ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 677/368/24

Провадження № 33/4820/465/24

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А.

за участю секретаря судового засідання Жураківського В.А.

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Керницької О.В.

прокурора Загродської Л.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Керницької О.В. на постанову судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 21 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені суддею І інстанції обставини

Постановою судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 21 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, внаслідок чого на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок.

Відповідно до зазначеної постанови ОСОБА_1 , згідно з підпунктом «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», 20.10.2023 припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування та, порушуючи вимоги абз. 1 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно без поважних причин 20.11.2023 подав декларацію суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або самоврядування за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник Керницька О.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 21 травня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 172-6 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник вважає, що рішення суду ґрунтується на недопустимих доказах та тих, що не доводять вину ОСОБА_1 Оскаржує прийняття судом до уваги послідовність дій з ІТС Реєстру.

ОСОБА_1 визнавав, що він несвоєчасно подав декларацію, однак умислу на це не мав, цьому сприяли зовнішні обставини. Умисел ОСОБА_1 не доведений. Водночас сторона захисту надала докази на підтвердження відсутності такого умислу.

Суд не врахував, що ОСОБА_1 забрав ноутбук із ремонту 19.11.2023 і розпочав процес заповнення декларації, однак не зміг закінчити через технічні проблеми з мережею Інтернет.

Також суд безпідставно вказав, що не бере до уваги той факт, що обставиною, яка вплинула на те, що ОСОБА_1 не встиг вчасно подати декларацію, була його хвороба, яка тривала протягом 10 днів, починаючи з дня його звільнення з поліції через те, що не надано доказів стаціонарного лікування та безпорадного стану, який би унеможливлював подання декларації. Вказану обставину суд мав розглядати лише у сукупності з іншими обставинами справи, а не як окремо взяту.

Усі надані стороною захисту докази підтверджують, що ОСОБА_1 з об`єктивних причин (тривала хвороба, технічна несправність ноутбуку та відсутність доступу до Інтернету) не зміг вчасно подати декларацію. Однак одразу як усі ці обставини відпали ОСОБА_1 подав декларацію без необґрунтованих затягувань часу і затримок.

Судом не надано жодної оцінки доводам захисника про порушення законодавства при процедурі притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. На думку сторони захисту, здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у тому числі щодо своєчасності, достовірності і повноти відомостей, зазначених суб?єктом декларування у деклараціях, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції. Водночас перевірка щодо ОСОБА_1 здійснювалась працівниками відділу протидії корупції Хмельницького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Суд не врахував, що в протоколі про адміністративне правопорушення неправильно зазначається, що останній день 30-денного терміну подання декларації завершився 18.11.2023.

У протоколі про адміністративне правопорушення датою вчинення вказаного адміністративного правопорушення є дата несвоєчасної подачі декларації суб?єктом декларування 20.11.2024. Зазначена дата не відповідає дійсності, оскільки вона не наступила, а тому складений протокол про адміністративне правопорушення містить недоліки.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Керницька О.В. підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили скасувати оскаржувану постанову судді суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП з наведених в апеляційній скарзі підстав.

Захисник заперечила щодо законності дій апеляційного суду, які полягали у витребуванні документів з Хмельницького управління Департаменту внутрішньої безпеки НПУ, оскільки вважає такі дії порушенням принципів змагальності й диспозитивності судового процесу та принципу недопустимості погіршення становища особи.

Прокурор заперечила щодо задоволення апеляційних вимог сторони захисту, зазначила, що склад цього правопорушення є формальним, а умисел може бути прямим і непрямим, долучила на обґрунтування своєї позиції висновок. На думку прокурора, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Заслухавши учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з вимогами статей 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України. Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України «Про запобігання корупції», КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме статей 9 та 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Частина 1 статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» був суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», 20.10.2023 припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та несвоєчасно без поважних причин 20.11.2023 подав декларацію суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або самоврядування за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями, чим порушив вимоги абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закон України «Про запобігання корупції» та вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Обґрунтовуючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення суд послався на досліджені у судовому засіданні матеріали справи:

-протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 2-24 від 23.02.2024 (а/с 1);

-повідомлення Департаменту патрульної поліції України Національної поліції України на адресу Національного агентства з питань запобігання корупції за №23753/41/46/02-2023 від 25.12.2023 «Повідомлення Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (а/с 11);

-послідовність дій користувача «Єдиного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 у період з 20.10.2023 по 31.01.2024 (а/с 13-19);

-письмові пояснення ОСОБА_1 від 21.02.2024 (а/с 8-9);

-витяги з наказів начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 1191 о/с від 12.09.2023 та № 1395 о/с від 17.10.2023 (а/с 22-23);

-скріншот сторінки з Єдиного Державного Реєстру Декларацій за результатами пошуку поданих декларацій ОСОБА_1 (а/с 12).

Наведені докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи, об`єктивно узгоджуються між собою, не спростовуються апелянтом за допомогою інших доказів, і тому у своїй сукупності є достатніми для ухвалення судом рішення по справі й притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах поліції і якому присвоєне відповідне звання поліції.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Положеннями статті 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VIIвід 14 жовтня 2014 року, з наступними змінами (далі Закон № 1700-VII) встановлено, що суб`єкти декларування це особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Частиною 2 статті 45 Закону № 1700-VII встановлено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Так, у порядку підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 1700-VII ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та при звільненні зі служби мав подати декларацію відповідно до положень статті 45 Закону № 1700-VII, що визнано та не оскаржується стороною захисту.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1 був звільнений зі служби в поліції 20 жовтня 2023 року (а/с 23), а тому останній день 30-денного строку для подання декларації ОСОБА_1 спливав 19 листопада 2023 року о 23 год. 59 хв. 59. с. Однак ОСОБА_1 протягом цього часу не подав декларацію, а подавши декларацію 20.11.2023, тим самим порушив вимоги абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону № 1700-VIIі вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції дослідив обставини справи разом із наданими матеріалами справи та правильно встановив той факт, що ОСОБА_1 подав декларацію особи, яка припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями, тобто за період з 01.01.2023 року по 20.10.2023, несвоєчасно без поважних причин, а отже слід казати про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Склад адміністративного правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Склад адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 172-6 КУпАП утворює несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Цей складі є формальним, оскільки не передбачає настання наслідків, а обов`язковим елементом є протиправне діяння.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Так, непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання. Лише вчинення цього діяння з необережності виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності (лист судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017).

Апеляційний суд вважає неспроможними доводи сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, що полягала в умислі не подавати декларацію.

Так, у своїх письмових поясненнях останній визнавав, що знав про обов`язок подати декларацію після звільнення упродовж періоду з 00 год. 00 хв. 21.10.2023 до 23 год. 59 хв. 59 с. 19.11.2023, однак не подав з підстав, що не залежали від нього.

Отже, фактично ОСОБА_1 усвідомлював неправомірність своїх дій та знав про адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання декларації, однак не вжив усіх необхідних заходів для виконання свого обов`язку та допустив пряме порушення норм законодавства у сфері запобігання корупції.

Виправдування дій ОСОБА_1 та посилання сторони захисту на існування об`єктивних обставин, що призвели до пропуску строку подання декларації та які слід визнати суду поважними, апеляційний суд відхиляє та погоджується з суддею суду першої інстанції щодо відсутності у матеріалах справи доказів, які б свідчили про існування дійсно об`єктивних і непереборних для ОСОБА_1 обставин, які унеможливлювали подання своєчасно ним декларації.

Згідно з пунктом 2 листа судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017, під поважним причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного вебсайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Отже, посилання ОСОБА_1 та його захисника на те, що власний ноутбук ОСОБА_1 був у ремонті, мали місце проблеми з доступом до мережі Інтернет, а також хвороба ОСОБА_1 протягом 10 днів з дня його звільнення, апеляційний суд не визнає поважними у розумінні частини 1 статті 172-6 КУпАП. Вважаю, що ОСОБА_1 мав 30-денний термін для подання такої декларації, що є достатнім для того, щоб усунути будь-які обставини, що перешкоджають виконанню свого обов`язку. До прикладу, ОСОБА_1 міг би відшукати інший девайс (ноутбук, телефон, стаціонарний комп`ютер тощо) та скористатися ним, так само знайти доступ до Інтернету в іншому місці поза межами будинку або скористатися мобільною мережею Інтернет. Факт перебування ОСОБА_1 на лікарняному впродовж 10 днів та перебування його у безпорадному стані, що унеможливлювало подання декларації своєчасно, жодним чином не підтверджувалося стороною захисту ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду, тому вважаю цю обставину недоведеною.

Щодо тверджень захисника про порушення законодавства при процедурі притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки на думку сторони захисту, здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у тому числі щодо своєчасності, достовірності і повноти відомостей, зазначених суб?єктом декларування у деклараціях, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції, зазначаю наступне.

Згідно зі статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію», серед одних з основних повноважень поліції є вживання заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, їх припинення, здійснення своєчасного реагування на заяви та повідомлення про кримінальні й адміністративні правопорушення.

Положеннями статті 255 КУпАП встановлено, що за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-6 КУпАП, протоколи про таке правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції.

Для перевірки доводів апеляційної скарги захисника щодо відсутності повноважень у старшого оперуповноваженого відділу протидії корупції Хмельницького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України капітана ОСОБА_2 апеляційний суд звернувся з відповідним запитом до керівництва управління.

У листі від 19.07.2024 начальник Хмельницького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України полковник поліції Онісьєв В. підтвердив (з наданням офіційних документів) повноваження ОСОБА_2 на складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, щодо ОСОБА_1 .

Отже, доводи захисника щодо порушення порядку складання протоколу щодо ОСОБА_1 є необґрунтованими та спростованими під час апеляційного розгляду.

Відповідно до статті 256 КУпАП та норм Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 09 грудня 2020 року № 4248/5, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються дата і місце його складення; посада, прізвище, ім?я, по батькові особи, яка склала протокол; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, що передбачає відповідальність за це правопорушення; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; інформація про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності її прав і обов`язків, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП; прізвища, імена, по батькові, адреси місця проживання або перебування свідків, прізвище викривача (за його письмовою згодою) (якщо такі є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційний суд визнає, що протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, стосовно ОСОБА_1 та додані до нього письмові докази складені уповноваженою особою у порядку вимог статті 256 КУпАП та відповідної Інструкції.

Зазначення у протоколі некоректних дат останнього дня терміну подання декларації (18.11.2023) та вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (20.11.2024), на переконання апеляційного суду, є описками, які не впливають на результат судового розгляду та не спростовують факту доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, за частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Крім того, під час апеляційного розгляду перевірялися доводи сторони захисту щодо

здійснення перевірки щодо ОСОБА_1 працівниками відділу протидії корупції Хмельницького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, без контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у тому числі щодо своєчасності, достовірності і повноти відомостей, зазначених суб?єктом декларування у деклараціях, Національного агентства з питань запобігання корупції.

На запит суду листом від 19.07.2024 начальник Хмельницького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України підтвердив, що підставами для складання даного протоколу щодо ОСОБА_1 були матеріали, які надійшли з НАЗК, зокрема лист НАЗК №47-07/8138-24 від 09.02.2024 про встановлення факту несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 ; повідомлення НАЗК про виявлення факту несвоєчасного подання декларації при звільненні за 2023 рік ОСОБА_1 , як особою, яка звільнилась зі служби в поліції; послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 .

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не витребовувалися докази - документи з Хмельницького управління Департаменту внутрішньої безпеки НПУ, а перевірялась законність підстав для складання протоколу стосовно ОСОБА_1 .

Зважаючи на наведене вище, ретельно дослідивши матеріали справи, вважаю, що в поданій апеляційній скарзі захисника не наведено достатніх і належних підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду. Сукупність зібраних і досліджених доказів за своїм змістом та якістю дозволяють апеляційному суду констатувати наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

З урахуванням наведеного, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Керницької О.В. на постанову судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 21 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, оскільки відсутні підстави для скасування постанови судді суду першої інстанції та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апеляційні доводи є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Керницької О.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 21 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя