Справа № 331/6446/24
Провадження № 3/331/2402/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Кольц Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії ААД №986918 від 10.10.2024 року, що надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, працевлаштованої майстром в Концерн «Міські теплові мережі», що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 122-4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до опису правопорушення у проколі серії ААД №986918 від 10.10.2024 року 09.10.2024 року о 18-15 годин в м. Запоріжжя, у дворі будинку 50 по вулиці Шкільна в місті Запоріжжя водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем RENAULT SANDERO державний номерний знак НОМЕР_2 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, місце дорожньо-транспортної пригоди залишила, чим порушила п. 2.10 «а» ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнала. Вказала, що виїжджала з паркувального місця, в цей час випадково зачепила припаркований автомобіль GEELY державний номерний знак НОМЕР_3 . Після зіткнення ОСОБА_1 почала шукати власника постраждалого автомобіля, питати у сусідів. У цей час ОСОБА_1 подзвонили та повідомили про необхідність приїхати додому для того, щоб зробити ін`єкцію батькові, адже він хворіє та без цієї ін`єкції в нього міг розпочатись больовий синдром. Після того як ОСОБА_1 з`їздила до батька, вона повернулась до місця ДТП, де зустрілась із ОСОБА_2 , власником постраждалого автомобіля, для того, щоб владнати ситуацію. Потім, через деякий час їй подзвонили з поліції та попрохали приїхати. Коли ОСОБА_1 приїхала до Управління патрульної поліції їй вручили протоколи. ОСОБА_1 розкаялась, просила суворо не карати.

Адвокат, який діє в інтересах ОСОБА_1 ОСОБА_3 підтримав пояснення останньої. Просив призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією статті 124 КУпАП у вигляді штрафу, з огляду на те, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнала.

Другий учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 зазначив, що не заперечує проти пояснень ОСОБА_1 . Підтвердив, що ОСОБА_1 повернулася на місце ДТП, однак на той час поліцейські уже склали протокол. Також підтвердив, що ОСОБА_1 , відшкодувала завдані йому збитки, претензій до неї він не має. .

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , її адвоката, ОСОБА_2 , дослідивши протокол та додані до нього письмові докази суд приходить до наступного висновку .

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини.

Складом адміністративного правопорушення є передбачена нормами права сукупність ознак (елементів), за наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Таку сукупність ознак формують чотири складових елементи: об`єкт, об`єктивна сторона (характеризують зовнішню сторону правопорушення); суб`єкт та суб`єктивна сторона (характеризують внутрішню сторону правопорушення).

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення полягає у вчиненні особою дій, на порушення п. 2.10 Правил дорожнього руху, які регулюють поведінку водія, який став учасником дорожньо-транспортної пригоди.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, серед іншого:

2.10. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

У судовому засіданні досліджені:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №986918 від 10.10.2024 року, складений відносно ОСОБА_1 за порушення ст. 122-4 КУпАП ,

-схема місця ДТП, на якій зображене місце розташування транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди, місце зіткнення транспортних засобів, також зазначено пошкодження транспортного засобу GEELY MR715A державний номерний знак НОМЕР_3 передній бампер, переднє ліве крило, передня ліва фара;

-письмові пояснення ОСОБА_4 , відповідно до яких він став свідком того як 09.10.2024 року о 18-15 годин за адресою вул. Шкільна, буд. 50 в м. Запоріжжя автомобіль FORD червоного кольору під час виїзду з місця паркування пошкодила автомобіль GEELY, після чого поїхала з місця дорожньо-транспортної пригоди;

-письмові пояснення ОСОБА_1 , які тотожні поясненням, які вона надала в судовому засіданні;

-пояснення, які ОСОБА_2 надав в судовому засіданні;

-фотознімком, на якому зафіксовані пошкодження транспортних засобів після дорожньої транспортної пригоди за участю транспортних засобів.

Із суб`єктивної сторони правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП характеризується прямим умислом.

Згідно норми статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У своїх поясненнях, особа щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, винуватість у вчиненні ДТП не заперечувала, однак зазначила, що від`їхала з місця дорожньо-транспортної пригоди за об`єктивних обставин, після чого повернулась, у зв`язку із чим суд не вбачає одну із складових адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а саме залишення місця ДТП для приховання вчиненого адміністративного правопорушення та не понесення за це відповідальності.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява F 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).

У зв`язку із тим, що матеріалами справи про адміністративне правопорушення не підтверджено наявності у діях ОСОБА_1 умислу (суб`єктивної сторони як обов`язкового елементу складу адміністративного правопорушення), суд не може констатувати наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутність складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 27, 34, 35,122-4, 247, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Д.М. Кольц