ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2512/24 Справа № 208/7336/24 Суддя у 1-й інстанції - Гречана В. Г. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 вересня 2024 року стосовно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 вересня 2024 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 850 гривень 00 копійок.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 03.07.2024 о 10:50 год. в м. Кам`янське по вул. М. Грушевського водій ОСОБА_2 , здійснюючи рух на т/з Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності при перестроюванні, не врахував дорожньої обстановки, не впевнився в безпечності дорожнього руху внаслідок чого здійснив зіткнення з т/з Mercedes ML250, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих немає. Водій ОСОБА_2 порушив п.10.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 .

В обґрунтування апеляційних вимог наводить доводи, зміст яких зводиться до того, що суд першої інстанції виніс постанову на підставі протоколу та схеми місця ДТП, які складені з порушенням вимог законодавства. Зокрема на схемі місця ДТП не зафіксовані всі обставини ДТП, які мають бути в ній відображені, а саме ширина проїзної частини, координати місця зіткнення, тощо. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотання захисника про призначення експертизи, чим допустив формальний судовий розгляд. Вказує на інший механізм ДТП і зазначає, що в діях ОСОБА_2 відсутні порушення вимог п. 10.1 ПДР, а дана дорожня обстановка, яка склалась між водіями, регулювалась п. 10.3 ПДР.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу захисника і з підстав, викладених у скарзі, просив її задовольнити. Також заявив клопотання про призначення автотехнічної експертизи.

Захисник Похвалітий А. А. попереднє судове засідання просив відкласти у зв`язку із зайнятістю в іншій справі, проте в дане судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення судового засідання не подавав.

ОСОБА_2 просив здійснювати апеляційний перегляд без участі його захисника.

Потерпілий та його представник в судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги захисника та просили залишити її без задоволення, а постанову суду без змін.

Відповідно до ч. 4, 6 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Перевіривши постанову суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та докази, які суд поклав в основу рішення, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим з огляду на таке.

Так, відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Вина ОСОБА_2 підтверджується доказами, дослідженими в суді першої інстанції та перевіреними апеляційним судом, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №830003 від 03.07.2024 року, який за змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, складений уповноваженою особою та в порядку, передбаченому чинним законодавством України, дії посадової особи, що його складала, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності не оскаржувались;

- схемою ДТП, із зазначенням місця, часу, учасників події та її наслідків, в тому числі з зазначенням пошкоджень;

- рапортом інспектора ВРПП Кам`янського РУП лейтенанта поліції Сиваковської Є., в якому вона доповідає, що під час несення служби в складі екіпажу Клен-401 03.07.2024 р. надійшло повідомлення про ДТП. Прибувши за вказаною адресою було встановлено що автомобіль Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності, не врахував дорожньої обстановки, та здійснив зіткнення з т/з Mercedes ML250, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку;

- поясненнями потерпілого ОСОБА_3 , наданими ним під час складання протоколу та безпосередньо у судовому засіданні, в яких він зазначив що автомобіль Mitsubishi Lancer, різко вивернув ліворуч на розворот та здійснив зіткнення з автомобілем потерпілого;

- письмовими поясненнями самого ОСОБА_2 , в яких він підтвердив що перед початком перестроювання не бачив автомобіль потерпілого, тобто не переконався у безпечності маневру.

З письмових пояснень ОСОБА_2 , які він надав на місці одразу після ДТП, слідує, що він фактично не заперечує своєї вини та визнавав факт, що рухався в правій смузі та при перестроюванні в ліву смугу відчув удар. Точний механізм ДТП пояснити не зміг, так як все відбулось дуже швидко.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 також підтвердив, що здійснював маневр та з правої смуги руху намагався здійснити перестроювання з правої смуги руху у ліву і в цей час відчув удар і сталося ДТП.

Відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Всупереч твердженням захисника в апеляційній скарзі, всі обставини ДТП судом першої інстанції встановлені належним чином, а доказам надана належна правова оцінка.

В суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що здійснював рух у лівій смузі і, наближаючись до автомобіля Mitsubishi Lancer, останній різко почав здійснювати маневр розвороту і перегородив йому смугу руху, в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів.

Той факт, що ОСОБА_2 здійснював маневр і змінював напрямок руху підтверджується поясненнями водіїв-учасників ДТП, а також слідами аварійно-механічної взаємодії транспортних засобів та місцем розташування транспортних засобів після їх зіткнення.

Зіткнення відбулося правою передньою частиною автомобіля Mercedes та лівою передньої частиною автомобіля Mitsubishi Lancer, зокрема у останнього пошкодженні ліве переднє крило та ліві передні двері у виді вм`ятин.

Апеляційний суд, надаючи оцінку поясненням водіїв, виходить саме із об`єктивних даних даного ДТП, а саме слідами аварійно-механічної взаємодії транспортних засобів та місцем розташування транспортних засобів після їх зіткнення і ці відомості не залежать від суб`єктивних пояснень водіїв.

Доводи захисника про неправильно інкримінований ОСОБА_2 пункт ПДР були предметом розгляду в суді першої інстанції, які належним чином перевірені та мотивовано спростовані в постанові суду і з такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції

Посилання адвоката Похвалітого А. А., що викладене у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає інкримінованому пункту ПДР, а саме 10.1 замість вірного 10.3, спростовуються даними схеми ДТП, яка складена без будь-яких зауважень з боку водіїв та механізмом отриманих механічних ушкоджень, які відображені на фототаблиці, та свідчать, що автомобіль Mitsubishi отримав пошкодження в передні ліві двері, а автомобіль Mercedes зазнав пошкодження у передню праву фару, тобто під час зіткнення автомобіль Mitsubishi знаходився під великим кутом по відношенню до напрямку руху автомобілю Mercedes, що свідчить про намір розвороту, тобто зміною напрямку руху, як це зазначено в протоколі.

Окрім цього, згідно зі схемою та фототаблицею, після зіткнення автомобілі зупинились на зустрічній смузі для руху, що вказує на те, що автомобілі отримавши пошкодження, продовжили інерційний рух від удару.

Доводам захисника про висновок експерта № ЕД-19/104-24/36351-ІТ, який був наданий представником ОСОБА_4 , апеляційний суд не надає детальної оцінки, оскільки суд не посилався на цей висновок, як на доказ.

Стосовно клопотання ОСОБА_2 та його захисника про призначення експертизи, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації.

Судова експертиза призначається в разі потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування чи необхідно провести обчислення. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, сумнівними, неясними або неповними, суд може оцінити їх, із призначенням відповідної (додаткової чи повторної) судової експертизи, або може відхилити висновок експерта повністю (або в частині), навівши детальне та належним чином обґрунтоване таке неврахування.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим рішення суду про відмову в задоволенні клопотання захисника про призначення автотехнічної експертизи, так як подія та механізм даної ДТП не є складним, не потребує спеціальних технічних знань та проведення математичних розрахунків для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції також відмовляє в задоволенні клопотання захисника та ОСОБА_2 про призначення експертизи.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що вихідні дані, які зазначаються в клопотанні, зокрема швидкість та відстань, яку подолав автомобіль Mitsubishi перед початком маневру перестроювання, не зазначалися водієм ОСОБА_2 одразу під час ДТП, навпаки він пояснив, що не може дати пояснення щодо механізму ДТП, оскільки все відбулось дуже швидко. Тому є сумніви в достовірності таких вихідних даних та, як наслідок будуть сумніви в достовірності результатів експертного дослідження.

Одне із питань, яке просить захист поставити перед експертом, стосується того, чи мав ОСОБА_2 технічну можливість запобігти даній ДТП своїми односторонніми діями, позбавлене технічного та правового сенсу, оскільки за встановлених обставин ДТП, саме ОСОБА_2 здійснював маневр та, відповідно, створив аварійну ситуацію, а можливість для нього уникнути даної ДТП визначалась для нього виконанням вимог п. 10.1 ПДР, порушення яких і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної ДТП.

Порушення ОСОБА_2 вимог п. 10.1 ПДР, відповідно до яких перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи у їх сукупності.

Посилання захисника про невідповідність схеми вимогам інструкції з оформлення матеріалів справ про адміністративні правопорушення, зокрема, що в ній не зазначена ширина проїзної частини, суд апеляційної інстанції відхиляє з тих підстав, що по-перше ширину проїзної частини можна встановити шляхом складення замірів, зафіксованих на схемі та ширини автомобілів, а по-друге відомості про ширину проїзної частини у даній справі не є ключовими та не впливають на висновок судів про механізм даної ДТП та відповідність або не відповідність дій водіїв вимога ПДР.

Зазначені вище докази є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх сукупність і узгодженість, є достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Будь-яких невідповідностей вимогам КУпАП під час оформлення зазначених вище матеріалів, які б могли вплинути на висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 та наявності в його діях складу правопорушень, під час апеляційного перегляду не встановлено.

Отже, суд апеляційної інстанції доходить висновку про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на належних, достовірних та достатніх доказах та відповідно про наявність в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які зводяться до дослівного викладу положень КУпАП, відомчих інструкцій МВС та судової практики Європейського суду з прав людини, без їх належного співвідношення до доказів та фактичних обставин цієї справи, тому не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду по всім ключовим доводам захисту, на яких акцентовано увагу в судовому засіданні та апеляційній скарзі, викладені вище.

Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р., заява № 4909/04, § 58). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_2 за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун