Єдиний унікальний номер 728/1695/24
Номер провадження 3/728/785/24
П О С Т А Н О В А

28 жовтня 2024 року м. Бахмач
Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі головуючої судді Роздайбіда О.В. при секретарі Петренко О.Г.,
розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №1(м.Бахмач) Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не повідомив,
за ч.2 ст. 130 КУпАП, -
Згідно протоколу 28.06.2024 року о 23 год. 15 хв. в м. Батурин по вул. Кодакова, 18 ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAEW00 NEXIA д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Оскільки дії водія ОСОБА_1 носять ознаки правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130КУпАП справу направлено для розгляду до суду.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений за адресою, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Враховуючи, що про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 був повідомлений своєчасно та належним чином, від нього не надійшла заява про відкладення розгляду справи, суд вважає за необхідне розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 .
Фактично, перед судом поставлено єдине питання: дослідити надані поліцією докази в частині підтвердження/спростування доводів ОСОБА_1 щодо керування ним транспортним засобом.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наданих в суді пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, та безпосередньо її ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.
Відповідно до статті 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення має бути чітко зазначено, які конкретно дії вчинила особа, чим допустила адміністративне правопорушення.
За змістом ст. 252 КУпАПсуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає за повторне протягом року керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п. 1.10 ПДР України водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Відповідно до п.2.9 (а)ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р., водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Згідно абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду роз`яснено, що для притягнення до відповідальності за статтею 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли водій почав рухатись.
У постанові від 20.02.2019 року Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду в рамках справи№404/4467/16-азазначено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні статті 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.
Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Як було встановлено судом під час судового розгляду, матеріали справи не містять в собі належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом, вказували на наявність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Так, суду надано поліцією, як докази винуватості ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, довідку про наявність посвідчення водія, довідку про належність транспортного засобу Део Нехсія ОСОБА_2 , акт огляду на стан сп`яніння, направлення га огляд до КНП «Бахмацька міська лікарня», копія постанова про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та відеозапис на диску.
Відтворивши вказаний запис у судовому засіданні убачається, що відео розпочинається з того, що видно, як стоїть автомобіль , мотор не працює, на водійському та пасажирському місцях немає нікого. Біля машини знаходиться двоє осіб , чоловік і жінка, яка збирається оскаржувати дії працівників поліції. Обличь при цьому на записі не видно , так як камера захоплює лише нижні частини тіла. Встановити особу водія, під час керуванням він був та чи рухався автомобіль не можливо. З відеозапису не зрозуміло, які ознаки алкогольного сп`яніння були наявні у особи та на підставі чого мав бути проведений огляд особи на яку складено протокол. Крім того на доданому суду записі відсутня дата і час проведення відеозапису, що унеможливлює встановленню часу події. До того ж не зафіксовано моменту складання протоколу на місці події.
З метою усунення суперечностей, в судове засідання було викликано особу, яка складала протокол.
Свідок, а саме особа яка складала протокол, працівник поліції ОСОБА_3 пояснив, що того вечора здійснював патрулювання м. Батурина. Побачив ,як автомобіль здійснив поворот без включеного світлового покажчика. Зупинивши, підійшов і почав здійснювати відеофіксацію на бодікамеру. Автомобіль вже був заглушений і двоє осіб знаходились біля машини. Особу, а саме чоловіка, який був водієм, встановили з його слів і по програмі в робочому планшеті. До того ж, він не заперечував, що вживав спиртне, проте від огляду відмовився, як на місці так і у лікарні. За що на водія ОСОБА_1 був складений протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Окремо суд звертає увагу, що працівник поліції взагалі не роз`яснював будь-яких прав ОСОБА_1 , що є грубим порушенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Також, сумнівний у справі є й акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, оскільки підпису ОСОБА_1 про його згоду з результатами огляду останній не містить, а з технічного носія не убачається того, що такий акт взагалі не пропонувався ОСОБА_1 до підпису. Крім того вищезазначений акт не складається , коли водій відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння.
До того ж органом, яким складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не доведено факту виконання останнім функцій водія транспортного засобу, що є обов`язковою суб`єктною ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Отже, повно і об`єктивно дослідивши надані докази, суд не знаходить беззаперечних доказів вини ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.
Згідно з п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАПпровадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33-36, ч.1 ст.130,247, 251,252,283-285, 307-308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Роздайбіда