ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/563/24 Справа № 711/5834/24 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Михальченко Ю. В. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Бєлан О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 711/5834/24 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Придніпровського районного суду м.Черкаси за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и л а :

Постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02 жовтня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ НОМЕР_2 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, та позбавлено права керування транспортними засобами на 1 рік; постановлено стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 17 липня 2024 року о 23 год. 56 хв. в м. Черкаси по бул. Шевченка, 249, керував транспортним засобом «RENAULT MEGANE», д/н НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився зі згоди водія на місці зупинки за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», прилад ARBH-0522, результат огляду № 1246 - 0,8 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її незаконною, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02.10.2024 про притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, провадження по справі закрити.

Апеляційні вимоги ОСОБА_1 обгрунтував тим, що в матеріалах справи наявний належний доказ того, що він не погодився з результатами огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів, а саме - написані ним пояснення на бланку, запропонованому патрульним поліцейським, в якому він чітко висловив свою незгоду з результатами огляду, здійсненого за допомогою приладу Драгер. Зазначив, що об`єктивні сумніви в результаті огляду на стан сп`яніння у нього виникли під час оформлення адміністративних матеріалів, так працівники поліції не змогли відразу роздрукувати результат огляду, не надали документи, що підтверджують градуювання та повірку технічного засобу, свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки державного зразка. В сукупності вказані обставини викликали у нього сумнів у достовірності результату огляду на місці зупинки, а тому свою незгоду він виклав письмово. Вважає, що його незгода з результатами огляду на місці зупинки зафіксована належним чином, була явною та очевидною.

Стверджує, що працівниками поліції був порушений порядок огляду на стан сп`яніння, а суд першої інстанції проігнорував наведені ним заперечення, не надав їм належної оцінки, не зазначив їх в судовому рішенні, посилався лише на відеозапис з нагрудних камер поліцейських, та не зазначив мотивів відхилення його заперечень, наведених в письмовому клопотанні.

Обгрунтовуючи свої апеляційні вимоги апелянт послався на КУпАП, Конституцію України, судову практику Європейського суду з прав людини.

В судовому засіданні апеляційної інстанції щодо обставин події від 17.07.2024 ОСОБА_1 пояснив, що за 8 годин до зупинки його автомобіля працівниками поліції він вживав алкоголь, випив близько 150-200 грамів коньяку, однак вважає, що коли він сів за кермо, то перебував в нормальному стані. Його зупинили поліцейські та провели огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, але у правильності роботи цього приладу у нього виникли сумніви.

На запитання головуючого - чому він, маючи сумніви щодо роботи приладу Драгер та його показника, не наполягав пройти огляд у медичному закладі, ОСОБА_1 пояснив, що він просто розхвилювався та не зорієнтувався на місці про можливість проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку апелянта ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 704472 від 18.07.2024 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатору «Drager Alcotest 6810», рапортом інспектора взводу № 1 роти № 1 БУПП в Черкаській області ДПП ст. лейтенанта поліції Вадима Коломійця від 18.07.2024 року; відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції № 468605, 471673, відеозаписом з реєстратора службового транспортного засобу.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції - якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

За ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів.

Частиною 3 ст.266 КУпАП та п.7 розділу 1 Інструкції, п.6 Порядку передбачено, що у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Для об`єктивного розгляду справи та прийняття законного рішення, апеляційним судом був переглянутий відеозапис з бодікамер працівників поліції щодо події від 17.07.2024 за участю ОСОБА_1 . Зі змісту якого встановлено, що працівниками поліції був зупинений автомобіль «RENAULT MEGANE», д/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 за те, що він рухався з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, а тому йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що ОСОБА_1 погодився, при цьому на запитання працівника поліції зазначив, що алкогольних напоїв він не вживав. Огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було проведено за допомогою приладу Драгер, результат якого склав 0,8 ‰, і з цим результатом ОСОБА_1 погодився (clip-2 00:01:19), працівник поліції роз`яснив, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. ОСОБА_1 при цьому пояснив, що він сам сів за кермо автомобіля, так як вважав це безпечнішим, оскільки його дружина, хоча і має посвідчення водія, проте у неї немає «стажу», і він побоявся, щоб вона сіла за кермо, так як тут «ганяють» автомобілі, які могли «підрізати», дружина не вживала алкоголь. Працівник поліції запитав у ОСОБА_1 чи бажає він надати письмові пояснення щодо обставин події, на що останній відмовився та пояснив, що в нього брат був патрульним поліцейським, він все знає, бажав би все оформити та поїхати додому відпочивати (clip-2 00:05:49).

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. В подальшому коли відносно ОСОБА_1 працівником поліції було вже винесено постанову щодо нього за ч.1 ст.121-3 КУпАП та складено протокол про адміністративне правопорушення сері ААД №74472 за ч.1 ст.130 КУпАП, і працівник ознайомлював його зі змістом цих процесуальних документів, поведінка ОСОБА_1 різко змінилася, він почав висловлювати свою незгоду, як з постановою, винесеною працівником поліції за ч.1 ст.121-3 КУпАП, так і з складеним відносно нього протоколом за ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема вимагав ознайомити його з даними приладу Драгер, серійним номером. Всі відомості про Драгер за допомогою якого працівники поліції провели огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння були останньому надані, і про це зазначив працівник поліції (clip-1 01:05:47). При цьому у спілкуванні з поліцейським на його зауваження, що за кермо автомобіля необхідно сідати тверезим, і не буде питань, ОСОБА_1 почав пояснювати, що він «трішки випивший за кермом веде себе краще, ніж …» (clip-1 01:06:40).

Слід зауважити, що під час огляду на стан алкогольного сп`яніння, складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 не заявляв про бажання пройти такий огляд в медичному закладі.

Переглянутим відео події спростовуються апеляційні доводи апелянта щодо порушення працівниками поліції порядку огляду на стан сп`яніння та відсутності в його діях складу правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження апелянта про наявність в матеріалах справи його письмових пояснень в яких вказано, що він не погоджується з результатами його огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів, не спростовують його вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта про те, що оскаржувана постанова є незаконною, є безпідставними, оскільки не знайшли підтвердження при перегляді в апеляційній інстанції.

Слід зазначити, що враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських даних, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Тому, доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими. Таку позицію апелянта слід розцінювати, як намагання уникнути установленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена зібраними та перевіреними по справі доказами, яким дана належна юридична оцінка, та які узгоджуються між собою та у своєму взаємозв`язку і у своїй сукупності повністю доводять вину останнього.

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП, з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є розмірним до вчиненого і справедливим.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що постанова Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02.10.2024 відносно ОСОБА_1 , є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка