Справа № 163/933/24 Провадження №33/802/522/24 Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Клімука В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Клімука Віктора Сергійовича на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 06 червня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 08 квітня 2024 року о 11:15 год. на 488 км автодороги М-07, керував автомобілем марки «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Клімук В.С. подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що вона є необґрунтованою та незаконною через порушення норм матеріального і процесуального права, та через невідповідність фактичних обставин справи. Зазначає про те, що ОСОБА_1 пройшовши огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу, не погодився з його результатом та виявив бажання пройти огляд в медичному закладі. Пройшовши в медичній установі огляд, його результат становив 0,4 проміле алкоголю. Однак, вдруге через 20 хв. обстеження ОСОБА_1 не проводилось, хоча він наполягав на цьому, що суперечить положенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Така обставина зафіксована на відеозаписі, який долучений до матеріалів справи. Такий огляд вважається недійсним та призводить до недопустимості зібраних доказів. Враховуючи допущені порушення при огляді ОСОБА_1 , останній самостійно звернувся до медичного закладу, де пройшов повторний огляд на стан алкогольного сп`яніння, і його результат був негативний тверезий. Посилаючись на це, захисник вважає, що оскаржувана постанова судді про визнання ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є незаконною, а тому підлягає скасуванню, а провадження у справі, - закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Крім того, захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження з посиланням на те, що він пропущений з поважних на те причин. Зазначає, що першочергово апеляційна скарга була подала в 10-дений строк, а саме 14.06.2024, однак вона постановою Волинського апеляційного суду від 27.06.2024 повернута апелянту через відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження повноважень захисника. Про таку постанову захисник дізнався 06.07.2024, коли отримав її копію. Тому вважає, що строк на апеляційне оскарження судового рішення щодо ОСОБА_1 пропущений з поважних на те причин.

Перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника адвоката Клімука В.С., які апеляційну скаргу підтримали з підстав, викладених у ній, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Апеляційний суд вважає, що слід врахувати доводи апелянта та поновити строк апеляційного оскарження судового рішення, оскільки він фактично пропущений з поважних на те причин.

За положеннями ст.ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У поданій апеляційній скарзі апелянт вказує, що доказами, які містяться в матеріалах справи не доводиться винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з посиланням на те, що вони є недостатніми, і при цьому їх не можна вважати допустимими.

Проте, такі доводи на увагу суду не заслуговують з огляду на таке.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами, яким надана відповідна юридична оцінка у їх сукупності. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №699981 від 08.04.2024, за змістом якого ОСОБА_1 08 квітня 2024 року о 11:15 год. керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, який він підписав і отримав його копію. При цьому, у графі пояснення зазначив, що пояснення буде надавати в суді;

- роздруківкою із спеціального технічного приладу «Drager Alkotest 6820» від 08.04.2024, та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з яких вбачається, що ОСОБА_1 як водій проходив огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння і за його результатом, - перебував в стані алкогольного сп`яніння (0,54 % алкоголю). Ці роздруківка та акт підписані ОСОБА_2 . Окрім того, в акті зазначено, що він з результатом не згідний;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.04.2024, яким ОСОБА_1 було направлено на огляд в медичний заклад;

- висновком та актом №54 щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.04.2024, з яких вбачається, що ОСОБА_1 як водій транспортного засобу проходив медичний огляд, і його результат був позитивний - алкогольне сп`яніння (0,4% алкоголю);

- письмовим зобов`язанням ОСОБА_1 від 08.04.2024, відповідно до якого він відсторонений від керування транспортним засобом та зобов`язався не керувати транспортними засобами протягом 24 годин;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1854767 від 08.04.20224, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доводиться відеозаписами з боді-камери працівника поліції, на яких зафіксовано події, що викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Надалі працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 як водієм, у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим він добровільно без будь-якого примусу погодився на проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу на місці зупинки транспортного засобу. Результат такого огляду був позитивний 0,54 проміле алкоголю. З таким результатом ОСОБА_1 не був згідний, у зв`язку з чим направлений та доставлений в медичний заклад для проходження медичного огляду. Вже у медичному закладі ОСОБА_1 пройшов медичний огляд, за висновками якого він перебував в стані алкогольного сп`яніння 0,4 проміле алкоголю. Будь-яких заперечень ОСОБА_1 не висловлював щодо результатів огляду. Тому за результатами цього огляду були складені відповідний акт та висновком, і останній запропоновано підписати ОСОБА_1 , який в свою чергу запитав чи можна повторно пройти огляд. Після цього, йому було роз`яснено, що вже огляд проведено і складено відповідний висновок за його результатами. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 підписав висновок щодо результатів огляду та отримав його копію. Надалі працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, з яким був ознайомлений ОСОБА_1 і, який ним підписаний та отримана його копія.

Такий відеозапис на думку суду є цілком належним і допустимим доказом, яким підтверджено події, які фактично викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Як встановлено судом, сам ОСОБА_1 не заперечує факту керуванням транспортним засобом та його зупинку працівниками поліції.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною доказами, що містяться в матеріалах справи і, які суд вважає належними та допустимими в розумінні ст.251 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а накладене на нього стягнення повністю відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

При цьому, доводи апелянта про те, що медичний огляд щодо ОСОБА_1 був проведений з порушенням вимог чинного законодавства України, тому його результати є недійсними, а відповідно складений висновок, - недопустимим доказом, є цілком безпідставними, оскільки апеляційний суд повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності вважає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі та оформлення його результатів відбулось у відповідності до положень ст.266 КУпАП, та розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735від 09.11.2015, який визначає проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.

Той факт, що ОСОБА_1 після проведення огляду і складення акту та висновку щодо результатів огляду, який йому запропоновано було підписати, виявив бажання повторно пройти огляд, жодним чином не свідчить про порушення проведення такого огляду та про його недійсність.

Посилання апелянта як на недійсність медичного огляду на те, що лікарем не було забезпечено ОСОБА_1 повторне (через 20 хв.) обстеження після першого є таким, що не відповідає положенням законодавства, оскільки вищезгадана Інструкція таких вимог не містить.

Окрім того, сторона захисту посилаючись на те, що ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, подала до суду акт медичного огляду №34 від 08.04.2024, який виданий лікарем за особистим зверненням ОСОБА_1 вже після проведення вищезгаданого медичного огляду за направленням поліцейського. За цим актом огляд ОСОБА_1 було проведено о 14:26 год. (0,18%) та о 14:50 год. (0,13%), і зазначено, що він тверезий.

Однак, такий акт не може бути взятий до уваги, оскільки, як встановлено вище процедура проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 була проведена у відповідності до чинного законодавства, і за її результатами було встановлено алкогольне сп`яніння. Також слід зазначити, що такий огляд проведено поза межами двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, оскільки ОСОБА_1 транспортним засобом керував о 11:15 год., що суперечить п.9 Розділу ІІ згаданої Інструкції.

А тому, місцевий суд цілком вірно не взяв до уваги акт №34 від 08.04.2024 в якості невинуватості ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в судовому засіданні щодо незаконності судового рішення та перевірені у порядку ст.294 КУпАП, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді, - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Клімуку Віктору Сергійовичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 06 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Клімука Віктора Сергійовича залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 06 червня 2024 року, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк