Справа №452/3900/24
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2024 року м.Самбір
Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Кущ Т.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Самбора Львівської області, громадянки України, українки, що має вищу освіту, розлученої, маючої на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -
21 жовтня 2024 року до суду від Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області надійшов для розгляду протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП відносно ОСОБА_1 ..
З протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , яка є матір`ю малолітньої дитини сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухилилась від виконання передбачених ст.150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьківських обов`язків, внаслідок чого 17 вересня 2024 року об 11 год. 30 хв. її малолітній син ОСОБА_2 , перебуваючи на території школи, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , брав участь у бійці, під час якої шарпав за одяг малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та вдарив його кулаком.
Розгляд справивперше було призначено на 04 листопада 2024 року о 15 год. 00 хв., який було відкладено на 26 листопада 2024 року об 11 год. 00 хв..
За протоколом про адміністративне правопорушення та матеріалами справи ОСОБА_1 відмовилась від надання пояснень.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення не визнала, посилаючись на те, що вона постійно проводила профілактичні бесіди із сином з приводу правил поведінки в загальних громадських місцях, у тому числі в школі із одноклассниками. Жодного разу скарг на її сина з боку педагогічного колективу школи та від батьків однокласників не надходило. Крім того зазначила, що в даному конкретному випадку відповідальність мають нести керівник та інші відповідальні працівники школи, оскільки бійка між дітьми відбулась на території школи під час перерви між уроками.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до матеріалів адміністративної справи, на підтвердження вини ОСОБА_1 працівниками поліції складено протокол серії ВАД №377140 від 15 жовтня 2024 року.
Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною першою статті 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
З об`єктивної сторони даного правопорушення під невиконанням обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей слід розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна турбота, зокрема, про виховання і навчання малолітніх та/або неповнолітніх дітей. Ухилення батьків і осіб, які їх замінюють, від виконання своїх обов`язків може виражатися в тому, що вони не піклуються про моральне виховання, фізичний розвиток дітей і зміцнення їхнього здоров`я, створення необхідних умов для своєчасного одержання ними освіти, успішного навчання, підготовки до трудової діяльності, тощо.
Ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.
Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання малолітніх та/або неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.
Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані
піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють, відносно дітей, котрі стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за відповідні порушення батьків або осіб, які їх замінюють, мають притягувати до відповідальності за ст.184 КУпАП.
Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.
З суб`єктивної сторони зазначене правопорушення характеризується лише прямим умислом, тобто особа повинна усвідомлювати суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачати його суспільно небезпечні наслідки і бажати їх настання.
Статтею 251 КУпАП визначено поняття доказів. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
З урахуванням вищезазначеного, судом встановлено, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не мають жодного правового обґрунтування, оскільки не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами.
Як зазначено в ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З наданих до суду матеріалів суддя не вбачає об`єктивного підтвердження факту ухилення ОСОБА_1 від виконання передбаченого законодавством обов`язку щодо виховання свого малолітнього сина. Підстав вважати, що ОСОБА_1 не виховує дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, матеріалами справи не встановлено.
Сам по собі факт того, що малолітній син ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , брав участь у бійці з іншими дітьми на території школи в період учбового процесу не може розцінюватись як незабезпечення саме матір`ю належного виконання обов`язків щодо навчання та виховання дитини.
Разом з тим, суддя звертає увагу, що згідно абз.11 ч.2 ст.54 Закону України «Про освіту» від 05 вересня 2017 року №2145-VIII, педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники зобов`язані, зокрема, захищати здобувачів освіти під час освітнього процесу від будь-яких форм фізичного та психологічного насильства, приниження честі та гідності, дискримінації за будь-якою ознакою, пропаганди та агітації, що завдають шкоди здоров`ю здобувача освіти, запобігати вживанню ними та іншими особами на території закладів освіти алкогольних напоїв, наркотичних засобів, іншим шкідливим звичкам.
Відповідно до «Положення про організацію роботи з охорони праці та безпеки життєдіяльності учасників освітнього процесу в установах і закладах освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 26 грудня 2017 року №1669, викладач, учитель, класовод, куратор групи, класний керівник, вихователь є відповідальним за збереження життя і здоров`я здобувачів освіти під час освітнього процесу.
З аналізу положень ст.38 Закону України «Про повну загальну середню освіту», ст.54 Закону «Про освіту» та «Положення про організацію роботи з охорони праці та безпеки життєдіяльності учасників освітнього процесу в установах і закладах освіти» слідує, що під час перебування дітей у закладі освіти, відповідальність за їхнє життя та здоров`я несуть керівник та інші працівники такого закладу.
Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, оцінюючи зібрані докази, зважаючи на відсутність даних, які б підтверджували факт ухилення ОСОБА_1 від виконання нею батьківських обов`язків, суд дійшов висновку про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, та, з огляду на вищевикладене, в її діях відсутні ознаки зазначеного адміністративного правопорушення.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, - у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись стст.184,247,283,284 КУпАП, суддя,
П О С Т А Н О В И В :
Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст.184 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя: Т.М. Кущ