Справа № 450/4418/24 Провадження № 3/450/2455/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Кукса Д.А., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

13.09.2024 о 10 год. 20 хв. в с. Загір`я, вул. Центральна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Toyota Avensis д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме тремтіння пальців рук та запах алкоголю з салону авто. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру 1117.

Такими своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Гельо С. Б. просили закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Подали заперечення, в якому вказуються, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст. 130 КУнАП. Пояснює, що дійсно, 13.09.2024, близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_1 рухався на автомобілі по автодорозі в с.Загіря і заздалегідь помітив блокпост з працівників поліції та ТЦК та СП в форменому одязі, які зупиняли усі автомобілі для проведеннея мобілізаційних заходів. Однак ОСОБА_1 не оновив військово-облікові дані, не мав підстав для відстрочки від мобілізації, а тому розумів що у разу зупинки працівниками ТЦК та СП останнього з великою ймовірністю доставлять для проходження медичної комісії та подальшої мобілізації. З наведених причин ОСОБА_1 вирішив уникнути перевірки працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 і не доїхавши до блокпоста зупинився, розвернувся і попрямував в зворотному напрямку. Вказаний маневр помітили працівники поліції та разом з працівниками ТЦК та СП наздогнали ОСОБА_1 , після чого він зупинився на узбіччі автодороги. Одразу після цього до автомобіля підійшли працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 і вимагали вийти з автомобіля, однак ОСОБА_1 закрив усі двері автомобіля, і привідкривши вікно водійських дверей спілкувався з військовослужбовцями. Останні разом з працівниками поліції намагалися відкрити автомобіль, в грубій формі вимагали вийти з автомобіля, погрожували вибити скло автомобіля. ОСОБА_1 розумів, що вийшовши з автомобіля останнього примусово мобілізують, а тому незважаючи на неодноразові вимоги вийти чи відкрити двері з автомобіля не виходив і двері не відкривав. Працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 намагалися вручити повістку, однак ОСОБА_1 відмовився її отримувати. Після цього, до нього підійшли працівники поліції, які також намагалися вмовити його вийти з автомобіля, та після відмови погрожували притягненням до адміністративної відповідальності за надуманими підставами. Усі ці події не відображені на відеозаписах з бодікамер працівників поліції, які долучені до протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності. працівник поліції спочатку повідомили, що на ОСОБА_1 буде складено постанову за порушення правил дорожнього руху, а саме перетин суцільної розподільчої смуги. Останній вступив з працівниками поліції в суперечку щодо наявності доказів відеофіксації вказаного адміністративного порушення, на що знову отримав відповідь про те, що ОСОБА_1 потрібно вийти з автомобіля, оскільки відеореєстратор є стаціонарний і знаходиться в службовому автомобілі. Після цього, працівник поліції, не повідомивши про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, одразу пропонує пройти ОСОБА_1 тест на алкогольне сп`яніння, для проведення якого знову ж таки необхідно обов`язково вийти з автомобіля. На вказану пропозицію ОСОБА_1 не відмовився пройти тест, а повідомив, що може подути в трубку і в автомобілі (10 год. 47 хв. 27 сек. відеозапису), на що працівник поліції повідомив що не буде передавати прилад «Драгер» в салон автомобіля. Одразу після цього, працівник поліції запитав чи ОСОБА_1 проїде з ними в медичний заклад, на вказане запитання ОСОБА_1 не надав жодної відповіді, а надалі запитував про наявність відеодоказів вчинення адміністративного правопорушення. Не отримавши жодної відповіді, щодо відмови від проходження огляду в медичному закладі від ОСОБА_1 , працівник поліції самовільно зробив висновок про відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі. В подальшому працівник поліції вказує, що розцінює дії водія по відмові вийти з автомобіля, як відмову однак, як відмову в проходженні огляду на стан сп`яніння чи відмову ознайомлюватись з відеодоказами не зрозуміло. Вказує, що вищеописані події і дії працівників поліції очевидно вказують на їх незаконність та порушення порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та процедури притягнення до адміністративної відповідальності, а тому в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 130 КУпАП.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозицією ч. 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.п. 2 4 р. І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

П. 7 вищенаведеної Інструкції вказує, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди і результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора та проходження медичного огляду у медичному закладі, однак останній відмовився.

Інші доводи ОСОБА_1 наведенні в клопотанні про закриття адміністративного правопорушення є формальними і жодним чином не свідчать про його невинуватість, а також не спростовують наявних у справі доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також вказані покликання в клопотанні про закриття адміністративного правопорушення, розцінюються, як бажання ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності.

Розглядаючи матеріали адміністративної справи в межах наявних доказів, приходжу до висновку, що винуватість адмінправопорушника ОСОБА_1 , який порушив вимоги пункту 2.5 ПДР і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №128390 від 13.09.2024, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.09.2024; відеозаписами, які містять фіксацію обставин події та підтверджують вину водія ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Оцінені судом докази доводять винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом», тобто достовірно і достатньо підтверджують вчинення ним порушення вимог пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання про вид стягнення, з врахуванням особи правопорушника, приходжу до висновку, що на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 гривень судового збору.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

СуддяД. А. Кукса