Номер провадження 3/523/4119/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2024 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Далеко К.О., розглянувши матеріали що надійшли від Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 статтею 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

29.05.2024 поліцейським ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 814532, згідно якого 29.05.2024р. о 11год 20хв на вул. Київське шосе, 1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Master», номерний знак НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування транспортним засобом, а саме, постановою ВДВС ВП № 49045171 від 10.06.2019 року, чим порушив п. 2.1а. ПДР України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату та місце слухання справи сповіщений належним чином.

Разом із тим, 29 липня 2024 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 адвоката Баранової О.В. надійшло заперечення на протокол. Відповідно наданого заперечення, представник зазначила про те, що ОСОБА_1 провину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП не визнає, оскільки не був обізнаний про заборону на керування транспортними засобами, про наявність такої постанови державного виконавця щодо встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами останній не знав та її копії не отримував, аліменти дружині виплачує добровільно в повному обсязі. Також представник зазначила, що нею неодноразово направлялися запити до Ширяївського ВДВС з вимогою надати інформацію чи був повідомлений належним чином ОСОБА_1 про винесення постанови від 10.06.2019 про встановлення тимчасового обмеження у керуванні транспортним засобом. З наданої відповіді від 26.07.2024 року Ширяївського ВДВС у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається про те, що дійсно у матеріалах виконавчого провадження відсутні підтверджуючи докази про отримання боржником постанови про встановлення тимчасового обмеження у керуванні транспортним засобом. Крім того, після того як ОСОБА_1 дізнався про існування такого обмеження він звернувся до Державного виконавця так як заборгованості по сплаті аліментів не мав. Постановою виконавця Ширяївського ВДВС у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 30.05.2024 року тимчасове обмеження у керуванні транспортним засобом скасовано. На підтвердження зазначеного, представником додано копії відповідних документів, а саме відповідь ДВС на адвокатський запит, копія постанови ВДВС про скасування тимчасового обмеження та інш. Враховуючи зазначене просила закрито провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення, доводиться шляхом надання доказів.

Разом з тим вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, не знайшла свого підтвердження належними та достатніми доказами, а тому справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративнимправопорушеннямінакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Цією ж нормою закону передбачено, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності її дія або бездіяльність повинна бути протиправною, тобто порушувати встановлений законом порядок.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожньог оруху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 814532, 29.05.2024р. о 11год 20хв на вул. Київське шосе, 1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Master», номерний знак НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування транспортним засобом, а саме, постановою ВДВС ВП № 49045171 від 10.06.2019 року, чим порушив п. 2.1а. ПДР України.

Разом із тим, у матеріалах справи відсутні будь які докази, які б підтверджували обізнаність ОСОБА_1 з приводу обмежень, які були на нього накладенні.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 КУпАП, настає відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Суб`єктивна сторона відповідного правопорушення полягає в наявності у особи, яка вчинила вищезазначене адміністративне правопорушення умислу. Згідно статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу, що матеріали, котрі були направлені до суду (протокол про вчинення адміністративного правопорушення, копія постанови державного виконавця про накладення обмежень в керуванні транспортним засобом) не є самі по собі доказами наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки до суду не надано доказів про інформування останнього щодо наявності встановленого обмеження, отже відсутнє підтвердження усвідомлення ОСОБА_1 , відповідальності протиправного характеру вчинюваних дій та наявності в його діях умислу.

Навпаки, представником ОСОБА_1 доведено відповідними доказами про те, що ОСОБА_1 не був обізнаний про заборону на керування транспортними засобами, про наявність такої постанови не знав та її копії не отримував.

Ці обставини породжують в судді сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 та наявності в його дія складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.126 КУпАП.

Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (VastbergataxiAktiebolagandVulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, а матеріали справи не містять належним, достатніх та допустимих доказів які би вказували на наявність умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, а саме про те, що ОСОБА_1 знав про накладене на нього обмеження, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 отримав постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, винесену державним виконавцем, а тому провадження в адміністративній справі підлягає закриттю з підстав п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статями 247,283,284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.126 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: К.О. Далеко