КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А. розглянув матеріали справи про адміністративне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Акопян Марією Анатоліївною на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиноютретьою статті 188-19 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративні правопорушення № 10 - сп. 28-2024, Депутатський запит №147д9/14-2024/89904 (1547257) від 24.04.2024 народного депутата України ОСОБА_2 до директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) про надання інформації щодо процедури ліквідації AT «Родовід Банк» був оголошений 08.05.2024 на пленарному засіданні Верховної Ради України і направлений адресату супровідним листом Голови Верховної Ради України від 09.05.2024 №11/10-2024/103148 (1549851). Депутатський запит було отримано і зареєстровано у Фонді за вхідним №13243/24 від 09.05.2024.

У вказаному депутатському запиті містилася вимога надати інформацію щодо здійснення Фондом заходів в межах процедури ліквідації АТ «Родовід Банк» по питанням, сформульованим народним депутатом України ОСОБА_2 .

Листом №60-6298/24 від 06.06.2024 в.о. директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1., який зареєстрований 10.06.2024 Апаратом Верховної Ради України, було повідомлено Голову Верховної Ради України та народного депутата України ОСОБА_2 про відсутність підстав для задоволення сформульованої у депутатському запиті вимоги, чим відмовлено у наданні запитуваної інформації.

Зазначено, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті188-19 КУпАП, а саме: ненадання інформації на запит народного депутата України.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.09.2024 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, частиною третьою статті 188-19КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями.

Зазначає, що запит народного депутата не був умовлений скаргами чи заявами виборців, а спрямований виключно з метою отримання інформації, яка стосується кримінальних проваджень стосовно посадових осіб АТ «Родовід Банк», а також не був зумовлений його депутатською діяльністю. Таким чином, ненадання Фондом відповіді на необґрунтований депутатський запит не містить події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-19 КУпАП, в зв`язку з чим провадження в справі підлягає закриттю на підстав п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

Вказує, що керівник зобов`язаний розглянути запит і надати відповідь щодо результатів розгляду, але не зобов`язаний задовольняти його вимоги, так, 06.06.2024 ФГВФО надав офіційну відповідь голові ВРУ та народному депутату.

Також апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

В судовому засіданні захисник скаржника адвокат Акопян М.А. підтримала подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.09.2024 була винесена оскаржувана постанова. Згідно розписки, яка наявна у матеріалах справи захисник скаржника отримала вищезгадану постанову 08.10.2024. Апеляційну скаргу надіслано засобами поштового зв`язку до суду першої інстанції 08.10.2024.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Перевіривши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до статті 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд при розгляді справ про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це визначено статті 252 КУпАП.

Суд першої інстанції дотримався цих вимог у повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи, 24.04.2024 Апарат Верховної Ради України зареєстрував депутатський запит народного депутата України ОСОБА_2 на адресу Директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про надання інформації щодо процедури ліквідації AT «Родовід Банк» №147д9/14-2024/89904 від 24.04.2024 (1547257).

Вказаний депутатський запит містить посилання на необхідність з`ясування питань щодо законності дій та рішень, а також вжиття певних заходів посадовими осами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб під час процедури ліквідації AT «Родовід Банк». Депутатський запит містить вимогу про надання інформації в межах повноважень керівника Фонду про прийняття посадовими особами Фонду конкретних рішень під час проведення заходів, пов`язаних з ліквідацією Банку.

09.05.2024 Апарат Верховної Ради України зареєстрував лист Голови Верховної Ради України від 09.05.2024 №11/10-2024/103148 (1549851), яким на адресу Директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб направлено для розгляду депутатський запит народного депутата України ОСОБА_2 . У листі зазначено, що зазначений депутатський запит був оголошений 08.05.2024 на засіданні Верховної Ради України.

23.05.2024 Апарат Верховної Ради України зареєстрував лист Директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Рекрут С.В. від 22.05.2024, яким Голову Верховної Ради України та народного депутата України ОСОБА_2 повідомлено, що розгляд запиту продовжено до 1 (одного) місяця з дня отримання запиту.

Листом №60-6298/24 від 06.06.2024 в.о. директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1., який зареєстрований 10.06.2024 Апаратом Верховної Ради України, було повідомлено Голову Верховної Ради України та народного депутата України ОСОБА_2 про відсутність правових підстав для задоволення сформульованої у депутатському запиті вимоги.

