Справа № 738/860/24 Головуючий у 1 інстанції Волошина Н. В.
Провадження № 33/4823/699/24
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 11 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 10 квітня 2024 року о 23 год. 16 хв, по вул. Чернігівський шлях, 60 у м. Мена, Чернігівської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВMW 520i, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження у справі закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що працівниками поліції неправильного кваліфіковані дії ОСОБА_1 , оскільки він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, а тому в його діях вбачається порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху, що є окремим складом адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, а не пункту 2.9 «а» ПДР України, як зазначено у протоколі.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, про час і місце розгляду справи були поінформовані належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №185644 від 11.04.2024, ОСОБА_1 , 10 квітня 2024 року о 23 год. 16 хв., по вул. Чернігівський шлях, 60 у м. Мена, Чернігівської області, керував транспортним засобом марки BMW 520i, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у КНП «Менська міська лікарня» та підтверджується висновком медичного огляду № 16 від 10.04.2024 року, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3).

Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного лікарем КНП «Менська міська лікарня» ОСОБА_3 від 10.04.2024, згідно якого ОСОБА_1 на момент огляду перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.с.5).

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського слідує, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху. Під час спілкування у поліцейських виникла підозра про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, про що йому було повідомлено. ОСОБА_1 не заперечував, що вживав слабоалкогольні напої. Після чого йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки, або в закладі охорони здоров`я, останній погодився пройти огляд в лікарні. Після чого, працівниками поліції ОСОБА_1 був доставлений до лікарні, де за результатами медичного огляду лікарем зроблено висновок про те, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Під час проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився продути спеціальний технічний засіб та наполягав на відібранні зразків крові для її дослідження на вміст алкоголю. Працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в лікарні та випадки відібрання біологічного матеріалу для лабораторного дослідження. На вимогу ОСОБА_1 у нього було відібрано кров для дослідження на вміст алкоголю.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а тому порушив вимоги пункту 2.5, а не 2.9 «а» Правил дорожнього руху, є непереконливими, оскільки на вимогу поліцейського ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, куди він був доставлений працівниками поліції. В медичному закладі він не висловлював заперечення проти проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в цілому, а лише відмовився від продуття приладу «Алконт», пояснюючи це тим, що він міг би це зробити і на місці зупинки транспортного засобу, а навпаки наполягав на відібранні крові на дослідження, що свідчить про його бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а не про відмову від такого огляду.

Відтак, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані як порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, оскільки перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння встановлено лікарем на підставі клінічних ознак, зазначених у акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №16 від 10 квітня 2024 року, згідно з яким поведінка ОСОБА_1 збуджена, ейфорична, балакуча, метушлива; мовна здатність: порушення артикуляції, змазаність мови; почервоніння обличчя, спітніння; зіниці розширені, реакція на світло жива; міміка жвава; хода хитка; присутній запах алкоголю з порожнини рота.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП та містить у собі всі необхідні дані, в тому числі чіткий виклад суті адміністративного правопорушення, що йому інкримінується, вказаний пункт Правил дорожнього руху, який порушений водієм та зазначено частину статті, якою передбачена відповідальність за допущене порушення. У протоколі відсутній підпис та його пояснення по суті порушення.

До того ж, будь-яких зауважень щодо оформлення протоколу, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Інші твердження ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання ним уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а постанову Менського районного суду Чернігівської області від 11 липня 2024 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний