КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 33/824/3315/2023 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Яворського М.А., за участю секретаря судового засідання Сукач О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану захисником Гречківським Євгеном Леонідовичем, на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 16 травня 2024 року щодо притягнення :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання (перебування) - АДРЕСА_1 .,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 235 від 26 березня 2024 року, ОСОБА_1 обіймаючи посаду головного інспектора з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплатим послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абзацу 1 частини 2 статті 45 даного Закону, 16 жовтня 2023 року припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, 11 грудня 2023 року о 18 годині 09 хвилин несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у власному персональному електронному кабінеті, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Гречківський Є.Л.подав апеляційну скаргу, відповідно до якої пояснює, що апеляційну скаргу подано з пропуском строку через те, що 28 травня 2024 року апеляційну скаргу створено та направлено до Київського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд», проте вказана апеляційна скарга не була зареєстрованою та на офіційному сайті Судової влади України була відсутня інформація про таку апеляційну скаргу, а матеріали не були передані до суду апеляційної інстанції. Зазначає, що повний текст оскаржуваної постанови отримано через підсистему «Електронний суд» 22 травня 2024 року. Відтак, просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Так, в апеляційній скарзі захисник вказує, що суд не дослідив питання місця вчинення інкримінованого правопорушення й помилково прийняв твердження щодо визнання місцем вчинення - колишнє місце роботи ОСОБА_1 .

Захисник вважає, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення та пояснення ОСОБА_1 не мають прийматись судом як належні докази, оскільки складені не уповноваженими на те особами. Крім того, ОСОБА_1 не повідомлялось, що справу про притягнення до адміністративної відповідальності буде розглянуто в строки, визначені ст. 277 КУпАП й відмітка про таке відсутня в протоколі.

Разом з тим, вважає посилання суду першої інстанції на підписання ОСОБА_1 «Попередження про обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції», як на доказ обізнаності його з обов`язком подання декларації помилковим, оскільки із підписаного попередження не можливо встановити обсяг інформації, що була донесена ОСОБА_1 .. Вказує, що при підписанні вказаного документа не проводилось детального інструктажу щодо обмежень, вимог чи заборон, передбачених законом.

Адвокат Гречківський Є.Л. наголошує й на тому, що судом не було враховано обставин, які зумовили допущення прострочення ОСОБА_1 декларації, а саме необізнаності з вимогами Закону України «Про запобігання корупції», перше подання декларації, часове співпадіння звільнення з попереднього місця роботи з поновленням обов`язку з подання декларацій та працевлаштуванням на поточному місці роботи, заклопотаність у зв`язку із новим працевлаштуванням.

Крім того, судом безпідставно не було враховано обставин, що позитивно характеризують ОСОБА_1 , зокрема, його дії щодо максимального забезпечення дотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції» при звільненні, його поведінку під час збирання доказів та при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, добросовісність при судовому розгляді, утримання ним пенсіонерів - бабусі та дідуся, позитивних характеристик з попереднього та поточного місця роботи, відсутності у нього юридичної освіти та юридичних знань.

Так, захисник вважає, що наявні підстави для визнання адміністративного правопорушення малозначним, адже саме цілковите визнання важливості та обов`язковості дотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції», вид займаної посади, що не відноситься до посад з високим чи підвищеним рівнем корупційних ризиків, неможливість справлення значного негативного впливу на стан законності, добросовісна поведінка ОСОБА_1 , що свідчить про повагу до закону та сприяє утвердженню верховенства права та законності.

Крім того, протягом 2021-2022 років у майновому стані ОСОБА_1 не відбулось жодних змін в майновому стані, й він не мав заінтересованості в тому, щоб умисно не подавати декларацію при звільненні, а також, що з метою дотримання вимог закону, ОСОБА_1 звертався за допомогою в поданні декларацій до спеціалістів Департаменту транспортної інфраструктури для перевірки заповнених ним декларацій.

Враховуючи викладене, захисник Гречківський Є.Л. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

При апеляційному розгляді справи адвокат ОСОБА_1 - Гречківський Є.Л. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

При апеляційному розгляді справи прокурор ОСОБА_3 заперечив щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив залишити подану апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, які з`явились на розгляд до суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, доводи захисника ОСОБА_1 - Гречківського Є.Л. про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 16 травня 2024 року, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що 16 травня 2024 року було ухвалено оскаржувану постанову. ОСОБА_1 та його захисник були присутні в судовому засіданні, що вбачається із тексту постанови (а.с.100-103).

Захисник Гречківський Є.Л. отримав копію оскаржуваної постанови за допомогою підсистеми «Електронний суд» 22 травня 2024 року (а.с.133).

В подальшому, за допомогою підсистеми «Електронний суд» захисник ОСОБА_1 - Гречківський Є.Л. 28 травня 2024 року подав апеляційну скаргу (а.с.107-130).

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 16 травня 2024 року як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 172-6 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За диспозицією ч.1 ст.172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Приписами статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено коло осіб, на яких поширюється дія цього Закону, зокрема у пп.«в» п.1 ч.1 якої до кола таких осіб включаються державні службовці.

Згідно з вимогами ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу Департаменту транспортної інфраструктури №264-к від 29 листопада 2022 року ОСОБА_1 призначено на посаду головного інспектора з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинку, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з 01 грудня 2022 року (а.с.46).

Наказом Департаменту транспортної інфраструктури №1-к від 02 січня 2023 року ОСОБА_1 присвоєно дев`ятий ранг державного службовця (а.с.47).

З матеріалів справи вбачається, що 01 грудня 2022 року ОСОБА_1 прийняв присягу державного службовця (а.с.50).

Також встановлено, що 01 грудня 2022 року ОСОБА_1 було попереджено про обмеження, пов`язані з прийняттям на державну службу, зокрема, встановлені Законом України «Про державну службу», а також Законом України «Про запобігання корупції» (а.с.51).

Відповідно до посадової інструкції головного інспектора з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вказана посада належить до категорії посади державної служби «В» (а.с.48-49).

Відповідно до наказу Департаменту транспортної інфраструктури №214-к від 16 жовтня 2023 року ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади головного інспектора з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинку, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 16 жовтня 2023 року за угодою сторін (а.с.49).

Отже, у зазначений вище період перебування на посаді державної служби, у відповідності до пп.«в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 був суб`єктом, на якого поширювалась дія вказаного Закону та суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , являючись у зазначений вище період державним службовцем, та будучи відповідно до пп. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ст.45 Закону несвоєчасно, а саме 11 грудня 2023 року подав декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чим порушив вимоги, передбачені чинним законодавством України щодо фінансового контролю, та вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 також не заперечується.

Відтак, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях останнього складу зазначеного адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, оскільки цей висновок ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні обставин даної справи, що стосуються часу, суті адміністративного правопорушення та вини вказаної особи у його вчиненні.

Апеляційний суд критично оцінює посилання апелянта на те, що особу не було належним чином повідомлено про встановлені законом обмеження, а також обов`язку, зокрема, в частині необхідності подачі декларації у встановлені строки, оскільки вказане спростовується матеріалами справи, зокрема підписаним ОСОБА_1 попередженням про обмеження (а.с.51).

Відповідно до вимог ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Посилання апелянта про звільнення його від адміністративної відповідальності за малозначністю є непереконливими, з огляду на те, що адміністративне правопорушення вчинене ним, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не може бути визнано малозначним, оскільки є корупційним правопорушенням, тяжкість якого обумовлена ступенем недовіри суспільства до осіб, уповноважених на виконання функцій місцевого самоврядування.

Даних про те, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення, пов`язане з корупцією, є малозначним, матеріали справи не містять.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладене з дотриманням вимог ст.33 КУпАП. Процесуальних порушень, які б могли слугувати безумовною підставою для зміни чи скасування судового рішення, не виявлено. За таких обставин постанова судді є законною.

Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану захисником Гречківським Є.Л., слід залишити без задоволення.

Керуючись положеннями статті 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 16 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Гречківським Євгеном Леонідовичем, залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 16 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.А.Яворський