Провадження №: 3/755/4392/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" липня 2024 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Мельниченко Л.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

25 червня 2024 року близько 09 години ОСОБА_1 , рухаючись по просп. Броварському, 32-А у м. Києві, керував автомобілем «Ауді А4», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: блідість шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 категорично не визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, та пояснив, що він їхав з товаришем додому, по дорозі його автомобіль зупинили працівники поліції за перевищення дозволеної швидкості руху. Щодо нього склали постанову, він з нею погодився. Потім працівники поліції вели себе некоректно, образливо, сказали, що він наркоман та вимагали щоб він проїхав до лікаря. Він казав, що він не заперечує, але не хотів їхати з ними, бо їм не довіряв. Він у відповідь також кричав на працівників поліції, бо він не гірше них. Він сказав, що не поїде з ними до лікаря. Він був на чужій машині, тому не хотів її залишати. Працівники поліції казали, що викличуть евакуатор бо він не може їхати. Вони не мали права забирати чужий автомобіль. Вони не казали йому з самого початку, що ведуть відеозйомку. Він погоджується, що його товариш вів себе неадекватно, але зупиняти його повинні були працівники поліції. Він через деякий час знову вимагав, щоб його везли до лікаря, але працівник поліції вже писав протокол та відмовився везти. Він не захотів нічого отримувати, сів в автомобіль та поїхав. Він повідомив, що звернувся у Броварський райвідділ з заявою на поведінку працівників поліції. Даних на підтвердження цього звернення він не має, відповіді також. Він ще буде скаржиться на працівників поліції, які його ображали. Потім він їздив до поліклініки здавав аналізи на наркотики, результат негативний, на алкоголь він аналізи не здавав. Він не винуватий, винувати працівники поліції.

Як вбачається з даних, що містяться у протоколі серії ААД № 857131 від 25 червня 2024 року: «25 червня 2024 року близько 09 години ОСОБА_1 , рухаючись по просп. Броварському, 32-А у м. Києві, керував автомобілем «Ауді А4», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: блідість шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП».

При відтворенні відеозапису встановлено, що працівники поліції неодноразово пропонують ОСОБА_1 пройти огляд у лікаря нарколога, називаючи ознаки, які викають у них сумнів щодо стану у якому він перебуває. Пасажир автомобіля, який має зовнішні ознаки перебування у стані сильного сп`яніння, кричить, ображає працівників поліції, вимагає, щоб його посадили до автомобіля працівників поліції і він буде їздити як свідок. Працівники поліції пояснюють, що це непередбачено законом. ОСОБА_1 погоджується їхати до лікаря, але ставить умови. Спочатку стверджує, що він буде їхати за кермом автомобіля; потім вимагає щоб разом з ними їхав свідок; потім вимагає зупинити автомобіль, узять людей з нього свідками та їхати до лікаря; потім кричить, що йому не повідомили про відеозйомку; потім каже, що не може залишити чужий автомобіль, тощо. Коли працівники поліції пояснюють, що він відсторонений від керування, то він хоче передати керування своєму товаришу. Працівники поліції роз`яснюють, що за зовнішніми ознаками його товариш перебуває у стані сп`яніння, тому він не може керувати. Можливо лише тверезий водій, або евакуатор. ОСОБА_1 кричить працівникам поліції, що вони не мають права викликати евакуатор, тому що автомобіль належить іншій особі, а не йому, тому його забрати неможливо. Всі розмови ведуться на підвищених тонах, з образливими словами. Працівники поліції неодноразово пропонують проїхати до лікаря, роз`ясняють про обов`язок, та наслідки права. ОСОБА_1 на неодноразові запрошення сісти в автомобіль, щоб проїхати до лікаря, до салону автомобіля не сів, тобто не вжив активних дій на виявлення бажання їхати до лікаря. Згодом ОСОБА_1 кричить, що він відмовляється їхати до лікаря. Перепитавши ще раз, працівник поліції сідає до салону службового автомобілю та складає протокол. Згодом ОСОБА_1 та пасажир його автомобіля ходять біля службового автомобіля працівників поліції, кричать. Працівник поліції роз`яснює, що він вже складає протокол. ОСОБА_1 кричить у салон, що згоден їхати, працівник поліції роз`яснює, що він вже заповнив протокол про відмову від проходження огляду, і що неодноразово просив сісти а службовий автомобіль та їхати до лікаря. Працівник поліції заповнює документи, ОСОБА_1 уїхав з місця події.

Будь-яких клопотань та доповнень не надходило.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 857131 від 25 червня 2024 року; направлення на огляд водія транспортного засобу; постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2470138 від 25 червня 2024 року за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП; витяг з Армор; відтворивши відеозаписи на диску, суддя приходить до наступного.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено перелік діянь, що містять склад цього адміністративного правопорушення, зокрема, керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, тобто суб`єктом правопорушення визнається особа, яка керує транспортним засобом, незалежно від того, чи має вона на це право, а керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП , огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, як вбачається з даних, що містяться в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14, судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Голлоран та Франціс проти Сполученого королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завадити серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілем та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як встановлено у судовому засіданні водій ОСОБА_1 , будучи достовірно обізнаним про вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, оскільки проходив теоретичні та практичні навчання для підготовки до складання екзаменів для отримання права на керування автомобілем, здав ці екзамени та отримав відповідне посвідчення, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме, проїхати з працівниками поліції до відповідного медичного закладу.

Щодо повідомлення ОСОБА_1 про отримання довідки у поліклініки, то насамперед, ці дослідження проведені з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та відповідної Інструкції, оскільки проведені у відсутність працівника поліції.

У той же час, наявність висновків лабораторних досліджень лише підтверджують той факт, що водій не перебував (або перебував) у стані сп`яніння, а тому це дані впливають лише на підстави складання (або не складення) щодо ОСОБА_1 протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Поряд з цим, об`єктивна сторона правопорушення, що є предметом цього розгляду, полягає у відмові водія від проходження огляду на такий стан.

Ті ознаки сп`яніння, які вбачав поліцейський, були вказані у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, вбачаючи наявність таких ознак, працівник поліції не встановлює стан сп`яніння у водія відповідно до свого суб`єктивного сприйняття, а має право і зобов`язаний вимагати у особи пройти відповідну перевірку, яка й дасть належну відповідь на таке питання.

Відмова від проходження такої перевірки також є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Суть цього провадження полягає не у встановленні факту сп`яніння водія, а у факті відмови його від проходження огляду на стан сп`яніння. Факт такої відмови зафіксовано в наявних матеріалах.

Щодо посилань ОСОБА_1 на ті факти, що працівники поліції використовували ненормативну лексику та неповажно висловлювалися на його адресу, то він має право звернутися щодо цих фактів у передбаченому законодавством порядку. Однак, цей факт не впливає на наявність встановлених фактів адміністративного правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 повідомив, що не вважає, що працівниками поліції було вчинено злочин, з заявою про злочин він не звертався та не буде звертатися, але він звернувся до поліції з заявою про неправомірні та образливі дії працівників поліції.

Він не просив суд звернутися з відповідним зверненням та зазначив, що самостійно буде ще писати заяви на неправомірну поведінку працівників поліції та буде з ними розбиратися.

На підставі наведеного, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, суддя, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_1 виду адміністративного стягнення суддя, враховує вимоги ст. 23 КУпАП, які передбачають, що адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, враховуючи характер вчиненого правопорушення, наявні дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують відповідальність, та те, що санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено єдине адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, суддя вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкціїч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортним засобом.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП.

У той же час, заслуговують на увагу твердження ОСОБА_1 про те, що працівники поліції підвищували на нього голос та висловлювали образливі слова.

ОСОБА_1 повідомив, що не вважає, що працівниками поліції було вчинено злочин, з заявою про злочин він не звертався та не буде звертатися, але він звернувся до поліції з заявою про неправомірні та образливі дії працівників поліції.

Він не просив суд звернутися з відповідним зверненням та зазичив, що самостійно буде ще писати заяви на неправомірну поведінку працівників поліції та буде з ними розбиратися.

На підставі наведеного, к еруючись ст. ст. 23, 33, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 251, 252, 266, 283-285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до вимог ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення, може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду, через Дніпровський районний суд м. Києва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня винесення.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні Закону України «Про виконавче провадження», відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18), у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

Суддя: Л.А. Мельниченко