ПОСТАНОВА

Іменем України

27.11.2024 Справа №607/23164/24 Провадження №3/607/9601/2024

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від відділення поліції № 4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , працюючої технологом ТОВ «Вінісан», особи з інвалідністю 3 групи, у якої на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИЛА:

21.10.2024 на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від відділення поліції № 4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 618172 від 23.10.2024 зазначено, що 22.10.2024 о 08 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи у коридорі будинку за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила фізичне домашнє насильство відносно свого неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: схопила останню за шию та притиснула до стіни, чим завдала потерпілій фізичного болю. Правопорушення вчинене ОСОБА_1 повторно протягом року.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.09.2024 ОСОБА_1 була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та на неї накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою органу Національної поліції кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винуватою себе у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнала. Пояснила, що протягом тривалого часу між нею та її свекрухою ОСОБА_3 наявний конфлікт щодо нерухомого майна. Через це ОСОБА_3 та її дочка і онука негативно налаштовують проти ОСОБА_1 її неповнолітніх дітей. Свекруха та її рідні купують дітям ті речі, які ОСОБА_1 сама купити не може, та постійно втручаються у питання виховання дітей. Так, 21.10.2024 у суді здійснювався розгляд справи за позовом ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей та її свекруха без її дозволу привела неповнолітню Софію на суд, щоб давати показання проти ОСОБА_1 , унаслідок чого дитина не відвідувала школу. Наступного дня 22.10.2024 Софія, яка б мала йти до школи, знову виходила з дому без сумки та її очікувала ОСОБА_3 . Оскільки ОСОБА_1 припускала, що свекруха знову веде кудись дитину без її дозволу, то не випускала дочку з хати і в коридорі притиснула її рукою до стіни. Однак вона дочку не душила, а притиснула рукою за груди, нижче шиї. Пояснила, що не мала наміру вчиняти відносно дочки фізичне насильство.

У судовому засіданні 27.11.2024 потерпіла ОСОБА_2 у присутності представника органу опіки та піклування Тернопільської міської ради повідомила, що її мати вчинила відносно неї домашнє насильство фізичного характеру. Так, 22.10.2024 вона мала з бабцею йти до лікаря-стоматолога, про що не повідомила маму. У коридорі мати не випускала її з хати, схопила за шию та притиснула до стіни, що завдало їй фізичного болю. Вона вирвалась, вибігла з будинку та розказала про все бабці, а також потім подзвонила батькові, який вже тривалий час перебуває за кордоном. Бабця через цей випадок звернулась у поліцію, яка наступного дня приїхала до них додому. Зазначила, що у липні 2024 року мати почала постійно конфліктувати із нею та її старшою сестрою, кричить на них, забирає телефон, не готує їсти, хоча до цього часу усе було добре. Наполягала на притягненні матері до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та потерпілої, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі за текстом Закон) домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 17 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 цього Закону дитина, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з вказаних вище порушень.

Так, суд встановив, що 22.10.2024 о 08 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи у коридорі будинку за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила фізичне домашнє насильство відносно свого неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: схопила останню за шию та притиснула до стіни, чим завдала потерпілій фізичного болю.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- заявою ОСОБА_3 від 23.10.2024, відповідно до якої остання просить притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка вчиняє домашнє насильство відносно своєї неповнолітньої дочки;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 23.10.2024, у яких остання повідомила, що 22.10.2024 мала намір разом із своєю онукою відвідати стоматолога. Близько 08 год. 40 хв. прийшла онука та повідомила, що ОСОБА_1 схопила її за шию та притиснула до стіни, чим завдала останній фізичного болю;

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 23.10.2024, зміст яких відповідає обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення та повідомлений у судовому засіданні;

- копією свідоцтва про народження дитини ОСОБА_2 ;

- постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.09.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та на неї накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн.

Крім цього, обставини, встановлені у судовому засіданні, узгоджуються з даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 618172 від 23.10.2024, в якому процесуально зафіксовані конкретні обставини вчинення адміністративного правопорушення.

Так, суд враховує пояснення неповнолітньої ОСОБА_2 , надані у судовому засіданні, відповідно до яких дитина розцінювала дії ОСОБА_1 саме як домашнє насильство, а не просто як черговий конфлікт з матір`ю, та просила притягнути останню до адміністративної відповідальності за таке насильство. При цьому потерпілою особою є неповнолітня дитина, яка унаслідок свого віку є соціально та фізично незахищеною особою та потребує додаткової опіки і догляду від повнолітніх членів своєї сім`ї.

За таких обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства фізичного характеру, тобто умисне вчинення дій фізичного характеру (притискання), внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілої, вчинене особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відтак ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення.

Обираючи вид та розмір адміністративного стягнення, суд відповідно до ст. 33, 34, 35 КУпАП приймає до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, ОСОБА_1 працює, є особою з інвалідністю, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставини, що пом`якшують відповідальність, відсутні.

Обставини, що обтяжують відповідальність, відсутні.

З урахуванням викладеного суд доходить переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки це буде достатнім та необхідним для виховання правопорушниці та запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Крім цього, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. 27, 33, 34, 35, 40-1, 173-2, 245, 251-252, 283-285, 287, 289, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяІ. В. Марциновська