Номер провадження 33/816/544/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 172-7 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю прокурора Ткаченка К.Л, захисників особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокатів Молібог Ю.М., Конюшка Д.Б., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами захисників особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокатів Молібог Ю.М., Конюшка Д.Б. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 13 лютого 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої (на момент вчинення корупційних дій) - депутатом Сумської міської ради VIII скликання (директором Сумського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 12 Сумської міської ради)

визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 13 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язане з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за те, що будучи депутатом Сумської міської ради VIII скликання, 09 серпня 2023 року під час ІІ пленарного засідання XLV сесії Сумської міської ради VIII скликання, маючи приватний інтерес, зумовлений перебуванням на посаді керівника закладу, на користь якого приймається рішення, використовуючи свої представницькі повноваження, всупереч вимогам ч. 2 ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції» та ч. 1 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» взяла участь у розгляді питання та прийнятті рішення «Про вилучення з оперативного управління Комунальної установи Сумської гімназії № 1 нежитлові приміщення, розташовані по вул. Засумській, 3 в м. Суми», в умовах реального конфлікту інтересів.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, захисник Молібог Ю.М. просить постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 13.02.2024 скасувати та постанови нову постанову, якою провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт зазначає про те, що протокол № 254/2023 від 16.11.2023 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією складений з численними порушеннями.

Так, вказаний процесуальний документ складено у відсутності ОСОБА_1 без вручення їй примірнику та роз`яснень прав і обов`язків, чим позбавлено останньої надати пояснення по суті.

Окрім цього, датою виявлення правопорушення визначено дата складання протоколу, проте 30 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_1 також складався протокол про вчинення правопорушення, пов`язане з корупцією. Отже, датою виявлення правопорушення повинно бути саме 30 жовтня 2023 року, а не 16 листопада 2023 року.

У суді першої інстанції ОСОБА_1 повідомила, що їй було вручено протокол саме за № 249/2023 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 30.10.2023, натомість протокол за № 254/2023 від 16.11.2023, який є предметом розгляду по суті, остання не отримувала.

Окрім цього складання протоколу № 254/2023 від 16.11.2023 за тих же самих обставин та за вчинення того ж самого правопорушення, є порушенням статті 61 Конституції України.

Також, апелянт у поданій апеляційній скарзі наголошує про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між збільшенням площі школи та розміру заробітної плати директора, ОСОБА_1 .

Так, спірні приміщення і так протягом 09 років використовувалося школою № 12, де було проведено ремонти та відповідні оздоблення. Передача кабінетів по рішенню СМР не вплинуло на кількість учнів, на що зауважують правоохоронні органи, оскільки спірні приміщення так і не були передані гімназії школи. Збільшення кількості учнів у 2023/2024, порівняно з 2022/2023 навчальним роком відбулось у зв`язку із тим, що діти почали повертатись із-за кордону, куди вимушено виїжджали з батьками, з початком російського вторгнення та широкомасштабної війни.

Окрім цього, збільшення тарифного розряду директора закладу та підвищення заробітної плати також не свідчить про наявність у ОСОБА_1 . приватного інтересу, оскільки схемою тарифних розрядів посад керівних, наукових, науково-педагогічних, педагогічних працівників, професіоналів, фахівців та інших працівників бюджетних установ, закладів та організацій, затверджена у додатку 2 до Постанови КМ України від 30.08.2002 № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», визначено, що посадовий оклад керівнику закладу загальної середньої освіти розраховується за 14-18 тарифними розрядами.

Також апелянт зазначає про те, що спірні приміщення передавалися на виконання приписів Державної служби якості освіти, а не з метою досягнення особистого інтересу ОСОБА_1 . Приміщення не передавалися особисто останній чи її близьким особам, чи очолюваній нею юридичній особі в якої б вона мала корпоративні права чи від якої отримувала власну винагороду, так як приміщення передавалося школі, для навчання дітей.

Дії ОСОБА_2 були спрямовані виключно на реалізацію представницького обов`язку, як депутата Сумської міської ради.

Крім цього, остання дотримуючись вимог Закону України «Про запобігання корупції», повідомила про (можливий) потенційний конфлікт інтересів, а оскільки забороняється вчиняти дії та приймати рішення лише в умовах реального конфлікту інтересів, то не порушуючи вимоги чинного законодавства, ОСОБА_1 прийняла участь в голосуванні щодо вирішення питання про вилучення з оперативного управління комунальної установи Сумської гімназії № 1 нежитлові приміщення, розташовані по вул. Засумській, 3 в м. Суми.

Отже ОСОБА_1 виконувала свої повноваження в інтересах територіальної громади дітей даної громади, а тому в даному випадку відсутній факт реального конфлікту інтересів, тобто наявність приватного інтересу.

Враховуючи викладене, суддя суду першої інстанції передчасно зробив висновок про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, внаслідок чого прийняв незаконне рішення по справі.

Захисник Конюшко Д.Б. у поданій апеляційній скарзі просить постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 13.02.2023, скасувати та прийняти нову постанову, якою справу відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги, захисник зазначає про те, що після укладення ОСОБА_1 з ним договору про надання правової допомоги, апелянт тричі направляв в суд клопотання про розгляд справи за його участі в режимі відеоконференції, проте жодного разу суд не задовольнив подані заяви, тим самим не допустив адвоката до захисту клієнта.

Таким чином, судом першої інстанції допущено грубе порушення процесуальних норм та постанова підлягає обов`язковому скасуванню.

Крім того, враховуючи норми закону України «Про запобігання корупції», жодного реального конфлікту інтересів, а зокрема приватного інтересу, в діях ОСОБА_1 не має. Жодного задоволення приватних інтересів внаслідок голосування, не відбулось. Тим самим стороною обвинувачення не надано жодного доказу наявності саме приватного інтересу.

Заслухавши доводи апеляційної скарги, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисників адвокатів Молібог Ю.М., Конюшка Д.Б., на підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора ОСОБА_3 , котрий постанову судді вважав обґрунтованою, вмотивованою та законною, просив апеляційні скарги залишити без розгляду, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно з приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наступними доказами:

- повідомленням про вчинення дій в умовах конфлікту інтересів від 16.08.2023;

- зверненнями про вжиття заходів представницького характеру від 21.08.2023, 31.08.2023;

- постановою Сумської міської територіальної виборчої комісії Сумського району Сумської області № 127 від 25.11.2020 «Про затвердження списку зареєстрованих депутатів Сумської міської ради VIII скликання, із доданим до нього списку зареєстрованих депутатів Сумської міської ради Сумського району Сумської області»;

- протоколом І пленарного засідання І сесії Сумської міської ради VIII скликання від 04.12.2020;

- юридичним висновком від 03.08.2023, правового управління Сумської міської ради до проекту рішення Сумської міської ради «Про вилучення з оперативного управління Комунальної установи Сумської гімназії № 1 нежитлові приміщення, розташовані по вул. Засумській, 3 в м. Суми»;

- висновком від 03.08.2023, управління комунального майна Сумської ради до проекту рішення Сумської міської ради «Про вилучення з оперативного управління Комунальної установи Сумської гімназії № 1 нежитлові приміщення, розташовані по вул. Засумській, 3 в м. Суми»;

- пропозицією депутата Сумської міської ради до проекту рішення Сумської міської ради «Про вилучення з оперативного управління Комунальної установи Сумської гімназії № 1 нежитлові приміщення, розташовані по вул. Засумській, 3 в м. Суми»;

- заявою депутата Сумської міської ради VIII скликання ОСОБА_1 про наявність конфлікту інтересів;

- витягу із протоколу ІІ пленарного засідання XLV сесії Сумської міської ради VIII скликання від 09.08.2023;

- рішення Сумської міської ради VIII скликання XLV сесії від 09.08.2023 № 4105-МР «Про вилучення з оперативного управління Комунальної установи Сумської гімназії № 1 нежитлові приміщення, розташовані по вул. Засумській, 3 в м. Суми»;

- витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

- наказу управління освіти і науки Сумської міської ради № 108с від 26.08.2011 про поновлення на посаді ОСОБА_1 директора Комунальної установи Сумської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів № 12;

- наказу управління освіти і науки Сумської міської ради від 31.08.2023 № 212 про затвердження тарифних розрядів керівним працівникам закладів освіти м. Суми;

- витягу з додатку № 1 до наказу управління освіти і науки від 31.08.2023 № 212;

- штатними розписами на 01.01.2023, 01.09.2023.

Дослідивши вищезазначені докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та про наявність в її діях складу вказаного правопорушення, а саме, прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Так, ОСОБА_1 будучи депутатом Сумської міської ради VIII скликання, під час ІІ пленарного засідання XLV сесії Сумської міської ради VIII скликання, маючи приватний інтерес, зумовлений перебування на посаді керівника закладу, на користь якого приймається рішення, використовуючи свої представницькі повноваження, всупереч вимогам ч. 2 ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції» та ч. 1 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» взяла участь у розгляді питання та прийняття рішення «Про вилучення з оперативного управління Комунальної установи Сумської гімназії № 1 нежитлові приміщення, розташовані по вул. Засумській, 3 в м. Суми», в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією передбачене ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисників про скасування постанови суду, то апеляційний суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про місцеве самоврядування», повноваження депутата ради починаються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії ради рішення про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів і закінчуються в день першої сесії ради нового скликання. Повноваження депутата можуть бути припинені достроково у випадках, передбачених законом.

04 грудня 2020 року на засіданні І сесії Сумської міської ради VIII скликання, визнано повноваження депутатів Сумської міської ради VIII скликання, зокрема визнано повноваження депутата відповідної ради ОСОБА_1 у відповідності до протоколу І пленарного засідання І сесії Сумської міської ради VIII скликання від 04.12.2020.

Отже, депутат Сумської міської ради VIII скликання ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, згідно п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» та Примітки до ст. 172-7 КУпАП, та на неї поширюється дія вказаного Закону, а тому остання зобов`язана виконувати вимоги Закону, в тому числі зазначені у ст. 28 вказаного Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно абзацам 10, 11 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

При цьому для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особи, і кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, слід встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у особи факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення/вчинення чи не вчинення дій; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість, прийняття рішень або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Таким чином, обов`язковою ознакою конфлікту інтересів є наявність суперечностей між особистими інтересами та службовими повноваженнями особи, які можуть вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Даний вплив може бути у разі наявності в особи дискреційних повноважень (коли особа може вибирати з декількох варіантів рішень чи дій той, який вважає найбільш прийнятним за відповідних обставин).

Відповідно до ч. 1 ст. 59-1Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради публічно повідомляє про конфлікт інтересів, який виник під час участі у засіданні ради, іншого колегіального органу (комісії, комітету, колегії тощо), відповідному колегіальному органу та не бере участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідним колегіальним органом.

Частиною 2 ст.35-1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

Враховуючи вище викладені норми чинного законодавства України, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у ОСОБА_1 був приватний інтерес у прийнятті рішення про вилучення з оперативного управління Комунальної установи Сумської гімназії № 1 нежитлові приміщення, розташовані по вул. Засумській, 3 в м. Суми та з подальшою передачею в оперативне управління Сумського закладу загальної середньої совіти І-ІІІ ступенів № 12 Сумської міської ради для розміщення навчального закладу освіти.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Як вбачається з роз`яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч.1 ст.1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Відповідно до Методичних рекомендацій НАЗК від 21.10.2022 року №13 «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів», приватним інтересом може вважатися будь-який як майновий, так і немайновий інтерес. Закон допускає необмежене коло обставин та ситуацій, що можуть свідчити про наявність приватного інтересу чи зумовлювати його виникнення за певних умов.

При вирішенні питання щодо наявності приватного інтересу у сфері службових повноважень, як складової конфлікту інтересів слід у кожному випадку враховувати конкретні обставини, відносини та зв`язки особи, обсяг її службових/представницьких повноважень під час прийняття того чи іншого рішення.

Так, ОСОБА_1 будучи керівником Сумського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 12 Сумської міської ради, на користь якого приймалося рішення про передачу в оперативне управління нежитлового приміщення, розташованого в підвальному приміщенні, загальною площею 97,4 кв.м., мала приватний інтерес, який полягав у покращенні умов функціонування навчального закладу, яким вона керувала за рахунок розширення площі та збільшенні кількості учнів в навчальному році.

Зокрема вказаний висновок апеляційного суду підтверджуються листом начальника управління освіти і науки Сумської міської ради Вербицької Н. № 13.01-18/1450 від 15.09.2023, відповідно до якого кількість учнів у Сумському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 12 Сумської міської ради у 2023/2024 році збільшився із 925 до 1009 учнів.

Окрім цього, враховуючи норми чинного законодавства, що регулюють порядок нарахування оплати праці працівників освіти, збільшення чисельності учнів освітнього закладу прямо впливає на розмір заробітної плати керівника навчального закладу.

Так, відповідно до Додатку 7 Наказу Міністерства освіти і науки України від 26.09.2005 № 557 «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 03.10.2005 за № 1130/11410, визначено тарифні розряди, на підставі яких розраховуються посадові оклади керівників закладів загальної середньої освіти, в залежності від кількості учнів та типу закладу.

Тарифний розряд посади керівника загальноосвітньої школи з кількості учнів від 301 1000 встановлено 16-17 (тарифний коефіцієнт 2,79-3) , а понад 1000 учнів - 17-18 (коефіцієнт 3-3,21).

Тому, наказом начальника управління освіти і науки Сумської міської ради № 212 від 31.08.2023, затверджено тарифний розряд 18, керівнику Сумського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 12 Сумської міської ради ОСОБА_1 , із врахуванням кількості учнів станом на 01.09.2023 - 1009 осіб.

Таким чином, вказані обставини свідчать про прийняття ОСОБА_1 рішення та вчинення нею дій в умовах реального конфлікту інтересів спричиненого суперечністю між її приватним інтересом та представницькими повноваженнями, що вплинули на об`єктивність та неупередженість прийнятого рішення щодо участі 09 серпня 2023 року під час ІІ пленарного засідання XLV сесії Сумської міської ради VIII скликання, при огляді питання про вилучення з оперативного управління Комунальної установи Сумської гімназії № 1 нежитлові приміщення, розташовані по вул. Засумській, 3 в м. Суми.

Також, як вірно вказав суд першої інстанції, доведеність винуватості ОСОБА_1 узгоджується і з юридичним висновком Правового управління СМР, всупереч якому і було прийнято зазначене вище рішення міськради, завдяки участі в голосуванні ОСОБА_1 , без якої не вистачило б голосів.

Щодо тверджень захисника про те, що передача приміщення здійснювалося на підставі припису Державної служби якості освіти, а не з метою досягнення особистого інтересу ОСОБА_1 , апеляційний вважає необґрунтованим та не спростовує висновок суду першої інстанції про наявність в діях останньої ознак адміністративного правопорушення, пов`язане з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Так, вказані доводи стосуються законності прийняття рішення Сумської міської ради № 4105-МР від 09.08.2023, яке вирішується господарським судом Сумської області на підставі поданої позовної заяви керівника Окружної прокуратури міста Суми до Сумської міської ради про визнання незаконним та скасування вказаного рішення.

Повідомлення ОСОБА_1 перед голосування про наявність у неї реального конфлікту інтересів у розгляді сесією міськради питання про вилучення з оперативного управління Комунальної установи Сумської гімназії № 1 нежитлового приміщення, розташованого по вул. Засумській, 3 в м. Суми, не звільняє її від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Оскільки усвідомлюючи про наявність реального конфлікту інтересів, ОСОБА_1 все одно прийняла участь у пленарному засіданні та проголосувала про передачу нежитлових приміщень в оперативне управління навчального закладу, в якому вона є керівником.

Щодо тверджень апелянта про існування двох протоколів відносно ОСОБА_1 , один з яких не було вручено останній, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, відповідно до рапорту старшого оперуповноваженого Управління стратегічних розслідувань в Сумської області Департаменту стратегічних розслідувань НП України Моспанова О., протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 30.10.2023 № 249/2023 відносно ОСОБА_1 , був помилково внесений до журналу реєстрації та обліку протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією Управління стратегічних розслідувань в Сумській області.

Отже, вказаний протокол не має жодної юридичної сили та не тягне за собою певних правових наслідків.

16 листопада 2023 року був складений інший протокол № 254/2023 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією відносно ОСОБА_1 , передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, який не був вручений останній через її відмову, про що зазначено у вказаному процесуальному документі.

Згідно ст.256 КУпАП, складання протоколу включає в себе, окрім відомостей про правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її підпис, підпис особи яка склала протокол, підпис свідків.

Таким чином, до внесення до протоколу всіх відомостей та підписів передбачених ст.256 КУпАП, він не вважається складеним. ОСОБА_1 була надана можливість ознайомитись з фабулою обвинувачення зазначеного у протоколі, дати пояснення, поставити підпис та отримати копію протоколу, проте вона відмовилася, про що до протоколу було внесено відповідні відомості.

Оцінюючі такі обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що працівниками поліції не було допущено порушень під час складання протоколу № 254/2023 та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Тому доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не була обізнана про існування іншого протоколу, спростовується матеріали справи.

Протокол є основною і обов`язковою формою фіксації факту адміністративного правопорушення, який повинен відповідати вимогам, що висуваються до його процесуальної форми і змісту і регламентовані ст.ст. 254-256 КУпАП. Фактичним моментом виявлення вчиненого правопорушення за статтею 172-7 КУпАП є дата з`ясування всіх необхідних даних, зібрання доказів щодо наявності (або відсутності) ознак складу правопорушення, що у свою чергу співпадає з датою складання протоколу, оскільки за вимогами ч. 1 ст. 254 КУпАП протокол уповноваженою особою складається саме про вчинення правопорушення. Тобто, моментом виявлення правопорушення є момент складення протоколу, оскільки зібрані матеріали (в т.ч. пояснення особи та надані нею докази) та фактичні дані потребують ґрунтовного аналізу і опрацювання, після чого може бути зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Процесуально такий висновок оформляється у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення. Таким чином, датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу, 16 листопада 2023 року, позаяк на момент складання протоколу були зібрані всі необхідні докази, що в сукупності свідчать про всі ознаки правопорушення.

Крім того, вказані обставини не впливають на винуватість чи невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбачений ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відносно твердження адвоката Конюшко Д.Б. щодо порушення судом першої інстанції процесуальних норм в частині розгляду протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язане з корупцією, у його відсутність, апеляційний визнає їх необґрунтованими.

Як вбачається із матеріалі справи, захисник ОСОБА_1 адвокат Конюшко Д.Б. звертався до суду першої інстанції із клопотанням про розгляду справи в режимі відеоконференції. Проте в обґрунтування заявленого клопотання, захисник визначив ОСОБА_1 , як потерпілу та зазначив, що остання притягується до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Окрім цього, в обґрунтування необхідності проведення судового засідання в режимі відеоконференції, захисник зазначив, що ОСОБА_1 не має можливості прибути в Зарічний районний суд м. Суми, оскільки періодично перебуває то в м. Києві, то в Донецькій області.

Проте, вказане спростовується належною процесуальною поведінкою ОСОБА_1 , котра на кожні судові засідання проведені в Зарічному районному суді м. Суми, прибувала особисто та про проживання в м. Києві чи в Донецькій області, суду не повідомляла.

Також, апеляційним судом встановлено, що 05 грудня 2023 року під час судового засідання, суддя розглянув подане клопотання захисника про проведення засідання в режимі відеоконференції, та протокольно відмовив у її задоволенні, мотивуючи це тим, що нормами КУпАП не передбачено проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу для проведення відеоконференцій «EASYCON».

Крім того, апеляційний суд враховує, що під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, складеного відносно ОСОБА_1 , остання користувалася своїми процесуальними правами та брала участь в судовому засіданні разом із захисником адвокатом Молібог Ю.М..

Також слід враховувати, що захисника адвокат Коняшко Д.Б. користуючись своїми процесуальними правами, в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 13 лютого 2024 року, в якій детально виклав доводи щодо її незаконності та необґрунтованості. Під час апеляційного розгляду справи адвокат Конюшко Д.Б. користувався своїми процесуальним правами, зокрема, надавав пояснення, а тому не був позбавлений права на захист та доступ до правосуддя.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя суду першої інстанції повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які були б підставою для скасування постанови. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Таким чином, враховуючи вказані обставини, всупереч доводам апеляційних скарг захисників, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування під час апеляційного перегляду не встановлено, а тому, постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 13 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, пов`язане з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. - залишити без змін, а апеляційні скарги захисників особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокатів Молібог Ю.М., Конюшка Д.Б. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.