ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 679/1155/24

Провадження № 33/4820/690/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції за участю секретаря Мельничук К.С., Колпакова А.В. та його захисника Бойка В.Ф., апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ОСОБА_2 на постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 03 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України , пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

За постановою суду, 05 липня 2024 року о 22:40 год. ОСОБА_1 , рухаючись поблизу будинку № 7 по просп. Незалежності м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, керував транспортним засобом «Volkswagen Jetta» із реєстраційним номером НОМЕР_1 у порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України у стані алкогольного сп`яніння, який було встановлено за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» із результатом тестування 2,49 проміле.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 Бойко В.Ф. просить постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 03 жовтня 2024 року змінити виключивши з її резулятивної частини застосування щодо ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення його права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стверджує, що під час прийняття рішення по справі судом першої інстанції не враховано характеризуючі документи і пом`якшуючі вину ОСОБА_1 обставини, а саме визнання вини та щире каяття.

Окрім того, ОСОБА_1 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, будь-яких наслідків від його дій не настало, є особою похилого віку (пенсіонером), але продовжує трудову і активну громадську діяльність, являється волонтером громадської організації «Енергія сердець» здійснюючи безкоштовні послуги по перевезенню вантажів власним транспортним засобом.

Апелянт зазначає, що у КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж визначено законом, проте така норма присутня в КПК України. А тому, у даному провадженні слід застосовувати аналогію права та призначити основне стягнення нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст.130 ч.1 КУпАП.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 та його захисник Бойко В.Ф. підтримали доводи апеляційної скарги захисту, просили її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до ст.294 ч. 7 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому висновок суду першої інстанції в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Вимоги сторони захисту про зміну рішення суду в частині накладення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом обгрутовані тим, що він раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, є пенсіонером, продовжує трудову і активну громадську діяльність, а також являється волонтером громадської організації «Енергія сердець», якій надає власним транспортним засобом безкоштовні послуги по перевезенню вантажів.

Між тим, суд не може проігнорувати санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП, якою передбачено адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тобто безальтернативне стягнення.

Разом з тим, в контексті апеляційних вимог, апеляційна інстанція приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.33 ч.2 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Разом з тим, за змістом статті 130 ч.1 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із аналізу вищевказаної норми закону убачається, що санкція ст.130 ч. 1 КУпАП не є альтернативною, а передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу поєднаного із позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому, у даному випадку, загальні засади призначення адміністративного стягнення, визначені ст. 33 ч. 1 КУпАП не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки передбачено накладення стягнення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Тобто у цій справі, з огляду на встановлену законодавством безальтернативну санкцію за ст.130 ч.1 КУпАП ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.

При цьому, дана категорія правопорушень вчиняється водіями тільки навмисно, вчинене відносить до грубого порушення, а водій не може не розуміти загрози для оточуючих внаслідок власної поведінки, зокрема і для осіб, яким надає допомогу з огляду на свої службові обов`язки.

У даному випадку, з огляду на положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права, також вважаю за потрібне звернути увагу на наступне рішення.

По справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Позитивні відомості стосовно особи ОСОБА_1 , який провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, не можуть слугувати підставою для задоволення апеляційних вимог з урахуванням встановленої законодавцем безальтернативної санкції, характеру вчиненого діяння та суспільної небезпеки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , як водій, керуючи джерелом підвищеної небезпеки з ознаками алкогольного сп`яніння, усвідомлював, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих, проігнорував обов`язок пройти медичний огляд.

Отже, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, не лише відповідає санкції ст.130 ч.1 КУпАП України, вимогам ст.ст. 33, 34 КУпАП України щодо загальних правил накладення стягнення, а також є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню.

Законодавець не передбачає можливості призначення стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Одночасно слід зауважити, що з огляду на примітку до ст. 22 КУпАП, положення зазначеної норми не застосовуються до адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП.

Отже, наведені доводи сторони захисту в апеляційній скарзі про призначення ОСОБА_1 стягнення без позбавлення права керування транспортним засобом не відповідають вимогам Закону.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 03 жовтня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: