Справа № 199/7871/24
ПОСТАНОВА

іменем України

01.11.2024 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Воробйов В.Л. за участю:

- особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ;

- захисник Неруш О.В.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного працівником поліції місцем проживання зазначена адреса: АДРЕСА_1 , у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

25.09.2024 року близько 00-07 години ОСОБА_1 , за адресою: м. Дніпро, Донецьке шосе, 11к, керував транспортним засобом Volkswagen Passat державний номерний знак НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 підтверджується продувом спеціальним технічним приладом газоаналізатором алкотестер Драгер 6820, тест №3090, результат 1.67 проміле.

ОСОБА_1 свою вину повністю не визнав, та надав пояснення, що 25.09.2024 року відносно останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 зазначив, що жоден з долучених органом поліції доказів по справі не доводить обставинну руху транспортного засобу під його керуванням, та наголосив, що ознак сп`яніння, які були зазначено працівниками поліції, у складених документах, він не мав.

При цьому, ОСОБА_1 зазначив, що підкорився вимогам поліцейських та пройшов огляд за допомогою технічного засобу, із результатом якого він категорично не погодився.

Також, правопорушник зазначає, що під час проходження огляду на «Драгері» результат був отриманий лише з другої спроси, та після першої мундштук не замінювався. Зазначене в його чергу про порушення правил експлуатації технічного засобу та пояснив, що ставлення поліцейських відносно нього з самого початку безпідставно упередженими та всі їх дії спрямовані лише на складення протоколу про адміністративне правопорушення. Також додав, що при складані протоколу його не ознайомили з ст. 63 Конституції України та ст.. 268 КУпАП.

Окремо, захисником Неруш О.В. було подано клопотання про закриття провадження, в якому зазначив, що ОСОБА_1 не є суб`єктом інкримінованого адміністративного правопорушення та фактично не керував транспортним засобом на момент оформлення протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №136269 від 25.09.2024 року.

Захисник зауважив у клопотанні, що відсутні достатні докази того, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом. При цьому, матеріали не містять доказів наявності у останнього ознак сп`яніння, тому законних підстав щодо проведення огляду на стан сп`яніння відносно ОСОБА_1 не було.

Захисник вважає, що результати спеціального технічного засобу газоаналізатора «Drager» alcotest 6820 не є доказом наявності показника більше 0,2 проміле алкоголю в крові ОСОБА_1 то докази перебування останнього у стані сп`яніння, матеріали справи не містять.

Також, захисник зазначив, що сертифікат відповідності засобів вимірювання техніки затвердженого типу серії В №007604, прилад виданий 01.09.2014 року та чиний до 27.03.2017 року, при цьому, зробити висновок від 25.09.2024 року із додержанням правил експлуатації не є можливим.

На думку захисника, через те, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду, через що за таких обставин, належним чином проведений огляд на стан сп`яніння включає обов`язок співробітника поліції щодо направлення водія до найближчого закладу охорони здоров`я шляхом, зокрема, заповненням відповідної форми направлення, що не було зроблено представниками поліції.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами, що узгоджуються між собою та не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та об`єктивності:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №136269 від 25.09.2024 року, де викладені обставини скоєння правопорушником ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- роздруківкою тесту на алкоголь №3090, складеного 25.09.2024 року о 00-20 годині за допомогою приладу «Alcotest 6820» № ARHK 0750, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат склав 1,67%;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 , пройшов медичний огляд на стан сп`яніння, результат якого склав 1,67 %, з чим ОСОБА_1 погодився, що зафіксовано на боді-камеру співробітника поліції;

- безперервним відеозаписом з нагрудних камер патрульних поліцейських, переглянутими судом, де зафіксований факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП як керування транспортним засобом або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» убачається, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно норм, встановлених законами держави Україна.

Як слідує з вимог п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.9а Правил дорожнього руху передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376.

Інструкцією № 1376 встановлено порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначено порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції № 1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішеннях ЄСПЛ, зокрема по справах «Коробов проти України» від 21.07.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Доводи захисника про те, що зібрані матеріали справи про адміністративне правопорушення є недостатніми та такими, що не підтверджує обставини керування водієм ОСОБА_1 автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , у нічний час 25.09.2024 вулицями м. Дніпро, а тому складений протокол відносно останнього працівниками поліції за ч. 1 ст. 130 КУпАП є безпідставним, суд вважає необґрунтованими, оскільки на дослідженому судом відеозаписі зафіксовані всі події щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Отже, зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та такою, що підтверджує обставини, які мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію".

Відеозаписом зафіксовані реальні обставини, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на особу, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, як убачається з даного запису, водій ОСОБА_1 не виказує працівникам поліції свої заперечення проти результатів проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу газоаналізатором алкотестер Драгер 6820.

Суд зауважує, що під час аналізування відеозапису з боді-камери співробітника поліції, впродовж усього запису відсутні будь-які інші особи, які б перебували в середині транспортного засобу Volkswagen Passat державний номерний знак НОМЕР_2 , або поруч з ним, окрім представників поліції та самої особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Окрім цього, на 00:20:40, останній вказує про відсутність особи, яка б замість нього могла керувати транспортним засобом.

Починаючи з 00:12:14 на відеозаписі видно, як ОСОБА_1 починає телефонувати комусь, при цьому уникаючи питання співробітників поліції щодо готовності останнього проходити огляд на перебування в стані алкогольного сп`яніння. Дані дії ОСОБА_1 , а саме уникання питань та спілкуванням з іншою особою по телефону відбуваються в продовж усього відеозапису. При цьому, відповідно до відеозапису, а саме 00:13:48 ОСОБА_1 повідомляє співробітників поліції, що ніби намагається отримати юридичну допомогу.

Так, відповідно до тамкоду 00:18:40 до 00:18:44, ОСОБА_1 визнає той факт, що вживав алкоголь перед початком керуванням транспортним засобом Volkswagen Passat державний номерний знак НОМЕР_2 , та пропонує надання неправомірної вигоди службовій особі, а саме співробітнику національної поліції.

Окрім цього, суд зазначає, що на вищезазначеному відеозаписі ОСОБА_1 не надавав показів щодо не погодження з результатами проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, враховуючи те, що ні ОСОБА_1 , ні його захисником не було спростовано жодного факту, які містяться у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

За таких обставин суд встановив, що відеозапис є безперервним, тому цей доказ є належним та допустимим доказом, оскільки отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення, що разом з протоколом про адміністративне правопорушення є достатнім для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, вочевидь є зрозумілим, що ОСОБА_1 як житель іншого міста пересувався на своєму транспортному засобі, одноособово керуючи останнім, без допомоги інших осіб та як слідує з вказаного відеозапису починає спілкуватися з працівником поліції знаходячись на місці водія автомобіля.

Що стосується складеного протоколу про адміністративне правопорушення зазначаю наступне.

Зокрема, вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, який складений повноважною особою згідно вимог КУпАП, вказана правова кваліфікація адміністративного правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про адміністративну відповідальність, та відповідний пункт Правил дорожнього руху, сформульовано звинувачення, викладені фактичні обставини адміністративного правопорушення, які є достатніми для повного розуміння стороною захисту суті висунутого проти ОСОБА_1 звинувачення.

Крім того, посилання захисника, що ОСОБА_1 не підписував процесуальні документи, які складені працівником поліції, судом відхиляються та таке посилання суд вважає намаганням будь-яким способом уникнути адміністративної відповідальності.

Відеозапис містить, що ОСОБА_1 спочатку не погоджується підписати якійсь документ але після розмови з адвокатом, відсутня така відмова яка би була зафіксована на відеозапису.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 не скоєно адміністративного правопорушення, та недійсності окремих доказів відхиляються, оскільки вони зводяться до особистого, суб`єктивного тлумачення норм матеріального та процесуального закону і хибній оцінці одиничних доказів. При цьому, сторона захисту оцінює і тлумачить такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Доводи сторони захисту про невинуватість ОСОБА_1 , викладені у судовому засіданні не спростовують досліджені судом докази під час судового засідання.

Так, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме главі І, ст. 2 зазначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. У зв`язки із вище зазначеним текстом можна стверджувати, що первинні дії працівника поліції лейтенанта ОСОБА_2 були вірні, і будувалися на дозволенному суб`єктивному припущенні щодо знаходження ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, суд зазначає, що у вищезазначеній інструкції не вказано щодо кількості заборів повітря під час складання акту щодо огляду у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, тому суд вважає, що складений акт відповідає визначеній формі, не містить виправлень та протилежних результатів.

Такі посилання ОСОБА_1 , захисника тощо, суд розцінює неспроможними, надуманими та не може взяти до уваги, оскільки вони не спростовують належності та допустимості наведених вище доказів та не містять у собі достатніх даних для висновку про незаконність та необґрунтованість судового рішення і не можуть виключати склад адміністративного правопорушення. Суд такі доводи розцінює, як позицію ОСОБА_1 та його захисника задля уникнення ним від адміністративної відповідальності та не притягнення до такої.

Суд зауважує, що на момент розгляду справи в суду, а саме станом на 01.11.2024 ані ОСОБА_1 , ані його захисник Неруш О.В., не оскаржували дії працівників поліції після його зупинки та матеріали справи дійсно не містять таких доказів оскарження у встановленому законом порядку дій працівників поліції під час складання останніми протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та відповідно проведеного службового розслідування, висновки якого могли би спростувати факт керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви сторони захисту фактично ґрунтуються на незгоді з доказами за даною справою.

Суд розцінює відповідну позицію сторони захисту як усталену модель захисту від притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, розповсюджену форму таких показів та форму реалізації права на захист і бажання уникнути адміністративної відповідальності і покарання за вчинене правопорушення.

З огляду на вищевказане, суд прийшов до висновку, що наявна в адміністративному провадженні сукупність наведених вище прямих і непрямих доказів вчинення адміністративного правопорушення, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними, такими, що в достатній мірі повно викривають правопорушника у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні надала суду можливість постановити рішення за наслідками розгляду адміністративного провадження.

Судом встановлено, що вказані у постанові та досліджені в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, доведеність вини у його вчинені та для прийняття законного та обґрунтованого рішення в адміністративному провадженні, що дало змогу суду прийти до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який зроблено з дотриманням вимог вищевказаного Закону на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які були досліджені та перевірені під час судового розгляду, а також оцінені відповідно до вимог КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

За таких обставин слід враховувати роз`яснення, яке міститься в п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зі змісту якого слідує, що суди не вправі застосовувати таке стягнення, як позбавлення права керувати транспортними засобами, тоді, коли винна особа взагалі його не має.

Таким чином, у відношенні ОСОБА_1 можливо застосувати такий вид стягнення, визначений ч. 1 ст. 130 КУпАП, як позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки ОСОБА_1 не позбавлявся права керування всіма видами транспортних засобів.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, приймаючи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність, вважаю за необхідне накласти йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Такий вид адміністративного стягнення буде відповідати завданню КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 належить стягнути на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 гривень 60 копійок судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.Л.Воробйов