Номер провадження: 33/813/1725/24
Номер справи місцевого суду: 523/6084/24
Головуючий у першій інстанції Ружицький В.В.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кравець Ю.І.,за участю: секретаря судового засідання Гасанової Л.Я. кизи, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 30 травня 2024 року,-

установив

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тобто 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, та позбавити права керування транспортними засобами строком на один рік.Стягнуто судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Обставини справи

Відповідно до оскарженої постанови суду, 10.03.2024 року о 22 год.10 хв. в м. Одеса, по вул.Вапняна, 59, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «»Део ланос» д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, який було встановлено поліцейським в результаті огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, чим порушив приписи п.2.9 «а» ПДР України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, розглянути клопотання, які зазначені в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що судом не було надано правової оцінки відсутності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, за таких обставин висновок лікаря-нарколога (а.с. 2) є недійсним. Не надано оцінки підставам працівниками поліції зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та не вирішено клопотання про виклик та допит лікаря, яке містилось в письмових зауваженнях від 29.05.2024 року. Також в оскаржуваній постанові не мотивовано чому не взято до уваги долучені стороною захисту зауваження.

Не взято до уваги також факт незаконного обшуку поліцейськими ОСОБА_1 після зупинки.

Судом не перевірено правильність складення протоколу працівниками поліції і не надано оцінку допущеним порушенням вимог ч.2 ст.254 КУпАП під час його оформлення, також той факт, що поліцейськими не було роз`яснено права ОСОБА_1 , що порушило його право на захист.

Судом першої інстанції не було надано матеріали справи для ознайомлення стороні захисту і в оскаржуваній постанові мотиви прийнятого рішення не наведено.

Позиції учасників апеляційного розгляду

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду..., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п.2.9а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас, порушення вказаного пункту Правил передбачає встановлену Кодексом України про адміністративні правопорушення відповідальність за ч.1 ст.130 цього Кодексу.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений положеннями ст.266 КУпАП, а також Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.

Згідно п.4) розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). У розумінні вимог п.7) розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Відповідно до п.12) розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи вказану справу додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, посилання ОСОБА_1 на те, що судом першої інстанції не були розглянуті його клопотання про повернення матеріалів адміністративної справи через порушення при складанні протоколу є необґрунтованими.

Так з оскаржуваної постанови убачається, що суд їх розглянув та відмовив у вказаному клопотанні адже протокол та матеріали справи відповідають приписам КУпАП. Щодо клопотання про витребування свідоцтва лікаря то воно було адресоване саме інспектору УПП то ж судом не розглядалося. Разом з тим, суд не мав правових підстав сумніватися в компетентності лікаря який провадив огляд, адже вказана особа працює на посаді у відповідному медичному закладі визначеному для проведення оглядів і за відсутності права на їх проведення лікар не був би допущений до такої діяльності, тоді як ОСОБА_1 доказів протилежного не надав.

ОСОБА_1 не був обмежений в реалізації свого права на захист, оскільки належним чино сповіщався про розгляд справи у суді першої інстанції, звертався із зауваженнями та клопотаннями, розгляд справи неодноразово відкладався з метою забезпечення ознайомлення останнього із матеріалами справи. Проте ОСОБА_1 до суду першої інстанції не з`являвся, за таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягається до відповідальності, явка якої не є обов`язковою, адже ОСОБА_1 уникав судового розгляду та зловживав своїми правами з метою затягування розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у п.35 рішення по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989 року, зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується:-

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 905342 від 25.03.2024 року, в якому наведені обставини порушення п.2.9 а «Правил дорожнього руху» (а.с.1);

- висновоком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 20.03.2024 р. № 000793, за яким у ОСОБА_1 виявлено факт перебування останнього в стані наркотичного сп`яніння (а.с.2);

-довідкою про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протягом року відповідно до якої до адміністративної відповідальності він не притягувався (а.с.8);

-довідкою про наявність у ОСОБА_1 права керування транспортними засобами категорії В та В-1 (а.с.9);

- письмовими доказами відеодисками на яких зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 (а.с.10а).

Вказаний протокол був власноруч підписаний ОСОБА_1 . При цьому в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» він зазначив, що зауваження, заперечення і пояснення надасть під час розгляду справи у суді в письмовому вигляді.

Апеляційний суд зазначає, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 березня 2024 року за №000793 проведеним у КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР. Згідно вказаного висновку ОСОБА_1 під час медичного огляду перебував у стані наркотичного сп`яніння (а.с.2).

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що підозри у лікаря нарколога він не викликав, у нього був зрив за 3 дні до вказаних подій і він в тому зізнався. У крові наркотичний засіб тримався тримався, але він був тверезий.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Апеляційний суд визнає докази достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 10 березня 2024 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Вищевказані докази, поза розумним сумнівом доводять, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи про те, що в порушення положень ч.2 ст.254 КУпАП протокол не був складений поліцейськими протягом 24-х годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, не можуть бути підставою для скасування оскарженої постанови.

Так, правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_1 було вчинено 10 березня 2024 року.

В цей же день, протягом двох годин був доставлений до КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР для проходження огляду на стан сп`яніння.

Проведення лабораторних досліджень потребувало певного часу і ОСОБА_1 був повідомлений лікарем про те, що висновок щодо результатів медичного огляду буде готовий пізніше, приблизно через місяць.

Висновок був виготовлений 20.03.2024 року.

Крім того, в матеріалах справи міститься повідомлення про запрошення ОСОБА_1 до підрозділу патрульної поліції на 10 годину 15 квітня 2024 року,

Разом з тим, ОСОБА_1 з`явився 25 березня 2024 року, коли і був складений протокол відносно нього, а також надані його письмові пояснення (а.с. 3-4).

Враховуючи особу ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, беручи до уваги те, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, суд першої призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, що відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 30 травня 2024 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець