ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1672/24 Справа № 203/2390/24 Суддя у 1-й інстанції - Шрамко Л. Л. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро, в присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисниці Босенко Юлії Григорівни та представниці за довіреністю Дніпровської митниці Фещенко Ірини Сергіївни,

апеляційну скаргу представниці Дніпровської митниці Фещенко Ірини Сергіївни, подану на постанову Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 червня 2024 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 Митного кодексу України (далі МК України), щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Енергодар, Запорізької області, працюючого директором ТОВ «ПРАЙМІТ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, -

встановила:

Постановою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 червня 2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.483 МК України щодо ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до змісту постанови, 13.06.2023 року із Молдови на митну територію України в зоні діяльності Одеської митниці, відповідно до договору від 27.04.2023 року №27/04-1 укладеного між ТОВ «ПРАЙМІТ», в особі директора ОСОБА_1 та компанією «FRUCT AGRO FISH S.R.L.» (RL. IALOVENI S. BARDAR, REPUBLIKA MOLDOVA), на адресу ТОВ «ПРАЙМІТ», згідно інвойсу від 12.06.2023 року № 02, сертифікату про походження товару форми СТ-1 від 12.06.2023 року № А 297092, СМR від 12.06.2023 року, фітосанітарного сертифікату від 12.06.2023 року № МD було переміщено товар - «капуста білоголова свіжа, врожаю 2023 року» загальною вагою нетто 18 000 кг. та вартістю 5 760 Євро, ( за курсом НБУ на дату переміщення через митний кордон України - 226 696,32 грн.), який надалі, на підставі документу контролю доставки від 12.06.2023 року № 110000000/2023/909760 було доставлено в зону діяльності Дніпровської митниці та оформлено у митному режимі «імпорт» за митною декларацією від 15.06.2023 року № 23UА32U4. Декларування товару здійснювалося митним брокером ТОВ «Енелайз» на підставі договору доручення від 24.03.2023 року № 24/3, укладеного між директором ТОВ «ПРАЙМІТ» та ТОВ «Енелайз».

Під час здійснення перевірки законності ввезення на митну територію України вищевказаного товару та перевірки факту видачі сертифікату про походження товару форми СТ-1 від 12.06.2023 року № А 297092, достовірності відомостей, зазначених у ньому, Дніпровською митницею направлено запит до митних органів Республіки Молдови від 27.07.2023 року № 7.5-1/7.5-15-04/7/4328.

05.02.2024 року Дніпровською митницею отримано відповідь митних органів Республіки Молдови від 19.01.2024 року № 28/06-701 (вх. Дніпровської митниці від 05.02.2024 року № 1594/14-7.5-08-01-13), згідно якої сертифікат про походження товару форми СТ-1 від 12.06.2023 року № А 297092 Митною службою Республіки Молдова не видавався.

Відповідно до пункту 4.3.2. договору доручення від 24.03.2023 року № 24/3, укладеного між ТОВ «ПРАЙМІТ» та ТОВ «Енелайз», саме ТОВ «ПРАЙМІТ» в особі ОСОБА_1 несе юридичну відповідальність за достовірність документів наданих для митного оформлення вантажів та інших предметів, а також за достовірність даних та відомостей, зазначених у них.

Таким чином, ОСОБА_1 , здійснив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару «капуста білоголова свіжа» вартістю 226 696, 32 грн. з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів документів, а саме сертифікату про походження товару форми СТ-1 від 12.06.2023 року № А 297092, який отримано незаконним шляхом, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 483 МК України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представницею Дніпровської митниці ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, відповідно до змісту якої вона просить про скасування постанови Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 червня 2024 року та ухвалення нової постанови, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, відповідно до санкції ч.1 ст.483 МК України.

Обґрунтовуючи доводи поданої апеляційної скарги зазначає, що суд, при прийнятті постанови, не повно з`ясував та оцінив всі обставини справи, що призвело до невірних висновків, внаслідок чого оскаржуване судове рішення є не об`єктивним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню у порядку, передбаченому п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП.

Апелянтка наголошує, що директор ТОВ «ПРАЙМІТ», як посадова особа підприємства, мав можливість самостійно легалізувати сертифікат про походження товару форми СТ-1, отриманий ним від контрагента та переконатися у його дійсності, оскільки дане питання законодавчо врегульоване, а тому твердження суду про те, що ОСОБА_1 не мав можливості здійснити перевірку сертифікату про походження товару є не вірним.

Крім того, саме ОСОБА_1 являється суб`єктом правопорушення, а не перевізник ОСОБА_3 , який безпосередньо переміщував товари, оскільки саме ОСОБА_1 здійснював декларування товару відповідно до договору доручення від 24.03.2023 року № 24/3, за яким відповідно до пункту 4.3.2, саме ТОВ «ПРАЙМІТ» в особі ОСОБА_1 несе юридичну відповідальність за достовірність документів наданих для митного оформлення вантажів та інших предметів, а також за достовірність даних та відомостей, зазначених у них.

ОСОБА_3 являється лише перевізником, який здійснював переміщення товарів через митний кордон. Митне оформлення товару здійснювалося в режимі імпорту відносно товару «капуста свіжа» представником ТОВ «Енелайз» від імені ОСОБА_1 , оскільки між ними було укладено договір доручення від 24.03.2023 року № 24/3.

Звертає увагу, що відповідно до листа-відповіді Митної служби Республіки Молдова №28/17-6902 від 28.05.2024 року, встановлено, що 19.03.2024 року Управлінням кримінальних розслідувань Митної служби Республіки Молдова було відкрито кримінальне провадження по факту використання підроблених офіційних документів при здійсненні експортних поставок з митної території Республіки Молдова.

Також, посилається на те, що стаття 458 МК України, не містить вказівок щодо обов`язкової наявності тієї чи іншої форми вини чи будь-які інші ознаки суб`єктивної сторони складу правопорушення. Також це підтверджується й визначенням адміністративного правопорушення, сформульованого у статі 9 КУпАП, згідно якої адміністративним порушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність. Диспозицією ч.1 ст.483 Митного кодексу України також не визначено як обов`язковий елемент складу правопорушення саме умисел.

Твердження, що країна походження товару підтверджена іншими товаросупровідними документами суперечить нормам прямої дії, які передбачають обов`язковість пред`явлення саме сертифікату про походження товару, яким і являється сертифікат про походження товару СТ-1.

На переконання апелянтки, матеріалами справи в повному обсязі доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого частиною 1 статті 483 МК України.

11 липня 2024 року на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшло заперечення захисниці Босенко Ю.Г., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на подану представницею Дніпровської митниці апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого захисниця просила постанову суду першої інстанції залишити без змін, а подану на неї апеляційну скаргу без задоволення.

Під час апеляційного розгляду справи:

- представниця Дніпровської митниці ОСОБА_2 підтримала доводи поданої апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, просила апеляційний суд скасувати постанову Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 червня 2024 року та ухвалити нову постанову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України;

- особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисниця Босенко Ю.Г. заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги представниці Дніпровської митниці, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши витребувані із Кіровського районного суду м. Дніпропетровська матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України, вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за такими підставами.

Згідно з положеннями статті 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

За приписами статті 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У відповідності до положень статті 489 МК України та статей 252, 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При цьому, згідно ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано не було, на підставі чого ухвалено рішення, яке не відповідає положенням чинних МК України та КУпАП.

Мотивуючи свої висновки про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, суд послався на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що саме директор та ТОВ «ПРАЙМІТ» наділене правами та повноваженнями контролюючого органу та останній не мав можливість перевірити дійсність сертифікату, наданого постачальником товару. Також, відсутні відомості того, що ОСОБА_1 має повноваження для проведення глибокої перевірки таких документів.

Крім того, митним органом не надано достатніх доказів, які б беззаперечно вказували на те, що ОСОБА_1 могло бути або було відомо, що надані водієм фірми перевізника товару - ФОП ОСОБА_3 до митного контролю товаросупровідні документи, які містять неправдиві дані або отримані незаконним шляхом, а отже не доведено наявність умислу на вчинення дій, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.483 Митного кодексу України.

З такими висновками суд апеляційної інстанції не може погодитись з огляду на таке.

Порушення митних правил, встановлене диспозицією ч. 1 ст. 483 МК України, полягає у переміщенні або діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення. Так, елементами складу адміністративного правопорушення (в тому числі порушення митних правил) є його об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єктивна сторона та суб`єкт правопорушення.

