ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 33/819/ 174 /24 Доповідач: Приходько Л.А.
Категорія: ст. 185 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі судді Приходько Л. А., секретар судового засідання Андреєва В.В.,

за участю:

- особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 28 серпня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статті 185 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП « ОСОБА_1 »

в с т а н о в и в:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп. Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Вищевказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 14 липня 2024 року близько 22:50 год. на БП Х32 «Топаз» за адресою: м.Херсон, вул. Острівське шосе, відмовився виконувати законні вимоги працівника поліції, проїхати до відділу поліції №2, чим вчинив злісну непокору законним вимогам працівника поліції, за що передбачена відповідальність за статтею 185 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 28 серпня 2024 року скасувати, провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначивши, що зміст протоколу не відповідає нормам законодавства, оскільки будь-яких законних вимог поліцейських за вказаним фактом не було, а вимога проїхати до відділку поліції не є законною вимогою поліції, оскільки законодавцем визначено, що адміністративне затримання, це захід забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення, який полягає в тимчасовому обмеженні свободи пересування, місцезнаходження та дій особи з метою забезпечення дотримання певних адміністративних норм і правил в якому особу може бути затримано та доставлено до відділу поліції. Враховуючи зазначене його не було затримано (тобто відсутній будь-який процесуальний документ протокол затримання тощо), а отже вимога «проїхати до Відділу поліції №2» не є вимогою, а пропозицією, на яку особа має право в законному порядку відмовити.

Одночасно ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, посилаючись на те, що оскаржувану постанову суду отримав лише 09 вересня 2024 року, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу підтримав за обставинами викладеними у клопотанні та скарзі, просив поновити пропущений з поважних причин строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити з підстав визначених пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю складу правопорушення.

Відповідно до статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 28 серпня 2024 року, копія постанови вручена особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише 09 вересня 2024 року, що підтверджується розпискою наявною в матеріалах справи (а.с.14).

10 вересня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із долученням клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суддів Херсонського міського суду Херсонської області від 28 серпня 2024 року.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що строк на подання апеляційної скарги пропущений з поважних причин, та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, та вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог статті 185 КУпАП адміністративна відповідальність настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єкт правопорушення - суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, та суспільні відносини у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Отже, злісна непокора полягає у відмові від обов`язкового виконання наполегливих розпоряджень або вимог працівника поліції, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або в непокорі, що виражається у зухвалій формі і свідчить про прояв явної неповаги до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова особи проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та суддів і працівників правоохоронних органів» відповідальність за статтею 185 КУпАП настає лише за дії, вчинені винним у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків. Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку, оскільки вимога або розпорядження є актом, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Пунктом 5 частини 1 статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, як захід правового режиму воєнного стану, запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень).

Механізм здійснення заходів під час запровадження військовим командуванням разом із військовими адміністраціями (в разі їх утворення) або радами оборони Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя, органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан визначений Порядком здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 2020 року № 573.

Абзацом 2 пункту 8 Порядку визначено, що на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Перепустка, відповідно до підпункту 4 пункту 3 Порядку, це виданий комендатурою документ, що надає особам, зокрема тим, які керують транспортними засобами, дозвіл на перебування в певний період доби на території, де запроваджено комендантську годину.

Контроль за дотриманням особами комендантської години здійснюється патрулями (пункт 11 Порядку). Патруль, відповідно до підпункту 3 пункту 3 Порядку, це спільний рухомий наряд, до складу якого входять поліцейські Національної поліції та військовослужбовці Збройних Сил і можуть залучатися військовослужбовці Національної гвардії та Держприкордонслужби, що виконує покладені на нього обов`язки на маршруті патрулювання, визначеному комендантом на території, де запроваджено комендантську годину.

