ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2277/24 Справа № 203/3699/24 Суддя у 1-й інстанції - Шрамко Л. Л. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Афоніна Олександра Вікторовича в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2024 року якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 відсотків вартості товару з конфіскацією товару.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, під час здійснення перевірки законності ввезення на митну територію України транспортних засобів у якості гуманітарної допомоги зі звільненням від сплати обов`язкових митних платежів, зокрема, автомобіля марки «HYNDAI» моделі «SANTA FE» з VIN НОМЕР_1 (далі - автомобіль «HYNDAI SANTA FE») встановлено, що зазначений автомобіль ввезений на митну територію України 20.01.2023 через пункт пропуску «Щетині - Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці як гуманітарна допомога.

Згідно листа Львівської митниці від 14.03.2024 № 7.4-5/20-03/7.5/7706 як підстава для ввезення на митну територію України автомобіля «HYNDAI SANTA FE», ОСОБА_1 надано декларація про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 20.01.2023, де в розділі 6 «Отримувач» Військова частина НОМЕР_2 Міністерства оборони (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , м. Дніпро), в розділі 9 «Вид допомоги» - транспортний засіб: «HYNDAI SANTA FE» з VIN № НОМЕР_1 та лист військової частини від 11.01.2023 № 1029/нт.

Листом Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) від 15.02.2024 № 350/204/10/16 митницю було повідомлено, що з автомобіль «HYNDAI SANTA FE» з VIN № НОМЕР_1 військова частина не отримувала, не очікувала, для ввезення на територію України клопотань не подавала.

Згідно службової записки управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Дніпровської митниці від 01.05.2024 № 15/15-01/5102 вартість подібного транспортного засобу «HYNDAI SANTA FE» 2011 року виготовлення станом на 20.01.2023 становить 4 200,00 Євро що за курсом НБУ становить 165 990,30 грн.).

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України з приховуванням від митного контролю товар марки «HYNDAI» моделі «SANTA FE» з VIN НОМЕР_1 шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товарів документів декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 20.01.2023 та лист військової частини, що містять неправдиві відомості щодо одержувача.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що 21.07.2021 року рішенням КСУ № 3-р(ІІ)/2021 визнані неконституційними окремі положення ст. 471 МК України, а тому, ОСОБА_1 був визнаний винним у порушенні митних правил та до нього була застосована санкція у вигляді штрафу із конфіскацією товару, що йому не належить. Така санкція відповідає кримінальному покаранню, передбаченому ст. 53 КК України, що свідчить про можливе вчинення кримінального правопорушення.

Вказує, що ОСОБА_1 виступав виключно перевізником під час переміщення автомобіля через митний кордон України, він не несе відповідальності за тією об`єктивною стороною, яка вказана у протоколу про порушення митних правил.

Також зазначає, що до матеріалів справи не долучено жодного належного та допустимого доказу щодо вартості автомобіля, від якої залежить розмір штрафу, що може бути накладений.

Також вказує, що митний орган не вжив жодних заходів для встановлення місцезнаходження та вартості безпосереднього предмету ПМП, хоча мав таку можливість та час.

Зазначає, що ОСОБА_1 не мав спростовувати листи військової частини, так як він не має відношення до них, адже лише ввіз автомобіль і заповнив декларацію зі слів ОСОБА_3 , оригінал листа військової частини НОМЕР_5 не бачив та не мав у розпорядженні, а мав лише його фотографію, яку отримав через месенджер від ОСОБА_4 під час ввезення автомобіля.

ОСОБА_1 та його захисник Афонін О.В. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Представники митниці заперечували проти апеляційної скарги, її доводи вважали безпідставними.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши думку учасників провадження, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 486 МК УКраїни завдяннями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна,винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і ща яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визначється вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускаа настання цих наслідків.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Щодо обґрунтованості поширення на вказану категорію справ гарантій Конвенції необхідно зазначити таке.

Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення.

Відповідно звернуто увагу уповноважених осіб на необхідності дотримання правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належному фіксуванні доказів вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо.

У справах проти України ЄСПЛ розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Одночасно практика Європейського суду з прав людини щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації статті 6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

Вищезазначених вимог Закону судом першої інстанції не дотримано виходячи з наступного.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні апеляційної інстанції декларації ОСОБА_1 20.01.2023 року ввіз на митну територію України транспортний засіб марки Hyundai, модель SANTA FE, кузов № НОМЕР_1 , бувший у використанні, об`єм двигуна 2,2 D, оформлений у якості гуманітарної допомоги в умовах воєнного стану без оподаткування та застосовування заходів нетарифного регулювання і випущений на митну територію України. Отримувачем транспортного засобу в якості гуманітораної допомоги зазначена командира в/ч НОМЕР_2 .

Під час апеляційного розгляду встановлено, що в/ч НОМЕР_2 зазначений транспортний засіб не отримувала. В свою чергу, стороною захисту надано докази того, що даний транспортний засіб був переданий до іншої військової частини, а саме: в/ч НОМЕР_6 НГУ.

В судовому засіданні, за клопотання сторони захисту, було допитано в якості свідка голову БО БФ ОСОННЯ УКРАЇНИ ОСОБА_3 , який підтвердив, що транспортний засіб марки Hyundai, модель SANTA FE, кузов № НОМЕР_1 був переданий саме військовій частині НОМЕР_6 НГУ.

Також, було допитано в якості свідка заступника командира роти по роботі з особовим складом роти матеріально-технічного забезпечення 4 батальону оперативного призначення військової частин НОМЕР_6 ОСОБА_5 , який також підтвердив надходження даного транспортного засобу до їх військової частини.

Під час апеляційного розгляду митницею здійснено запит до в/ч НОМЕР_6 НГУ та отримано відповідь від т.в.о. командира даної в/ч ОСОБА_6 про те, що транспортний засіб марки Hyundai, модель SANTA FE, кузов № НОМЕР_1 отримано в/ч від ОСОБА_1 , долучено акт приймання-передачі гуманітарної (благодійної) допомоги від 14.03.2023 року.

З дослідженого в судовому засіданні акту прийому-передачі від 14.03.2023 року т.в.о. командира військової частини НОМЕР_6 НГУ полковник ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_8 транспортний засіб марки Hyundai, модель SANTA FE, кузов № НОМЕР_1 .

Адміністративне правопорушення, передбачене ст. 483 МК України, вчиняється лише з прямим умислом, коли особа знає, що документи, які вона подає митному органу, як підставу для переміщення товару, - містять неправдиві дані, але бажає таким чином незаконно перемістити товар.

Відповідно до п.6 постанову Пленуму ВСУ від 03.06.2005 "Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митни правил", для притягнення до відповідальності за ст. 483 МК України необхідна наявність умислу в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Не можна розгядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсности, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України.

Під час апеляційного розгляду суду не надано та не здобуто доказів про наявність вини в діях ОСОБА_1 у формі прямого умислу.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що в справі відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 надав митному органу підроблені документи чи документи одержані незаконним шляхом (висновки експертизи, покази свідків, вирок суду), які б доводили його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

З 22.02.2022 року Указом Президента України в Україні введено воєнний стан. Збройні Сили України потребували і потребують в засобах пересування, а тому небайдужі громадяни іноземних держав, волонтери, благодійні організації з початку війни опікуються зазначеними питаннями.

Судом встановлено, що ввезений 20.01.2023 транспортний засіб марки Hyundai, модель SANTA FE, кузов № НОМЕР_1 , бувший у використанні, безпосередньо переданий військовій частині НОМЕР_6 НГУ, що підтверджено актом прийому передачі. Вказаний транспортний засіб використовується для потреб ЗСУ.

Ту обставину, що саме в/ч НОМЕР_2 , яка зазначена декларантом як отримувачем транспортного засобу, не підтвердила отримання вказаного автомобіля, суд не бере до уваги, зважаючи на умови, в яких було ввезено автомобіль, нагальність потреб в його використанні військовослужбовцями.

На переконання суду, дотримання формальності передачі транспортного засобу на ЗСУ не може превалювати над необхідністю його нагального використання.

Крім того судом встановлено, що ввезений транспортний засіб не відноситься до преміум-класу, а є бюджетним, що свідчить про те, що вказаний автомобіль дійсно використовувався військовими.

Також матеріали не містять відомостей, про те, що вказаний транспортний засіб був використаний в інший спосіб, в тому числі, що був проданий на території України.

З огляду на наведене, під час апеляційного розгляду не здобуто доказів про наявність суб`єктивної сторони, прямого умислу в діях ОСОБА_1 , що у свою чергу свідчить про відсутність вини.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 527 МК України у справі про порушення митних правил суд (суддя) виносить постанову про закриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно с п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведені обставини, матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останнім інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 483 ч.1 МК України, що виключає провадження у справі та підлягає закриттю.

Керуючись ст. 294 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Афоніна Олександра Вікторовича в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати не винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МКУ та провадження по даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун