Справа № 128/1983/24
Провадження № 33/801/657/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Фанда О. А.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 липня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 25 червня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 статті 130 КпАП України,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 25 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КпАП України, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік. А також стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, у якій просила постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що матеріали про адміністративне правопорушення розглянуто за відсутності ОСОБА_1 та її захисника, що позбавило особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, права на захист. Крім того, вважає, що зупинка автомобіля під керуванням ОСОБА_1 здійснена за відсутності законних для цього підстав, а матеріали справи не містять доказів складання протоколу про порушення ОСОБА_1 ПДР України на підтвердження підстав зупинки. Також апелянт вказує, що відеозаписи, надані працівниками поліції, не можуть бути належним доказом вини ОСОБА_1 , оскільки вони не є безперервними, а пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я поліцейськими було тільки запропоновано, однак не роз`яснено де саме та протягом якого часу його необхідно пройти.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Панасюк К.Ю. вимоги апеляційної скарги підтримала на умовах, викладених у ній, та клопотала про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , яка не може з`явилися в судове засідання.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглядаючи справу в межах апеляційних вимог, апеляційний суд, зокрема, зобов`язаний перевірити питання про те, чи порушив суд першої інстанції право на захист ОСОБА_1 , розглянувши справу без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності та її захисника адвоката Панасюк К.Ю.

Так, матеріали страви містять рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (судової повістки), яке повернулось до суду першої інстанції з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». При цьому, судова повістка відправлялась на адресу ОСОБА_1 , що вказана у протоколі про адміністративне правопорушення- АДРЕСА_1 .

Водночас захисник ОСОБА_1 - адвокат Панасюк К.Ю. у апеляційній скарзі посилається на те, що прибувши до приміщення суду у день призначення справи до розгляду, вона повідомила секретаря судових засідань про намір подати клопотання, а далі зареєструвала його у відповідному порядку.

Після реєстрації вказаного клопотання її було повідомлено, що таке буде розглядатись суддею одноособово, тобто без участі адвоката, а тому вона покинула приміщення суду, розуміючи, що справа по суті не буде розглядатись.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, брати участь у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено статтею 268 КпАП України, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Апеляційний суд враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

В мотивувальній частині оскаржуваної постанови зазначено, що в судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась. При цьому причини неявки судом жодним чином не відображені у оскаржуваній постанові.

Щодо участі у судовому засіданні захисника адвоката Панасюк К.Ю., то судом зазначено, що нею було подано клопотання про повернення матеріалів адміністративної справи на доопрацювання.

Відповідно до ст. 279 КпАП України, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до приписів ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду встановлено, що суддею суду першої інстанції порушено порядок розгляду справи про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення прав сторони захисту.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що захисник Панасюк К.Ю., яка з`явилась в судове засідання та подала клопотання про направлення справи для дооформлення, не була заслухана судом та була позбавлена судом можливості обґрунтувати свою позицію та висловити заперечення проти протоколу про адміністративне правопорушення, не брала участі в дослідженні доказів та обставин.

Позаяк особа, яка подала клопотання про повернення протоколу про адміністративне правопорушення для дооформлення, розраховує на його задоволення, що виключає розгляд справи по суті, у випадку відмови в задоволенні такого клопотання, суду належало відкласти розгляд справи і надати захисту можливість подати свої заперечення по суті правопорушення.

Тим більше, що захисник фактично з`явилася в день і час розгляду справи судом, і була готова взяти участь в судовому засіданні, в тому числі під час вирішення поданого нею клопотання.

За таких підстав доводи апеляційної скарги у цій частині є слушними, а тому постанова суду підлягає скасуванню.

Разом з тим, скасувавши постанову суду першої інстанції з підстав порушення порядку розгляду справи, суд апеляційної інстанції повинен вирішити справу по суті.

Перевіркою судом апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апеляційним судом встановлено наступне.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 290147 від 13 травня 2024 року водій ОСОБА_1 на автомобільній дорозі М-21, 312 км, с. Березина Вінницького району Вінницької області, 13.05.2024 о 19-38 год керувала транспортним засобом «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовилась, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані працівниками поліції за частиною 1 статті 130 КпАП України.

Частиною першою статті 130 КпАП України встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів що, знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, при обставинах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується зібраними у справі доказами.

Керування транспортним засобом водієм, який перебуває або підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом статей 254, 255 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України.

Відповідно до статті 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище перекладача, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності і , при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Зазначені вище вимоги працівниками поліції виконано, зокрема, у ньому чітко вказано суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 сумніву не викликає, оскільки складений та підписаний уповноваженою особою - інспектором СРПП ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом поліції Гаврилюком Б.С., із зазначенням усіх необхідних даних, відповідно до вимог статей 254, 256 КАП України, тому є належним і допустимим доказом по справі.

Також вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України підтверджується: актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; відеозаписами із боді-камери поліцейського.

Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння складено протокол про адміністративне правопорушення, з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за змістом якої водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про небезперервність відеозапису, оскільки такі доводи не виключають наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та не впливають на законність складеного протоколу, за наявності у справі інших належних та допустимих доказів, які в сукупності підтверджують факт відмови водія від проходження огляду на визначення стану сп`яніння.

Так, відеозапис дійсно складається із окремих фрагментів, проте час початку та закінчення, а також зафіксовані обставини є послідовними та продовжуваними, зокрема, на відеозаписах зафіксовані: факт зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , озвучення причини зупинки, висловлення підстав для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та роз`яснення наслідків відмови від проходження такого огляду містяться на одному із наданих відео та підтверджують всі обставини вчиненого правопорушення.

Твердження апелянта про не складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення на підтвердження підстав зупинки транспортного засобу апеляційний суд відкидає як необґрунтовані, оскільки статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, крім іншого, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Матеріалами справи підтверджено, що до патрульної поліції на водія автомобіля «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 надійшла скарга від пішохода, поліцейські зупинили вказане авто, як того вимагає вищевказана норма закону. Однак, вимог про обов`язкове складання протоколу на підставі звернення громадян законодавство не містить. Вказане не може бути й підставою для сумніву у наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що працівники поліції свідомо не роз`яснили їй де і коли вона має право пройти освідування, то вони є надуманими, оскільки на відеозаписі зафіксовано як поліцейські неодноразово роз`яснюють ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та пропонують проїхати у заклад охорони здоров`я для проходження такого огляду, який належить проходити в присутності працівників поліції.

Доводи захисту про те, що працівники поліції начебто стежили за ОСОБА_1 з тим, щоб незаконно зупинити її і скласти протокол за ч. 1 статті 130 КпАП України суд апеляційної інстанції відкидає як надумані, так як ОСОБА_1 нічого не перешкоджало пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку і спростувати припущення анонімного заявника чи працівників поліції про те, що вона нібито керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Отже апелянтом не наведено доводів на спростування факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Натомість позиція ОСОБА_1 спростовується сукупністю доказів у справі і спрямована на уникнення відповідальності за вчинене.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про скасування постанови Вінницького районного суду від 25 червня 2024 року та ухваленням нової постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України.

Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 25 червня 2024 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України та застосувати до неї адміністративне стягнення в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн на користь держави.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник