Справа №579/212/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Моргун О. В.
Номер провадження 33/816/604/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 листопада 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., за участю секретаря судового засідання Авраменко Д. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 579/212/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 29.02.2024, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ,

захисника адвоката Рекухи В. Г.,

установив:

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову судді та ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у справі, оскільки т/з він не керував, а лише знаходився у т/з, який був припаркований. Т/з керував ОСОБА_5 , показання якого були безпідставно не враховані суддею. Відеозаписи не доводять поза розумним сумнівом факт керування ним т/з, суддя з власної ініціативи викликав в судове засідання та допитав поліцейського, порушивши принцип рівності сторін процесу.

Постановою судді Кролевецького районного суду Сумської області від 29.02.2024 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17000 грн із позбавленням права керування т/з на строк 1 рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_3 27.01.2024 о 16:56 в м. Кролевець, пл. Миру, 6, керував т/з Volkswagen Golf, д. н. з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, хитка хода). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_3 та його захисника Рекухи В. Г., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 283366 від 27.01.2024, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку, що водій ОСОБА_3 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду відповідно встановленого порядку відмовився, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_6 (поліцейського), згідно яких він 27.01.2024 перебуваючи на чергуванні їхав дорогою і побачив т/з Volkswagen, який звернув до кафе «Капучіно» на пл. Миру, де зупинився. Зі сторони водія вийшов ОСОБА_3 , а пасажир цього автомобіля повідомив, що просив ОСОБА_3 повозити його в цей день. ОСОБА_3 відмовився проходити медичне освідування, тому інший поліцейський почав складати протокол. При цьому ОСОБА_3 відмовився бути присутнім та втік, від пояснення та підпису відмовився;

- показаннями свідка ОСОБА_5 , згідно яких він 27.01.2024 під`їхав зі сторони ринку до кафе «Капучіно» на пл. Миру. ОСОБА_3 сів за кермо автомобіля і в цей час під`їхали поліцейські, які сказали, що ОСОБА_3 вживав алкоголь. Поліцейські пропонували ОСОБА_3 пройти медичне освідування на стан сп`яніння на місці зупинки т/з або в лікарні, але вони з ОСОБА_3 звідти пішли;

- відеозаписом з спеціальних технічних засобів поліцейських, на яких зафіксовані обставини встановлення особи ОСОБА_3 , який керував т/з, виявлення у нього при спілкуванні поліцейськими ознак алкогольного сп`яніння, вимоги ОСОБА_3 про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння, відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки т/з, так і в найближчому закладі охорони здоров`я (а. с. 8).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому в протоколі та у постанові судді присутнє посилання на порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

У разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», така особа підлягає огляду на відповідний стан сп`яніння.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ, а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського.

Водій т/з, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки т/з або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а у разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (ч. 6 ст. 266 КУпАП, п. 6, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду»).

Таким чином, ОСОБА_3 , який керував т/з і щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, а водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), а кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, який повинен контролювати свій т/з таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку (п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Відеозапис події правопорушення є об`єктивним доказом у справі і не залежить від суб`єктивного сприйняття будь-якою особою, а тільки засвідчує, що у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм надання водію можливості пройти огляд на стан сп`яніння у передбачений законом спосіб, тому категорична відмова ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я в порушення імперативних приписів п. 2.5 ПДР цілком логічно завершилось складенням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що поліцейським при складанні цього протоколу дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси ОСОБА_3 як учасника дорожнього руху. При цьому вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення містить всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона) відмова особи, яка керує т/з, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, конкретний пункт ПДР 2.5 і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, свідки відмови останнього від проходження огляду.

Здійснена апеляційним судом перевірка і аналіз зазначених вище доказів дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи, а за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові судді обставин саме ОСОБА_3 керував т/з, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, і на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки т/з та в закладі охорони здоров`я, так як будь-який обґрунтований сумнів спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, внаслідок чого доводи апеляційної скарги з цих підстав також на увагу не заслуговують і є безпідставними.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що він т/з не керував, а лише знаходився у ньому, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки вони суперечать наявним у справі доказам.

Зокрема, допитаний в якості свідка поліцейський ОСОБА_6 пояснив, що службовий автомобіль їхав за т/з Volkswagen Golf, д. н. з. НОМЕР_1 , а коли останній зупинився, то місці водія знаходився саме ОСОБА_3 , а не будь-яка інша особа, що підтверджується наданим відеозаписом події. При цьому і свідок захисту ОСОБА_5 підтвердив в суді той факт, що ОСОБА_3 , коли під`їхали поліцейські, знаходився за кермом т/з Volkswagen Golf, д. н. з. НОМЕР_1 .

Показання свідка ОСОБА_5 в частині того, що саме він керував т/з, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та суперечать дослідженим доказам, тому апеляційний суд не може прийняти їх до уваги у вказаній частині.

Таким чином, ОСОБА_3 , як особа, яка керувала т/з і щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Апеляційним судом не встановлено суттєвих суперечностей між показаннями свідків та відеозаписами події щодо моменту прибуття на місце зупинки т/з Volkswagen Golf, д. н. з. НОМЕР_1 службового автомобіля поліцейських і моменту, коли свідок ОСОБА_5 (з його слів) покинув водійське місце у т/з Volkswagen Golf, д. н. з. НОМЕР_1 , а його місце зайняв ОСОБА_3 , враховуючи сукупність всіх обставин справи, які виключають будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, а безсторонній та неупереджений аналіз наявних доказів свідчить, що версія уповноваженої особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, пояснює всі встановлені судом фактичні обставини, що мають відношення до події правопорушення.

Наявності таких обставин, яким неможливо надати розумного пояснення або які б свідчили про можливість іншої версії події, апеляційним судом встановлено не було, а будь-який обґрунтований сумнів, як зазначалось вище, спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених в суді, є та версія події, яка дає підстави для висновку про те, що 27.01.2024 о 16:56 в м. Кролевець, пл. Миру, 6 т/з Volkswagen Golf, д. н. з. НОМЕР_1 керував ОСОБА_3 .

Що стосується доводів апеляційної скарги про недопустимість як доказу відеозаписів з технічних засобів поліцейських, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки вони відповідають вимогам закону, зокрема доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Вказаним вище Порядком закріплено правило фіксації саме відмови водія чи особи, яка керувала т/з, від огляду на стан сп`яніння, а не будь-яких інших подій, що не мають відношення для встановлення складу конкретного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, крім іншого, є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Послідовність викладення в диспозиціях наведених вище правових норм завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів адміністративного судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, сумлінного виконання своїх обов`язків. При цьому недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини, тобто імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини.

Відтак, у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України, тому вирішуючи питання про вплив будь-яких порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння на доказове значення отриманих у його результаті відомостей, суд повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання. Тобто, невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність, адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 29.02.2024 відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов