П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 року м. Київ

Справа № 753/3851/24

Провадження: № 33/824/2060/2024

Київський апеляційний суду у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідомої Т. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року, винесену під головуванням судді Заруби П. І.

про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1. ст. 130 КУпАП,

у с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АДД №031718 від 04 лютого 2024 року, ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , правопорушник) в м. Києві на вул. Вишняківська,1, 04 лютого 2024 року о 17 годині 34 хвилин, керував транспортним засобом Volkswagen Crapter, державний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія в установленому законом порядку проводився із застосуванням приладу, «Драгер» Alcotest 6820 ARJL.0314, результат огляду 1, 52 %. чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року, з урахуванням виправлених описок внесених відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2024 року, визнано ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст.130 КУпАП та призначено йому стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 02, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, просивзмінити покарання на більш м`яке, яке не передбачає позбавлення права керування транспортними засобами.

На обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що 04 лютого 2024 року у нього сталось емоційне потрясіння, через яке він вживав алкогольні напої, за кермо він сідати не збирався, однак подзвонила сусідка та поросила перепаркувати його авто, оскільки автомобіль заважає їй виїхати. Він повідомив, що не може, оскільки вживав алкогольні напої, однак вона сказала, що поспішає і тому, оскільки його товариш мав приїхати лише згодом, а сусідка не мала досвіду керування такого типу транспортними засобами, що йому належить, він змушений був сісти за кермо та переставити транспортний засіб. В цей час під`їхали працівники поліції, які, як з`ясувалось стояли за будинком, і склали відносно нього протокол. Вказує, що не може погодитись із оскаржуваною постановою, оскільки водійське посвідчення це єдиний спосіб отримувати прибуток на утримання дітей, які перебувають на вихованні, оскільки їх матір проходить службу в ЗСУ. Зауважує, що доставляє, шість днів на тиждень, ліки до Чернігівської та Сумської областей.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином.

Згідно ч.ч. 5,6 ст. 294 КУпАП апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання.

Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, з підстав проходження медичного обстеження. Доказів на підтвердження вказаної обставини суду не надано.

Ураховуючи наведене, розгляд відбувся за відсутності скаржника відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП.

Дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доходжу висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення, районний суд посилався на дані, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення ААД№031718, роздруківці з приладу Drager, акті огляду про стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозаписів з нагрудної бодікамери поліцейського.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 , в м. Києві на вул. Вишняківська,1, 04 лютого 2024 року о 17 годині 34 хвилин, керував транспортним засобом Volkswagen Crapter, державний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія в установленому законом порядку проводився із застосуванням приладу, «Драгер» Alcotest 6820 ARJL.0314, результат огляду 1, 52 %.

Протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП, викладена у протоколі суть правопорушення є зрозумілою та відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 266 КУпАП передбачено, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких с підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування піл впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно з п. 7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків; не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви, - визначено п.6 Розділу ІІ згаданої Інструкції.

Відповідно до п.п.2,3 Розділу ІІ Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Встановлено, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, що зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції. Результати огляду показали, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 погодився з результатами огляду (1,52 %), підписавши відповідну роздруківку з приладу «Alcotest 6810».

Слід відмітити, що огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою вказаного технічного засобу проводився за згодою ОСОБА_1 , який у разі незгоди з його результатами мав право пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, однак, діючи на власний розсуд, таким правом не скористався. Напроти, підтвердив факт вживання алкоголю.

Отже, оцінивши усі докази у справі як кожен окремо, так і у їх сукупності, а саме протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, роздруківку з алкотестеру, суд першої інстанції правильно встановив факт керування ОСОБА_1 транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, при апеляційному перегляді справи ОСОБА_1 , у апеляційній скарзі, підтвердив факт, що перепаркував автомобіль, тим самим підтвердивши факт керування ним транспортного засобу.

Підсумовуючи вищевикладене, доходжу висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини правопорушення та, як наслідок, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Слід зазначити, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року).

Доводи апеляційної скарги про те, що залишення ОСОБА_1 без свідоцтва на право керування транспортними засобами може призвести до втрати заробітку, а отже він не матиме можливості утримувати сім`ю, суд приймає до уваги, однак, зважаючи на безальтернативну санкцію статті 130 КУпАП не може змінити призначене судом першої інстанції покарання на більш м`яке покарання, крім того правопорушником не додано до справи будь яких доказів неможливості виконання ним іншої роботи.

За наслідками перевірки судового рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, місцевим судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування, скаржником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова Дарницького районного суду міста Києва від 12 березня 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 284, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 12 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Невідома