Під час комендантської години в`їзд/виїзд (вхід/вихід) на територію/з території, де запроваджено комендантську годину, здійснюється лише через визначені комендатурою блокпости (пункт 12). Відповідно до термінів визначених пунктом 3 Порядку: блокпост - посилений контрольно-пропускний пункт, який тимчасово встановлюється на в`їзді/виїзді (вході/виході) на територію/з території, де введено воєнний стан та запроваджено комендантську годину, на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на блокпосту.

За пунктом 9 Порядку для забезпечення контролю за здійсненням заходів під час запровадження комендантської години створюється система пропускного режиму та за рішенням коменданта (за погодженням з військовим командуванням) особам видаються перепустки. Перепустка є документом, що видається в комендатурі із зазначенням строку дії та пред`являється, зокрема громадянином України разом із документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України або її спеціальний статус.

Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину та встановлено спеціальний режим світломаскування, в установленому законодавством порядку, пунктом 16 Порядку, надано право:

1) затримувати і доставляти в органи або підрозділи Національної поліції осіб, які вчинили або вчиняють правопорушення;

2) перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, або паспортні документи іноземця, особи без громадянства, документи, що підтверджують законність перебування на території України, та перепустки або свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю або посвідчення адвоката України та скановану копію доручення регіонального/міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги для надання безоплатної вторинної правничої допомоги, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи; за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться;

3) вилучати в осіб предмети, які є знаряддям, засобом або предметом правопорушення, і передавати їх органам або підрозділам Національної поліції;

4) тимчасово обмежувати або забороняти на вулицях та дорогах, окремих ділянках місцевості та в інших громадських місцях перебування або пересування осіб, рух транспортних засобів, зокрема транспортних засобів іноземних, консульських установ чи представництв міжнародних організацій; виводити осіб з окремих ділянок місцевості та об`єктів, евакуйовувати транспортні засоби;

5) входити (проникати) на територію та у приміщення підприємств, установ і організацій, у житлові та інші приміщення, на земельні ділянки, що належать особам, під час припинення кримінального правопорушення та в разі переслідування осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, якщо зволікання може створити реальну загрозу життю чи здоров`ю осіб;

6) використовувати із службовою метою засоби зв`язку і транспортні засоби, що належать особам (за їх згодою), підприємствам, установам і організаціям, за винятком транспортних засобів іноземних консульських установ чи представництв міжнародних організацій, для запобігання вчиненню кримінального правопорушення, переслідування та затримання осіб, що підозрюються у вчиненні злочину, або для доставки до лікувальних закладів осіб, які потребують медичної допомоги, проїзду до місця злочину;

7) застосовувати відповідно до законодавства заходи фізичного впливу, зброю і спеціальні засоби.

Таким чином, патрулі, які здійснюють контроль за дотриманням комендантської години, мають право здійснювати перевірку документів для встановлення особи, яка порушила його дотримання та наявність, виданої у встановленому порядку, перепустки, а у разі відмови особи від пред`явлення документів, за якими можна встановити особистість та перепустки, або відсутності цих документів, вони повинні доправити порушників до відділу Національної поліції для подальшого встановлення особи.

В силу вимог пунктів 2, 3 частини 1 статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю.

Згідно із частиною 2 статті 62 Закону України «Про Національну поліцію України» законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 15 липня 2024 року уповноваженою особою Національної поліції, з дотриманням вимог визначених статтею 255 КУпАП, складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №144374, згідно якого 14 липня 2024 року близько 22:50 год. на БП Х32 «Топаз» за адресою: м. Херсон, вул. Острівське шосе, ОСОБА_1 відмовився виконувати законні вимоги працівника поліції, проїхати до відділу поліції №2, чим вчинив злісну непокору законним вимогам працівника поліції, за що передбачена відповідальність за статтею 185 КУпАП.

Зі змісту рапортів працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ними, на блокпості Х32 «Топаз», 14 липня 2024 року близько 21:45год. Виявлено порушника комендантської години, ОСОБА_1 , про що було повідомлено чергову частину ВП №2 та викликано СОГ на місце події для подальшої перевірки. На неодноразові пропозиції проїхати до відділу поліції для подальшої перевірки ОСОБА_1 категорично відмовився.

Викладене в протоколі про адміністративне правопорушення підтверджується відеозаписами з нагрудних відеокамер, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, використання яких передбачено статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 №100, що був досліджений судом першої інстанції.

Так, з досліджених судом відеозаписів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 14 липня 2024 року у зв`язку із порушенням ним комендантської години був зупинений працівниками поліції. Незважаючи на наполегливу, неодноразову вимогу працівників поліції проїхати до відділу поліції для подальшої перевірки, ОСОБА_1 відмовився.

У зв`язку із вчиненням правопорушення передбаченого статтею 185 КУпАП та з метою припинення правопорушення 14 липня 2024 року о 23:45год. ОСОБА_1 був доставлений у службове приміщення відділу поліції №2 ХРУП ГНУП в Херсонській області, про що складений протокол АЗ №050387 про адміністративне затримання.

Отже, з досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_1 , в порушення вимог Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ №573 від 08 липня 2020 року, перебував у комендантську годину на вулиці Острівське шосе м. Херсона без виданої у встановленому порядку перепустки. Незважаючи на наполегливу, неодноразову законну вимогу працівників поліції проїхати до відділу поліції для подальшої перевірки ОСОБА_1 категорично відмовився від її виконання.

Докази, що містяться у матеріалах справи, є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого статтею 185 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівники поліції, були упереджені під час виконання своїх функціональних обов`язків, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть підтвердити факт зацікавленості працівників поліції, - такі дані відсутні у матеріалах справи, їх не додано і до апеляційної скарги. Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що працівники поліції при виконанні своїх функціональних обов`язків діяли виключно у межах наданих їм повноважень.

Доказів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності вимог поліцейських проїхати до відділу поліції у даному випадку суперечать вимогам Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ №573 від 08 липня 2020 року, яким визначені повноваження патрулів, у тому числі і доставляти осіб у яких відсутні, зокрема перепустки в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи, враховуючи.

При цьому апеляційний суд зауважує на тому, що м. Херсон перебуває у зоні активних бойових дій, а тому перевірка осіб, які в комендантську годину перебувають на вулицях міста без документів, що надають дозвіл на перебування в певний період доби на території де запроваджено комендантську годину та підстави такого перебування є необхідними для підтримання громадського порядку та запобіганню витоку інформації щодо переміщення та виконання бойових завдань сил оборони м. Херсона.

Крім того, у постанові ККС Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 444/2115/17 зроблено висновок, що невиконання вимоги працівника поліції, яка, очевидно, входить до кола його повноважень, не може бути визнана правомірною, якщо особа, виходячи зі своєї оцінки ситуації, вважає таку вимогу безпідставною, і навіть якщо в подальшому виявиться, що ця вимога ґрунтувалася на неправильній оцінці ситуації поліцейським і не мала достатніх підстав.

Отже, невиконання законної вимоги поліцейського не допускається. Правопорушник володіє правом оскаржувати незаконні на його думку дії працівників поліції, однак ухилення від виконання вимоги працівника поліції на момент оголошення такої вимоги, не може вважатися допустимим способом захисту ймовірно порушених прав та свідчить виключно про зухвале нехтування громадянином встановленого законодавством порядку.

За сукупності досліджених доказів, судом першої інстанції правильно встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а саме злісну непокору законним вимогам працівника поліції, за що передбачена відповідальність за статтею 185 КУпАП.

Інші доводи та аргументи апеляційної скарги, не потребують детального аналізу та не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення і його мотивування є достатніми й зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів і викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах установлених цим Кодексом та іншими законами України (частина 1). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина 2).

Застосований судом першої інстанції до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Херсонського міського суду Херсонської області від 28 серпня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 28 серпня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Херсонського апеляційного суду Л.А. Приходько