У цьому розумінні переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю може бути вчинено одним із способів, перелічених у ст. 483 МК України.

Основним безпосереднім об`єктом є встановлений порядок переміщення, в тому числі, товарів через митний кордон України.

При цьому, необхідно враховувати, що підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів через митний кордон.

Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, товарно-супровідні документи, дозвіл відповідних державних органів тощо.

При цьому, документами, що містять неправдиві дані, є такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості предметів, щодо їх відправника чи одержувача, щодо держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, тощо не відповідають дійсності.

Доводи сторони захисту, викладені як в запереченнях так і в судовому засіданні, про те, що представлені митницею докази вини ОСОБА_1 є недопустимими, зважаючи на відсутність в діях останнього умислу, а також недоведеність факту того, що ОСОБА_1 , як керівник ТОВ «ПРАЙМІТ» брав участь в отриманні сертифікату СТ-1 у Митній службі Республіки Молдова, не можуть бути задоволені.

Так, відповідно до ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Разом з тим, відповідно ч. ч. 1, 3 МК України, законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України

Відповідно п. 3 ст. 10 Протоколу 2 "Про взаємну адміністративну допомогу в митних справах Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014, яка ратифікована Україною 16.09.2014, використання в судових чи адміністративних справах, зазначених стосовно порушень митного законодавства, інформації, одержаної відповідно до цього Протоколу, вважається використанням для цілей цього Протоколу.

Сторони можуть використовувати в своїх протоколах представлення доказів, звітів і свідчень, а також у судових розглядах і представленні обвинувачення в судах інформації, які вони отримали, і документи, з якими вони були ознайомлені відповідно до положень цього Протоколу, як докази. Компетентний орган, який надав цю інформацію або дав доступ до цих документів, повинен бути повідомлений про таке використання.

Апеляційний суд приходить до висновку, про правильність встановлення працівниками митниці фактичних обставин порушення митних правил зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного уповноваженою особою митного органу щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України. Протокол складено належним чином та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , як директор ТОВ «ПРАЙМІТ» об`єктивно вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, за таких обставин.

13.06.2023 року із Молдови на митну територію України в зоні діяльності Одеської митниці, відповідно до договору від 27.04.2023 року №27/04-1 укладеного між ТОВ «ПРАЙМІТ», в особі директора ОСОБА_1 та компанією «FRUCT AGRO FISH S.R.L.» (RL. IALOVENI S. BARDAR, REPUBLIKA MOLDOVA), на адресу ТОВ «ПРАЙМІТ», згідно інвойсу від 12.06.2023 року № 02, сертифікату про походження товару форми СТ-1 від 12.06.2023 року № А 297092, СМR від 12.06.2023 року, фітосанітарного сертифікату від 12.06.2023 року № МD було переміщено товар - «капуста білоголова свіжа, врожаю 2023 року» загальною вагою нетто 18 000 кг. та вартістю 5 760 Євро, ( за курсом НБУ на дату переміщення через митний кордон України - 226 696,32 грн.), який надалі, на підставі документу контролю доставки від 12.06.2023 року № 110000000/2023/909760 було доставлено в зону діяльності Дніпровської митниці та оформлено у митному режимі «імпорт» за митною декларацією від 15.06.2023 року № 23UА32U4. Декларування товару здійснювалося митним брокером ТОВ «Енелайз» на підставі договору доручення від 24.03.2023 року № 24/3, укладеного між директором ТОВ «ПРАЙМІТ» та ТОВ «Енелайз».

Відповідно до змісту відповіді митних органів Республіки Молдови від 19.01.2024 року № 28/06-701 (вх. Дніпровської митниці від 05.02.2024 року № 1594/14-7.5-08-01-13), сертифікат про походження товару форми СТ-1 від 12.06.2023 року № А 297092 Митною службою Республіки Молдова не видавався, що свідчить про незаконність отримання даного документу.

Отже, ОСОБА_1 реально вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю товару «капуста білоголова свіжа» вартістю 226 696, 32 грн. шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, а саме сертифікату про походження товару форми СТ-1 від 12.06.2023 року № А 297092, який отримано незаконним шляхом, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 483 МК України.

За таких обставин висновок, викладений у постанові суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 України, є необґрунтованим.

Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, як окремо, так в їх сукупності, які також були предметом дослідження і в суді апеляційної інстанції, зокрема, даними викладеними у протоколі про порушення митних правил №0035/11000/24 від 13 березня 2024 року, копією вантажної митної декларації, копією контракту № 27/04-1 від 27 квітня 2023 року, копією специфікації, копією договору доручення №24/3 від 24 березня 2023 року, копією інвойсу, копією міжнародної товарно - транспортної накладної CMR, копією листа Дніпровської митниці щодо відповіді митних органів Республіки Молдова, копією відповіді митних органів Республіки Молдова, належним чином завірених та отриманих у передбачений законом спосіб, а також іншими доказами, наявними у справі про порушення митних правил.

Відповідно до змісту договору доручення №24/3 від 24 березня 2023 року укладеного між ТОВ «ПРАЙМІТ», в особі директора ОСОБА_1 та ТОВ «Енелайз», в особі директора ОСОБА_4 , вбачається, що довіритель, тобто ТОВ «ПРАЙМІТ», в особі директора ОСОБА_1 , несе відповідальність за достовірність документів, наданих повіреному ТОВ «Енелайз» для митного оформлення вантажів та інших предметів, а також за достовірність даних та відомостей, зазначених у даних документах, що спростовує висновки суду першої інстанції щодо винуватості перевізника ОСОБА_3 , яким здійснювалось митне оформлення товару на експорт.

Крім того, ч.2 ст.460 МК України передбачено, що перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості (стаття 483 цього Кодексу), виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що положення статті 458 МК України, не містять вказівок щодо обов`язкової наявності тієї чи іншої форми вини чи будь-які інші ознаки суб`єктивної сторони складу правопорушення.

Так, суб`єктивна сторона порушення митних правил характеризує внутрішнє (психічне) ставлення суб`єкта правопорушення до скоєного ним діяння та його негативних наслідків.

Порушення митних правил визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Порушення митних правил визнається вчиненим через необережність, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї протиправної дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити, наприклад, втрата товарів, транспортних засобів, що знаходяться під митним контролем.

Також це підтверджується й визначенням адміністративного правопорушення, сформульованого у статі 9 КУпАП, згідно якої адміністративним порушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність. Диспозицією ж ч.1 ст.483 Митного кодексу України не визначено як обов`язковий елемент складу правопорушення саме умисел.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, ОСОБА_1 , як директор ТОВ «ПРАЙМІТ», тобто будучи посадовою особою підприємства, мав можливість легалізувати сертифікат про походження товару форми СТ-1, чим переконатись у дійсності останнього. Однак, ОСОБА_1 такі дії виконані не були. Натомість, твердження суду першої інстанції про неможливість здійснення ОСОБА_1 перевірки даного сертифікату є невірними, з огляду на положення наказу Міністерства закордонних справ в Україні від 04.06.2002 року №113 «Про затвердження Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні та за кордоном».

Даючи оцінку доказам у справі апеляційний суд вважає, що вони є допустимими, їх достовірність, з врахуванням встановлених обставин справи, сумнівів не викликає, підстав надавати неправдивих відомостей у справі щодо ОСОБА_1 , або ж обмовляти його, в ході апеляційного перегляду, не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

При накладенні адміністративного стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути індивідуальним, необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Враховуючи відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, обставини справи, відсутність обтяжуючих обставин суд апеляційної інстанції вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятидесяти) відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил , що становить 113 348 гривень без конфіскації товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги митного органу, скасування постанови суду першої інстанції, з винесенням нової, якою ОСОБА_1 слід визнати винним у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України із накладенням на останнього адміністративного стягнення, передбаченого санкцією порушеної статті.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представниці Дніпровської митниці Фещенко Ірини Сергіївни задовольнити.

Постанову судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 червня 2024 року, якою на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрито провадження у справі про правопорушення митних правил, передбачене ч.1 ст.483 МК України, щодо ОСОБА_1 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятидесяти) відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил , що становить 113 348 (сто тринадцять тисяч триста сорок вісім) гривень без конфіскації товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та такою, що оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя

Дніпровського апеляційного суду О.В. Рябчун