ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/350/24 Справа № 707/1064/24 Категорія: ч. 5 ст. 126 КУпАП Головуючий у І інстанції Суходольський О. М. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову Черкаського райсуду Черкаської обл. від 20.05.2024 р., якою ОСОБА_1 ,

який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , грома-

дянина України, військовослужбовця

ЗСУ, проживає

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто судовий збір в розмірі 605,6 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 10.04.2024 р. о 16:20 год. на а/д Золотоноша-Сміла-Умань 41 км ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Jetta», р/номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, дане правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1. а) ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову в зв`язку з порушенням норм процесуального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що на його думку, суд безпідставно не застосував принцип аналогії закону найбільш близької галузі права, тобто кримінального права, та не задовольнив клопотання про зупинення провадження по справі або не переніс розгляд справи. Ст. 335 КПК України допускає зупинення судового провадження у справі, коли обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом на час мобілізації на особливий період до звільнення такої особи з військової служби. На його думку була наявна підстава для зупинення провадження. Вважає, що передбачені Конституцією України, його права порушені, оскільки він повідомляв суд завчасно про перебування на військовій службі. Категорично не погоджується з висновком суду про те, що власними діями уникає адмінвідповідальності, тому вважає, що суд першої інстанції виніс рішення з порушенням процесуального права, не забезпечивши принципу змагальності сторін, не надав права на захист та проігнорував право бути почутим і скористатися правом на допомогу від фахівця в галузі права.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Неодмінним конституційним правом людини й громадянина є право на судовий захист, закріплене у ст. 55 Конституції України.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адмінправопорушення, передбачених ч. 1 ст. 44, ст. ст. 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, ч. 3 ст. 178, ст. ст. 185, 185-1, 185-7, 187 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адмінвідповідальності, є обов`язковою. Цей перелік є вичерпним та ч. 5 ст. 126 КУпАП до нього не входить, тому доводи апеляційної скарги, що суд, розглянувши справу без участі правопорушника, порушив право на захист ОСОБА_1 є необґрунтованими, тому що, як вбачається з матеріалів справи він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а закон не встановлює його обов`язкову участь у розгляді справи.

Докази належного повідомлення правопорушника про час та місце розгляду справи наявні в матеріалах провадження.

Апеляційним судом встановлено, що протокол про адмінправопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП надійшов на розгляд до Черкаського райсуду Черкаської обл. 18.04.2024 р. (а. пр. 7).

19.04.2024 р. на адресу, зазначену ОСОБА_1 при складанні протоколу про адмінправопорушення, направлена судова повістка про виклик до суду на 9:00 год. на 29.04.2024 р. (а. пр. 9); повторно повістка направлялася 29.04.2024 р. про виклик до суду на 9:00 год. на 20.05.2024 р. (а. пр. 11). 15.05.2024 р. ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив суду першої інстанції клопотання про зупинення провадження по справі (а. пр.17-18), яке продублював електронною поштою 20.05.2024 р. (а. пр. 13).

Чинним КУпАП не передбачено та не врегульовано порядок зупинення провадження у справі, за виключенням справ про адмінправопорушення, пов`язані з корупцією.

За таких обставин, суд, за наявності клопотання правопорушника про зупинення судового розгляду у зв`язку з проходженням ним військової служби або відкладення розгляду справи, мав право вирішувати чи є вказані причини поважними та чиє є підстави для задоволення клопотання. Суд належним чином обґрунтував своє рішення про розгляд справи без участі правопорушника та про відсутність підстав, передбачених законом, для зупинення провадження та вважав за можливе розглянути справу без участі правопорушника. Апеляційний суд не вбачає в цих діях порушення права на захист, тому що дії суду першої інстанції ґрунтуються на вимогах закону.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Як встановлено апеляційним переглядом, вказані вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адмінправопорушення були дотримані та виконані в повному обсязі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними протоколу про адмінправопорушення серії ААД №310680 від 10.04.2024 р.; даними витягів з АРМОР від 11.04.2024 р. про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та за ч. 4 ст. 126 КУпАП; даними копії постанови Козелецького райсуду Чернігівської обл. від 12.10.2023 р. про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП; даними відеозапису, з яких вбачається, що обставини, які викладені в протоколі про адмінправопорушення, а саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом без права керування транспортним засобом.

До матеріалів справи про адмінправопорушення долучена довідка про вилучення посвідчення водія у ОСОБА_1 на підставі рішення суду про позбавлення права керування транспортними засобами, що підтверджено довідкою відділення адмінпрактики відділення поліції (а. пр. 5).

Також, в матеріалах справи наявні докази на підтвердження такої кваліфікуючої ознаки, як повторність, оскільки відповідно до довідки адмінпрактики відділення поліції, 24.01.2024 р. ОСОБА_1 притягався працівником патрульної поліції до адмінвідповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 жодних дій для залучення адвоката для захисту його прав та представництва в суді не зробив, а тому доводи апеляційної скарги в частині порушення його права на захист апеляційний суд вважає необґрунтованими та вони задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не застосував принцип аналогії закону з найбільш близької галузі права, тобто кримінального права, та не задовольнив клопотання про зупинення провадження по справі, що вказує на не безсторонність суду, яка проявилася у його відсутності під час розгляду справи про адмінправопорушення є необґрунтованими.

З тексту апеляційної скарги вбачається, що апелянт не згоден з рішенням суду, однак апеляційна скарга лише цитує положення Конституції України, КПК України , КУпАП, рішень ЄСПЛ та посилання на рішення цього суду без вказівок в чому полягає не відповідність оскаржуваного судового рішення цим актам.

Дії судді, застосована ним процедура жодним чином не вплинули і не могли вплинути на формування сукупності доказів вчинення адмінправопорушення. Розглянувши справу і прийнявши рішення на основі повного, всебічного, об`єктивного й неупередженого дослідження й аналізу матеріалів, направлених правоохоронним органом, суд діяв виключно у межах власної функції - відправлення правосуддя.

Доводи апелянта про незаконність постанови суду у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи є необґрунтованими та спростовуються даними відеозапису.

Суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, зокрема його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи та які були досліджені судом першої інстанції.

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу про адмінправопорушення не встановлено, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд визнає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчинені ним адмінправопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для то-го, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, в даному випадку апеляційним переглядом не встановлено, а тому необхідно апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Черкаського райсуду Черкаської обл. від 20.05.2024 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.