Справа № 307/2841/24
Провадження № 3/307/1234/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бряник М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №286494 від 18.06.2024 року вбачається, що 18 червня 2024 року о 13 год. 10 хв. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) на напрямку прикордонного знаку №290 на відстані 1000 метрів до лінії державного кордону в межах прикордонної смуги в районі залізничного вокзалу було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який спільно з громадянином України ОСОБА_2 , здійснили спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон, чим порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а саме: спроба незаконного перетинання державного кордону України будь яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинене группою осіб.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку смс на номер мобільного телефону зазначеного у заяві від 18.06.2024 року у судове засідання не з`явився. 18.07.2024 року подав до суду письмові пояснення, в яких зазначає, що він зі своїм товаришем ОСОБА_2 з метою працевлаштування у готельний комплекс «Лотес» прибули на залізничну станцію Солотвино-1 18 червня 2024 року. Вказує, що дану вакансію знайшов через кадрово-рекрутингову агенцію «Станіславівська компанія», , місто реєстрації Івано-Франківськ. По дорозі йому зателефонували і повідомили, що персонал вже не потрібен, тому вони не прибувши на станцію взяли квитки до м. Хмельницький. Однак вийшовши з потягу до них підійшли працівники прикордонної служби, з?ясувати мету прибуття, ОСОБА_1 зазначає, що вони пояснили ситуацію та повідомили, що у них вже є квитки до Хмельницького і вони мають очікувати потяг. Після чого працівники прикордонної служби відвезли їх на розмову до відділлу прикордонної служби, де їх повністю обшукали, перевірили мобільні телефони та переконались, що вони не збираються перетинати кордон, ними було надано пояснення у письмовій формі. Оскільки, у ОСОБА_1 та його товариша не було прописного із собою, прикордонники викликали працівників Територіального центру комплектування, та виписали штраф у розмірі 1700 грн. та вручили повістки. У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 стверджує, що йому не було відомо про внесення змін постановою № 1292 від 7 грудня 2023 року Уряду України до Постанови КМУ від 27 липня 1998 р. № 1147 «Про прикордонний режим», де йдеться про обмеження щодо вільного в?їзду, перебування, проживання, провадження робіт й пересуванні осіб у прикордонній смузі (на ділянці місцевості завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону), тому вважає, що у його діях не було ні прямого ні непрямого умислу для вчинення правопорушення передбаченого ст. 204-1 ч.2 КУпАП. В підтвердження наведених обставин додав до матеріалів справи квитки на потяг рейсом Солотвино 1 Хмельницький, який відправляється 18.06.2024 року о 13 год. 40 хв. З наведених обставин просив справу про адміністратвине правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши письмові пояснення ОСОБА_1 , розглянувши дану справу вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, виходячи з наступного.

З письмових пояснень ОСОБА_3 , яким складено протокол про адміністративне правопорушення вбачається, що 18 червня 2024 року о 13 годині 10 хвилин на східній околиці населеного пункту Солотвино на напрямку прикордонного знаку №290 в районі залізничної станції, на відстані 1000 метрів до лінії державного кордону, в межах прикордонної смуги, були виявлені громадяни України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у яких при перевірці були відсутні військово-облікові документи, дозволи органу охорони державного кордону на перебування чи проведення робіт в прикордонної смузі. Громадяни розповідали, що прибули для працевлаштування, але незадовго до прибуття їм повідомили, що працівники більше не потрібні. Проте зв?язатися з особою не вдалося можливим, для підтвердження або спростування вищезазначеної інформації. Тому у зв`язку з наведеними обставинами на осіб було оформлено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1КУпАП (а.с.3).

При цьому, ні з вказаного пояснення ні протоколу адміністративного правопорушення не можливого встановити в який саме спосіб вказані особи здійснювали спробу незаконного перетину та взагалі чи мала місце така спроба.

З долучених до матеріалів справи письмових пояснень та доказів, вбачається, що ОСОБА_1 , було придбано квиток на потяг рейсом Солотвино 1 Хмельницький, який відправляється 18.06.2024 року о 13 год. 40 хв.

З викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення, вбачається що останнього було виявлено в районі залізничного вокзалу.

Посадовою особою, яка складала протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, обставин щодо місця його виявлення не враховано, хоч таке як встановлено під час розгляду справи, були основними доводами наявності у ОСОБА_1 умислу на спробу незаконного перетину кордону.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 та ст. 252 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинених групою осіб. Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №286494 від 18.06.2024 року та долучені до нього матеріали справи, письмові пояснення ОСОБА_1 вважаю, що спроба перетину ОСОБА_1 будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, не доведена оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази, що свідчать про спробу перетину ним кордону. Будь-яких інших доказів, які б надавали можливість стверджувати про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.

Письмові пояснення ОСОБА_1 долучені до матеріалів справи, у своїй сукупності свідчать про відсутність з боку останнього вчинення спроби щодо перетину кордону.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

З контекстного аналізу зазначених вимог закону випливає, що висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З урахуванням наведених обставин, вважаю, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247 п. 1, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду на протязі десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя М.М. Бряник