матеріали справи про адміністративне правопорушення містять копію паспорта ОСОБА_1 , яка не зрозуміло яким чином була долучена до матеріалів.

Від ОСОБА_1 не було отримано пояснень з приводу події що мала місце 19 вересня 2024 року двічі о 15-06 годині та о 16-11 годині.

Поліція яка виїжджала на місце події не встановила будь яких ознак присутності ОСОБА_1 та вчинення ним домашнього насилля. Також працівниками поліції не було описано стану малолітньої дитини, та взагалі не встановлена її наявність в квартирі.

Всі матеріали зібрані лише зі слів заявниці ОСОБА_2 .

Надані ОСОБА_2 фото розбитих дверей та скла в шафі, не підтверджують їх розбиття 19 вересня 2024 року, саме в присутності малолітньої дитини.

Згідно приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищевикладене, суд також критично оцінює надані працівниками поліції докази з точки зору їх достовірності та допустимості та вважає, що вони не містять підтвердження суб`єктивної та об`єктивної сторони адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч.1 КпАП України.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до п.1ст.247 КпАП України обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за недоведеністю наявності в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП.

Керуючись ст. 247 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч.1 КпАП України на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КпАП України закрити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги про апеляційне оскарження протягом десяти днів із дня її проголошення.

Суддя: Шиян В.В.