Справа № 752/2494/24
Провадження №: 3/752/2002/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2024 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли

відУправління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання - АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер - НОМЕР_1
за участі ОСОБА_1 , захисника Шумова В.В.,

ВСТАНОВИВ:

20.01.2024 0 23:10 у м. Києві по вул. Конєва, 9 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_2 та рухався по названій вулиці з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей звужені та не реагують на світло, бліде обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано технічними засобами відеозапису - нагрудною камерою співробітників Національної поліції, які оформили у зв`язку з цим протокол про адміністративне правопорушення. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правила дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

За змістом ст. 130 КУпАП відмова від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижує увагу та швидкість реакції також тягне адміністративну відповідальність за цією статтею.

Подія та склад адміністративного правопорушення та наявність вини у діях ОСОБА_1 доводяться поданими уповноваженим органом матеріалами, де міститься:

- протокол про адміністративне правопорушеннясерії ААД № 725048 від 20.01.2024, складений відносно ОСОБА_1 за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, який за формою та змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (надалі по тексту - Інструкція № 1395), Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 06.11.2015 № 1376;

- розписка щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відносно ОСОБА_1 від 20.01.2024;

- постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20.01.2024 за ч. 1 ст. 122 КУпАП (перетин подвійної суцільної лінії);

- відеозаписи з нагрудної камери поліцейських (вміщений на лазерний компакт-диск), де зафільмовано подію, у зв`язку з якою відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, зупинку автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, роз`яснення водієві необхідності проходження огляду на стан сп`яніння у спеціалізованому медичному закладі у лікаря нарколога, та наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що були переглянуті і досліджені судом (суддею) під час розгляду справи на робочому комп`ютері в залі судового засідання.

Наявними матеріалами підтверджується, що при складанні протоколу особу ОСОБА_1 установлено на посвідчення водія, йому роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності відбудеться у Голосіївському районному суді міста Києва. Зазначений протокол водій підписав без будь-яких заперечень щодо порядку його складання, оформлення, змісту, форми.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 20.01.2024 він чекав свою подругу, з нею був разом, потім вона пішла в магазин, а він пересів за кермо, музику слухав, "клацав кнопки". Решту не пам`ятає.

На запитання суду (судді) зазначив, що ні зараз ні станом на січень 2024 року наркотичні засоби чи психотропні препарати не вживав.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Шумов В.В. заявив клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, в якому послався на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам законодавства України та є недопустимим доказом, оскільки

- з відеозаписів нагрудних камер працівників поліції слідує, що автомобіль Mazda 6 стоїть і не рухається, а ОСОБА_1 транспортним засобом не керує;

- до цього "стоячого" автомобіля поліцейські підійшли о 23:09:40, що не співпадає з "виводами" протоколу про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем о 23:10:00;

- докази, які б доводити факт керування автомобілем відсутні;

- під час складання протоколу працівники поліції грубо порушили вимоги ст. 34 Закону України "Про Національну поліцію" про поверхневу перевірку, адже незаконно власноруч проведи особистий огляд особи та огляд речей ОСОБА_1 без понятих, без складання відповідного протоколу, а також незаконно провели обшук особи без правових підстав та без понятих і нічого забороненого не виявили;

- незаконними діями щодо проведення огляду особи та огляду речей (обшуку) ОСОБА_1 працівники поліції здійснили на нього значний психологічний тиск, внаслідок чого втратили до себе довіру як до представників правоохоронних органів, змусили діяти ОСОБА_1 з острахом і недовірою, що є істотним порушенням прав та свобод людини;

- ОСОБА_1 дав згоду на проходження огляду у лікаря-нарколога, але потім, після тривалого спілкування з поліцейськими та незаконного проведення останніми свого огляду та огляду речей (обшуку) відмовився слідувати в лікарню і цю відмову не можна вважати вільним волевиявленням, бо оцінити адекватно своє правове становище ОСОБА_1 не міг;

- дії працівників поліції були про вокативними і маніпулятивними, адже підозрюючи його спочатку у вживанні алкоголю, вони не запропонували пройти огляд на місці, а запропонували пройти огляд у лікаря-нарколога, схиляли його до відмови;

- поліцейський незаконно делегував собі функції суду, адже роз`яснив ОСОБА_1 його права і обов`язки за ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП;

- свідком проведеної перевірки є ОСОБА_2 , яка є власницею авто Mazda 6 та надала адвокату письмові свідчення, які мають значення для встановлення обставин по справі.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши позицію захисту, суд (суддя)не встановив підстав для закриття провадження у справі та вважає, що правомірно дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху щодо відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння з дотримання принципу доказування "поза розумним сумнівом" та відхиляє доводи захисника та заявлене клопотання за п. 1 ст. 247 КУпАП.

Зокрема суд (суддя) виходить з того, що описані захисником істотні порушення прав та свобод людини обумовлюються мотивованою тактикою захисту, проте не оцінюються судом (суддею) як істотні порушення чинного законодавства, наявність яких вказувала б на проти протиправність дій правоохоронців. Відеозаписи підтверджують численні твердження захисника, проте суд (суддя) надає їх інакшу правову оцінку, опираючись на чинне законодавство та внутрішнє переконання.

Так, з відеозаписів слідує, що:

- автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено коли останній дійсно був за кермом. Зупинка була обумовлена вчинення ним порушення Правил дорожнього руху, оскільки він перетнув подвійну суцільну смугу руху, про що сам зазначав у подальшому (доводиться відеозаписом), пояснюючи, що його знайома була на святкуванні дня народження і попросила у нього забрати її, хоча він не керує автомобілем, проте згодився на це прохання та одразу не помітив її на дорозі, а коли зрозумів, де вона стоїть, то розвернувся;

- у водія було отримано документи для встановлення його особи та перевірки правових підстав для керування транспортним засобом, що входить до компетенції працівників поліції, які дійсно перевіряли його особу як шляхом вивчення представлених документів, так і шляхом їх співставлення з даними інтегрованої інформаційно-пошукової системи Міністерства внутрішніх справ України;

- поведінка ОСОБА_1 , змістовне наповнення його пояснень і відповідей на запитання поліцейських, фраз і висловлювань об`єктивно та беззастережно свідчать про те, що йому були зрозумілі причини зупинки автомобіля, послідовність дій поліцейських;

- на місці зупинки у водія з`ясовувалися виявили ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема звужені зіниці очей, які не реагують на освітлення та блідість обличчя. Сам водій зазначив, що він стоїть на програмі для наркозалежних, вживає препарати на рецептом лікаря і не тільки, і не виключав, що це "дало по глазам";

- водієві було роз`яснено причини і необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, наслідки відмови від огляду;

- водій не заперечував щодо проведення огляду його речей, самостійно надавав їх для огляду;

- манера спілкування водія з патрульними поліцейськими, вільна вимова, спокійний тембр і тон голосу, чисельні запитання, відверті пояснення ОСОБА_1 , ініційовані ним самим, вказують на відсутність недовіри у водія до поліцейських, страху перед ними через тиск, наявність якого не вбачається.

При цьому твердження захисника про відсутність вільного волевиявлення не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи, так само як посилання на початкові підозри поліцейських на перебування водія у стані сп`яніння, адже у ОСОБА_1 лише запитали чи вживав він алкоголь, тоді як вказівки на наявність ознак алкогольного сп`яніння були відсутні.

У розрізі досліджених фактичних обставин доцільним є врахування наступних положень чинного законодавства:

- ст. 29 Закону України "Про Націонаольну поліцію", де закріплено, що поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України. Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам. Застосований поліцейський захід є пропорційним, якщо шкода, заподіяна охоронюваним законом правам і свободам людини або інтересам суспільства чи держави, не перевищує блага, для захисту якого він застосований, або створеної загрози заподіяння шкоди. Обраний поліцейський захід є ефективним, якщо його застосування забезпечує виконання повноважень поліції;

- ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", де закріплено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху ;

- ч. 3 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", де закріплено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті;

- ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" де закріплено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи;

3) поверхнева перевірка і огляд; 4) зупинення транспортного засобу;

- п. 2.4 Правил дорожнього руху, де закріплено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс), дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу;

- п. 2.5 Правил дорожнього руху де закріплено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- п. 2.9 Правил дорожнього руху, де закріплено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу;

- п. 2 розділу І Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі по тексту - Інструкція № 1452/735), де закріплено, що огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Також повноваження працівників поліції на виявлення ознак сп`яніння у водіїв визначені в Інструкції № 1395 і Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103.

Описані вище положення чинного законодавства у своєї сукупності вказують на послідовність розвитку подій,наявність у поліцейських повноважень на зупинку і перевірку водія на стан наркотичного сп`яніння.

Заперечення захисника у тій частині, де йдеться про те, що працівники поліції незаконно делегував собі функції суду, адже роз`яснив особі права та обов`язки є гіперболізованими та цілком не відповідають чинному законодавству, адже працівник поліції у цьому разі діяв правомірно і його дії охоплюються рамками правового поля, а саме: п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, де закріплено, що під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Бланк протоколу, який оформлений щодо ОСОБА_1 відповідає формі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395.

Щодо письмових пояснень "свідка проведеної перевірки" - ОСОБА_2 , які прийняв адвокат в порядку ст. 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", то суд (суддя) ставиться до них критично, адже вони не видаються достовірним, адже сам ОСОБА_1 на відеозаписах пояснював, що забирав жінку зі святкування дня народження на її авто на її прохання, тоді як ОСОБА_2 пише у своїх поясненнях, що вона разом з ОСОБА_1 , своїм знайомим, провела вихідний - суботу, відпочивала у його компанії, він весь день був за кермом і вони їздили по Києву, алкогольних напоїв ОСОБА_3 не вживав.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вже пояснював, що жінка з відео не його дружина і він її чекав, вона пішла то у магазин, то на зустріч.

Отже, через неузгодженість пояснень між собою та даними відеозапису, вони не приймаються в якості доказу у справі.

Також судом (суддею) враховується, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, тобто проходив підготовку в автошколі за для його отримання, де одним з основних напрямків підготовки, як і під час здачі іспитів на водія, є знання Правил дорожнього руху. Відповідно до ст. 17 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Отже, висновки суду (судді) з приводу винуватості особи, доведеності події і складі адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та, відповідно, відхилення заперечень захисту і заявленого клопотання про закриття провадження у справі ґрунтуютьсяна тому, що установлення події та складу адміністративного правопорушення відбулося в цілому відповідно до приписів ст. 266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015.

При цьому суд (суддя) керується сукупністю наявних доказів, а не самим лише протоколом про адміністративне правопорушення та зазначає, що таких невідповідностей процедури, застосованої до ОСОБА_1 , які б свідчити про порушення основоположних прав та свобод особи та були б достатніми для закриття провадження у справі за п. 1 ст. 247 КУпАП не віднайдено, доказів зворотного представлено не було.

Невідповідність протоколу в частині того, що ОСОБА_1 керував автомобілем о 23:10, тоді як до самого авто працівники поліції підійшли о 23:09:40, тобто невідповідність часу у 20 секунд не впливає на можливість установлення події та складу адміністративного правопорушення та не є суттєвим порушенням, яке спростовує склад і подію.

Щодо можливих непроаналізованих заперечень захисника суд (суддя) посилається на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема його усталену практику, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02.2010).

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, оскільки ОСОБА_1 визнається винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до нього застосовується передбачене законодавством адміністративне стягнення у межах санкції відповідної частини ст. 130 КУпАП та з урахуванням загальних правил накладення стягнення.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за ст. 34, 35 КУпАП України не встановлено.

У порядку ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на користь держави підлягає стягненню судовий збір (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024).

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 33-35, 40-1, 130, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Стягувачем за цією постановою державний орган, за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

Боржником за цією постановою є особа, яка притягається до адміністративної відповідальності (анкетні дані, що видалося за можливе установити, наведені в вступній частині постанови).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 307 КУпАП, якими встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу (п`ятнадцять днів з дня вручення постанови), постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя О.В. Бушеленко