Частина 3 статті 188-19 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання законних вимог народного депутата України, у тому числі за ненадання інформації на запит народного депутата України.

Відповідно до частини четвертої статті 76 Конституції України повноваження народних депутатів України визначаються Конституцією та законами України. Одним з повноважень є право на запит, встановлене частиною першою статті 86 Конституції України. За змістом цієї конституційної норми народний депутат України має право на сесії Верховної Ради України звернутися із запитом, у тому числі, до керівників підприємств, установ і організацій, розташованих на території України, незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Отже, право на запит є конституційним правом народного депутата України.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Національного банку України про офіційне тлумачення положень статті 86, частини другої статті 89 Конституції України, частини другої статті 15, частини першої статті 16 Закону України «Про статус народного депутата України» (справа про звернення народних депутатів України до Національного банку України) від 5 березня 2003 року № 5-рп/2003, у частині першій статті 86 Конституції України не окреслено коло питань, вирішення яких народний депутат України може ініціювати у своєму запиті, однак зміст запиту має бути пов`язаний з компетенцією адресата.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що депутатський запит народного депутата, адресований керівнику Фонду, стосується депутатської діяльності, відповідає вимогам законодавства України за змістом та процедурою його ухвалення, а також спрямування адресату, з метою отримання конкретної інформації в межах його компетенції.

Щодо доводів апеляційної скарги, суд зазначає таке.

Посилання скаржника на Рішення Конституційного Суду України від 05 березня 2003 року №5-рп/2003, в якому, поряд з іншим, зазначено, що за своїм змістом депутатське звернення не має імперативного характеру і заявляється народними депутатами України самостійно. Такі звернення можуть бути зумовлені скаргами та заявами виборців, а також стосуватися інших питань депутатської діяльності, які ініціюються народним депутатом України. При цьому у Рішенні підкреслено відмінність депутатського запиту від депутатського звернення, тобто наявність різниці між вимогою та пропозицією здійснити певні дії тощо.

Тобто, депутатський запит має імперативну форму бо визначається як вимога до суб`єкта якому він адресується надати відповідь про результати розгляду і у даному випадку була поставлена саме вимога народного депутата з метою отримання конкретної інформації в межах його компетенції.

Щодо того, що запит народного депутата не був умовлений скаргами чи заявами виборців, а спрямований виключно з метою отримання інформації, яка стосується кримінальних проваджень стосовно посадових осіб АТ «Родовід Банк», а також не був зумовлений його депутатською діяльністю та мав приватний інтерес, варто зазначити, що питання, які були сформовані у даних депутатському зверненні та депутатському запиті, стосуються порушення виконання норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а не кримінальних проваджень, як на тому наголошує скаржник.

Згідно з частиною третьою статті 19 Закону України «Про статус народного депутата України» народні депутати України мають право знайомитись з будь-якою конфіденційною та таємною інформацією з питань депутатської діяльності. Порядок ознайомлення з такою інформацією, в тому числі і тією, що становить банківську таємницю, встановлюється відповідним законодавством України.

Таким чином, доводи захисника про те, що інформація, яку запитував народний депутат у запиті, не стосується його діяльності, не позбавляє народного депутата передбачених законом прав, обов`язків та повноважень як народного депутата України.

По третє, на доводи щодо того, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є незаконним рішенням, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Положеннями статті 38 КУпАП визначені строки накладення адміністративного стягнення.

Пунктом першим частини першої статті 247 КУпАП передбачено закриття провадження за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а пунктом сьомим частини першої цієї ж статті передбачено закриття провадження за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. Зазначені обставини є взаємовиключними, адже перша підстава для закриття провадження є реабілітуючою, а друга - нереабілітуючою.

Тобто закриття провадження за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків - передбачає встановлення вини особи.

Оскільки на момент судового розгляду сплив 3-місячний строк накладення адміністративного стягнення, то суд першої інстанції вірно встановив, що провадження відносно ОСОБА_1 , підлягає закриттю на підставі статті 38 та п. 7 частини першої статті 247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги висновків районного суду не спростовують.

Отже, при розгляді даної справи суд першої інстанції дотримався вимог статей 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі.

Згідно частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, постанови суду першої інстанції без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , яке подано адвокатом Акопян Марією Анатоліївноюпро поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Акопян Марією Анатоліївною залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2024 року залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду