Справа № 740/3806/24
Провадження № 3/740/1577/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 серпня 2024 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Карпусь І.М., із секретарем судового засідання Кубрак Н.М., у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Ніжині за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Іллющенка С.В., потерпілої - ОСОБА_2 , представника потерпілої - адвоката Бурцевої А.В. (в режимі відеоконференції), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушеня від 14.06.2024 серії ВАД №234042, ОСОБА_1 14 червня 2024 року о 18 годині 50 хвилин в АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного характеру, які полягала в штовхнанні рукою потерпілої, чим завдав фізичного болю, унаслідок чого могло бути завдано шкоди фізичному здоров`ю ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вини не визнав та пояснив, що з 2010 по 2021 рік перебував у шлюбі з ОСОБА_2 . У шлюбі за спільні кошти придбали будинок у с. Данино. Після розірвання шлюбу конкретних домовленостей про його поділ не мали. Він з дружиною ОСОБА_3 інколи туди навідувалися. Колишня ж дружина ОСОБА_2 туди з 2022 року не їздила. Але, 14.06.2024, коли він з дружиною ОСОБА_3 приїхали до будинку і він обійшов двір, щоб відкрити ворота, та пройшов стежкою, побачив біля ганку колишню дружину ОСОБА_2 , яка стояла з кочергою. Спитав її, що вона тут робить. ОСОБА_4 говорила, що він не має права тут бути, говорила по телефону з адвокатом, і що вона викличе поліцію. Він відкрив ворота, заїхав автомобілем у двір та вийшов з двору і очікував близько 2-х годин поліцейських, не заходячи у двір. До ОСОБА_2 ближче кількох метрів взагалі не наближався, не штовхав її, не торкався її. По приїзду поліцейські відібрали пояснення, склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення, хоча він їм говорив, що ОСОБА_2 він не чіпав. Після складення поліцейськими адміністративних матеріалів поїхав з ОСОБА_3 у Київ. Спільних дітей з ОСОБА_2 не має, під час перебування у шлюбі насильство до ОСОБА_2 будь-якого характеру не застосовував, поліцію не викликали ніколи, сварки траплялися.

Потерпіла ОСОБА_2 надала пояснення, що у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 перебувала з 2010 по 2021 рік. У 2015 році придбала домоволодіння у с. Данина, використовувалося як дача. Власником даного майна зареєстрована вона. При розлученні з ОСОБА_1 спору про поділ майна не ініціювалося. У Києві проживає в одному будинку в одному під"їзді, але в різних квартирах, з колишнім чоловіком ОСОБА_1 . Вона - на другому поверсі, він - на п"ятому. З часу розлучення і до червня 2024 року на дачі у с.Данина не була. Тривалий час тяжко хворіла. Син на веб-сайті судової влади побачив, що суд стягнув з неї борг за газ за послуги до будинку у с. Данина. За кілька днів до 14.06.2024 приїхала туди, у тому числі для владнання питань комунальних послуг. Виявила сторонні чоловічі і жіночі речі. 14.06.2024 господарювала, палила старі речі, мала у руках кочергу. Пішла подивитися, чи догоріли речі. В цей час приїхав ОСОБА_1 Обходив двір, щоб відчинити ворота. Зустрілися на вузькій стежці. Вона не очікувала його побачити. Сказала, що він не має права там перебувати, щоб він їхав, адже це її будинок. Він рукою правою її в ліву руку відштовхнув в сторону, вона не впала, мабуть завдяки кочерзі утримала рівновагу, фізичний біль відчула, та при цьому сказав, що зараз не він, а вона піде пішки на Київ. Пішов і відчинив ворота та заїхав своїм автомобілем "Волга" у двір. Була і його теперішня дружина. Викликала відразу поліцію, адже злякалася, тому що він її відштовхнув. По приїзду поліцейські склали на ОСОБА_1 адміністративні матеріали. У їх присутності хотіла віддати йому речі, які виявила напередодні у будинку, які він відмовився забрати. У 2008 році ОСОБА_1 її штовхав, вона отримала струс головного мозку, при зверненні в лікарні сказала, що впала вдома. Упродовж подружнього життя ОСОБА_1 чинив домашнє насильство різного характеру. Про це у поліцію не повідомляла. Вона його побоюється. Уникає зустрічі з ним, зокрема біля чи в під"їзді за місцем мешкання у Києві. Страждає на клаустрофобію, що виникла і розвинулася на грунті постійних нервових стресів через домашнє насильство під час подружнього життя з ОСОБА_1 , який її бив, ображав, зачиняв з сином у кімнаті і не дозволяв виходити. Син ОСОБА_5 народжений від ОСОБА_6 , але останній батьківство не визнає. Батько записаний з її слів, так як на час народження шлюб між ними зареєстрований не був, а ОСОБА_1 заяву про здійснення запису його батьком до органів РАЦС не подав. Посилається на наявність захворювань неврологічного характеру, їй видалили оперативно щитовидну залозу, що в сукупності пов"язує саме з системним домашім насильством ОСОБА_1 у шлюбі і стверджує, що це є наслідком його дій. І після судового засіданння 28.06.2024 їй стало гірше, був головний біль. зверталася до лікаря, були виписані пігулки, які приймає. Просиь урахувати всі обставини у сукупності, минулу поведінку ОСОБА_1 , і прийняти таке рішення, щоб він поніс відповідальність за скоєне. Щодо будинку вона з ОСОБА_1 не могли дійти згоди щодо його поділу, врешті вона запропонувал переоформити його на ОСОБА_1 , але він відмовився, наполягаючи, що йому потрібна половина, вочевидь здійснюючи маніпулювання з метою створити умови, щоб вона повернулася до нього і він далі міг продовжувати знущання.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що коли приїхали з чоловіком ОСОБА_1 , то він пішов обходити двір, щоб відкрити ворота. Почула з двору звуки спілкування, чула, що ОСОБА_4 говорила ОСОБА_7 , що він не відчинить ворота і не заїде у двір. Коли ОСОБА_1 відчинив ворота, то побачила ОСОБА_2 з кочергою, вона телефонувала адвокату, до поліції. Чоловік заїхав автомобілем у двір і надалі був під двором. Що було у дворі до того як відчинилися ворота вона не бачила, а після того все бачила, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 не торкався. Коли приїхали поліцейські ОСОБА_2 їм повідомила, що ОСОБА_1 її вдарив. Коли ж поліцейські спитали, чи варто викликати слідчо-оперативну групу, чи наявні в неї тілесні ушкодження, які можна було б зафіксувати, чи потрібно оглядати її лікарем, вона сказала, що ОСОБА_1 її штовхнув.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , хоча останній батьком у документах не записаний. Має вроджені вади мовлення ("заїкання"). У період спільного проживання їх разом, ОСОБА_1 бив матір як був агресивний, душив, контролював з ким вона говорить по телефону і про що, знущався морально, останній рік забороняв їм виходити з кімнати, щоб вони і коти не виходили, хоча мати страждає на клаустрофобію. Не витримавши морально, з 15.05.2021 з матір"ю пішли від нього, проживають окремо від ОСОБА_1 . Мати речей не забирала з квартири ОСОБА_1 Будинок у с. Данино купили за позичені ОСОБА_1 гроші в сумі 16 тисяч, які виплачувала мати з процентами - загалом 20 тисяч. Щодо будинку мати з ОСОБА_1 не могли дійти згоди щодо його поділу, врешті мати запропонувал переоформити його на ОСОБА_1 , але він відмовився, наполягаючи, що йому потрібна половина. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 також вчиняв насильство до матері, яке полягало у тому, що він їй говорив щодо поділу будинку по телефону, а потім писав і в соціальних мережах, врешті сказав, що йому потрібна половина будинку, тим самим здійснюючи маніпулювання. Свідком події 14.06.2024 не був, її оставини відомі зі слів матері. Після цієї події мати зверталася до невролога і ендокринолога.

Потерпілою надано копію аркушів з картки амбулаторного хворого. Згідно записів за 25.06.2008: "зі слів хворої 20.06.2008 близько 22:00 год вдома отримала удар об стіну правою тім`яною частиною голови. Свідомість не втрачала, рвоти не було, .....нерозбірливо......., головна біль. 21.06.2008 звернулася у травмпункт НШМД, оглянута неврологом, документів не має ...........Діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку. .....". Маються також записи про діагностування "Астено-вегетативного синдрому", а також записи за 30.06.2020 на скарги на головний біль, шум в голові, відчуття тривоги і встановлення лікарем ЗПСМ діагнозу "Астено-невротичний синдром". Також надано рецепти лікаря від 01.07.2024 на придбання медичних припаратів для лікування тривожних станів "Спітомін" і "Велаксин", фіскальних чеків про їх купівлю.

Заслухавши пояснення і аргументи учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 вищезазначеного Закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суд зазначає, що для того щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством.

Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперерахованих ознак.

Щодо фактичних обставин справи суд вважає доведеним, що мало місце відштовхування ОСОБА_1 . ОСОБА_2 , оскільки остання про це повідомляла від само початку, її пояснення є послідовними, як і першочергові дії, які полягають у тому, що вона викликала поліцію, що є також одним з свідчень відчуття нею емоційної невпевненості, так як вона перебувала на одинці з колишнім чоловіком і його теперішньою дружиною, який приїхав до будинку, щодо прав власності на який між ними існує спір.

Пояснення ж ОСОБА_3 , що вона не бачила, що ОСОБА_1 штовхав ОСОБА_2 не спростовують даної обставини, так як ОСОБА_3 повідомила, що не бачила як відбувалися події до того як ворота відчинив ОСОБА_1 . Тоді як за поясненнями ОСОБА_2 її відштовхнув ОСОБА_1 при зустрічі на стежці, тобто до відкриття воріт. ОСОБА_1 також зазначає, що спочатку побачив ОСОБА_2 , а потім відкрив ворота.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що він не торкався ОСОБА_2 суд сприймає критично, оскільки вони хоча і є послідовними від самого початку з моменту складення адміністративних матеріалів на місці і у ході розгляду справи в суді, однак спростовуються сукупністю наявних у справі доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, який складено у встановленому порядку, та поясненнями ОСОБА_8 , який зазначив, що ОСОБА_2 йому розповідала про обставини події, які угоджуються з відомостями протоколу про адіміністративне правопорушення.

Водночас, суд не вбачає, що обстановка, яка склалася між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 давала підстави для ОСОБА_2 сприймати її як загрозливу чи небезпечну для себе.

З пояснень ОСОБА_2 слідує, що ОСОБА_1 її відштовхнув рукою в плече зі стежки, вони обмінялися фразами щодо того, хто ж має права на будинок. Вона сказала, що ОСОБА_9 не має права там бути, що підтверджує і ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . У свою чергу ОСОБА_1 зазначив, що подав у суд, і вона звідти піде пішки. Відштовхнувши з стежки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 пішов далі та відкрив ворота і загнав автомобіль, ОСОБА_2 викликала поліцію, а ОСОБА_1 спокійно чекав під двором біля 2-х годин.

За встановлених фактичних обставин справи, попри відштовхування ОСОБА_1 . ОСОБА_10 , суд не вбачає підстав розцінювати зазначене домашнім насильством фізичного характеру у розумінні ст. 173-2 КУпАП, оскільки дії ОСОБА_1 були направлені на прибрання перепони на дорозі, коли він відштовхнув ОСОБА_2 зі стежки, яка стала на стежці з кочергою і йому сказала, що він не має парава бути у домоволодінні, яке придбано за час шлюбу і щодо якого триває судовий спір. Фізична сила не була надмірна чи така, яка перевищувала межі для зрозумілої мети - посторонити ОСОБА_2 з кочергою, щоб пройти. Як зазначає ОСОБА_2 вона від дії ОСОБА_1 дещо змістилася в сторону, не впала, не втратила рівноваги , хоча і відчула фізичний біль. Проте, ураховуючи наведене, суд не вбачає ознак того, що спричинення фізичноного болю, чи приниження було метою дій ОСОБА_1 . Суд доходить, висновку, що мав місце конфлікт між колишнім подружжям на території дачі, придбаної у шлюбі, куди приїхав чоловік з теперішньою дружиною, та де перебувала колишня дружина, з приводу прав на будинок, який характеризувався напруженням і загостренням суперечностей, але досліджені в судовому засіданні докази не підтверджують таких ознак домашнього насильства як вчиненя ОСОБА_1 дій саме з метою заподіяння шкоди ОСОБА_2 . За своїми інтенсивністю, спрямованістю, характером, одне відштовхування зі стежки не свідчить про фізичне насильство як форми домашнього насильства. Встановлені у справі такі ознаки конфлікту як відсутність злого умислу, адже дії направлені на прибранання перепони з дороги із застосуванням сили саме в достатніх для цього межах і припинення після досягнення цієї мети, а не для спричинення болю і приниження та ствердження своєї зверхності, дії обопільні і сторони однаково впливали на процес сварки в частині зазначення про свої права на будинок, випадковість, нерегулярність. Свідок ОСОБА_8 зазначив, що з часу розірвання шлюбу, ОСОБА_7 не вчиняв насильства щодо ОСОБА_2 , окрім розмов і повідомлень у соціальних мережах щодо поділу будинку та маніпулювання цим. Проте, саме по собі звернення ОСОБА_7 з питань поділу будинку до ОСОБА_2 , на думку суду, не є свідченням вчинення домашнього насильства. Доказів того, що дані повідомлення і спілкування, їх зміст, зі сторони ОСОБА_7 мали характер психологічного насильства матеріали справи не містять. За такого, безпідставно стверджувати, що певна попередня поведінка ОСОБА_1 за день, тиждень, місяць чи рік до події була такою, що за встановлених судом обставинах вчинених ОСОБА_1 дій було достатньо для сприйняття обстановки такою, що вчиняється домашнє насильство. Пояснення потерпілої про систематичне вчинення домашнього насильства у період шлюбу у минулому підтверджує син ОСОБА_8 . Однак, суд розглядає справу у межах протоколу про адміністративне правопорушення, у якому викладені твердження про події, що за часом відносяться до 14.06.2024, після розірвання шлюбу пройшов значний час, упродовж якого відсутні відомості про вчинення домашнього насильства. При цьому, суд ураховує, що загалом ОСОБА_2 всі негарази зі здоров`ям пов`язує і бачить їх наслідком від дій щодо неї ОСОБА_6 у шлюбі. І призначення лікарем 01.07.2024 за рецептом медичних припаратів щодо лікування тривожних станів також пов`язує з діями ОСОБА_1 , зокрема 14.06.2024, тому що мала переживання від судового засідання 28.06.2024. Зазначає і надає медичні документи про навність тривожних станів у неї. Проте, відсутні докази, що такі є наслідком якихось дій ОСОБА_1 .

За таких обставин, матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вважає, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які підтверджують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні 14.06.2024 домашнього насильства у розумінні ст.173-2 КУпАП стосовно ОСОБА_2 .

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 221, п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області.

Суддя І.М. Карпусь