Справа № 155/509/24 Провадження №33/802/456/24 Головуючий у 1 інстанції:Яремчук С. М.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю захисника ОСОБА_1 адвоката Рущака В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Рущака Володимира Михайловича на постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 04 червня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.126, ст.124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, та на підставі ч.2 ст.36 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. (тридцять чотири тисячі), з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що:

- він 16 березня 2024 року о 17:22 год. в селі Красів по вулиці Набережній, керував трактором марки «Massey Ferguson-188», реєстраційний номерний знак відсутній, при цьому будучи обмеженим у праві керування державним виконавцем ДВС від 27.11.2020, виконавче провадження №63277963, чим порушив ч.10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух», за що відповідальність передбачена ч.3 ст.126 КУпАП;

- він же, 16 березня 2024 року о 17:22 год. в селі Красів по вулиці Набережній, керував трактором марки «Massey Ferguson-188», реєстраційний номерний знак відсутній, не вибравши безпечної швидкості руху та не впоравшись з керуванням, здійснив наїзд на металевий паркан, внаслідок чого паркан отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.12.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП;

- крім того, він же, 16 березня 2024 року о 17:22 год. в селі Красів по вулиці Набережній, керуючи трактором марки «Massey Ferguson-188», реєстраційний номерний знак відсутній, здійснив наїзд на металевий паркан, після чого залишив місце ДТП до якого він був причетний, чим порушив п.2.10 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП;

- він же, 16 березня 2024 року о 18:00 год. в селі Красів по вулиці Набережній, 39, вживав алкоголь горілку, після дорожньо-транспортної пригоди з його участю, до проведення огляду уповноваженою особою, для встановлення стану сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.10 «є» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.4 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Рущак В.М. подав апеляційну скаргу в якій порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, оскільки вважає її необґрунтованою та незаконною. Зазначає про те, що ОСОБА_1 вказаним у протоколі транспортним засобом не керував і ДТП не вчиняв, про що вказував в суді першої інстанції. Трактором керував ОСОБА_2 , який це також підтвердив в судовому засіданні будучи допитаним в якості свідка. Ту обставину, що транспортним засобом керував ОСОБА_2 також підтвердили й інші свідки, які допитувались судом. З приводу дослідженого судом відеозапису на якому зафіксовано те, що ОСОБА_1 підтвердив факт пошкодження паркану, після чого залишив місце ДТП, а також підтвердив факт вживання алкогольних напоїв після вчинення ним ДТП, то до цього слід віднестись критично, оскільки з моменту спілкування з поліцейським ОСОБА_1 вказував, що він не вчиняв ДТП і трактором не керував. Лише під психологічним тиском працівників поліції, які задавали ОСОБА_1 провокуючі питання на визнання вини у вчиненні адміністративних правопорушень, він був змушений визнати себе винним. З відеозапису вбачається, що працівники поліції вчиняли тиск на ОСОБА_1 , а будь-яких інших дій щодо встановлення очевидців ДТП не проводили. Посилаючи на це, захисник вважає, що ОСОБА_1 ПДР України жодним чином не порушував, а тому в його діях відсутній склад інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився. При цьому, не подавав будь-яких клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи. Тому апеляційний суд з урахуванням положень ст.268 КУпАП, вважає за можливе апеляційний розгляд проводити у відсутності цієї особи.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши захисника ОСОБА_1 адвоката Рущака В.М., який скаргу підтримав з підстав викладених у ній, а також не заперечував про розгляд справи у відсутності його довірителя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За положеннями ст.ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції в повному обсязі не дотримався.

Так, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.126, ст.124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона яких відповідно до диспозицій цих норм закону характеризується:

- ч.3 ст.126 КУпАП - у керуванні транспортним засобом особою щодо якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

- ст.124 КУпАП - діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Відповідальність за цією нормою закону може настати лише для учасника дорожнього руху, який порушив Правила дорожнього руху і внаслідок цього виникло пошкодження, зокрема транспортного (их) засобу (ів);

- ст.122-4 КУпАП - у залишенні водіями транспортних засобів місця ДТП, до якої вони причетні;

- ч.4 ст.130 КУпАП - у вживанні водієм транспортного засобу після ДТП за його участі алкогольних напоїв, до проведення уповноваженою особою огляду з метою встановлення стану сп`яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Сторона захисту вказує про те, що матеріали справи не містять належних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Твердження сторони захисту в частині відсутності доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, є слушним з огляду на таке.

Частиною 3 ст.126 КУпАП передбачено, що правопорушення полягає у керуванні транспортним засобом особою щодо якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

За положеннями ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, тобто склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.3 ст.126 КУпАП, передбачає умисну форму вини.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, до матеріалів справи додано копію постанови державного виконавця Горохівського РВ ДВС ЗМУМУ (м.Львів) від 27.11.2020 (виконавче провадження №63277963), якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

ОСОБА_1 у протоколі за ч.3 ст.126 КУпАП в графі пояснення, а його захисник у поданій апеляційній скарзі зазначили про необізнаність першого наявності у нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази про направлення державною виконавчою службою на адресу ОСОБА_1 вищевказаної постанови державного виконавця, а також докази на підтвердження факту отримання ним такої постанови.

Таким чином під час апеляційного перегляду було встановлено, що доказів, які б підтверджували обізнаність ОСОБА_1 про його обмеження у праві керування транспортними засобами в матеріалах справи відсутні.

Оскільки матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 був обізнаний про встановлені щодо нього обмеження, тому він не знав і не міг знати про встановлення щодо нього обмеження у праві керування транспортними засобами, а відтак відповідно умислу на вчинення правопорушення не мав.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення інкримінованого правопорушення як обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони складу правопорушення.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що провадження в справі у частині, що стосується адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

А тому, оскаржуване судове рішення в цій частині є незаконним і необґрунтованим.

Водночас, апеляційний суд вважає цілком безпідставними апеляційні доводи сторони захисту в частині, що стосуються відсутності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, з огляду на таке.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні цих проступків є правильним, оскільки підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

Так, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами, а саме:

- протоколами про адміністративні правопорушення: серії ААД №060603 від 16.03.2024 за ч.4 ст.130 КУпАП; серії ААД №060601 від 16.03.2024 за ст.124 КУпАП; серії ААД №060602 від 16.03.2024 за ст.122-4 КУпАП, які підписані ОСОБА_1 ;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, роздруківкою із приладу «Драгер», та направленнями на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, з яких вбачається, що ОСОБА_1 як водій маючи ознаки алкогольного сп`яніння, проходив огляд на місці події за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер», і його результат був позитивний 1,75% алкоголю;

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.03.2024, в якій, окрім іншого зафіксовані дорога, де сталось ДТП, місце зіткнення, паркан, який пошкоджений, а також характер видимих механічних пошкоджень транспортного засобу - трактора, яка підписана ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ;

- рапортом працівника поліції від 16.03.2024, в якому вказано, що заявник ОСОБА_3 повідомив на лінію «102» про те, що в АДРЕСА_2 , водій на тракторі перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння здійснив зіткнення з парканом біля будинку його дочки.

Також вина ОСОБА_1 у вчиненні ним вищезгаданих адміністративних правопорушень доводиться і відеозаписами з боді-камери працівника поліції, які містяться в матеріалах справи. Так, з відеозапису вбачається те, що коли працівники поліції прибули на місце події і безпосередньо до ОСОБА_1 коли він перебував вже не за місцем події, то останній спочатку вказував про те, що не перебував за кермом трактора, однак згодом повідомив, що керував та в`їхав у паркан, оскільки відмовила гальма. Також фактично підтвердив і те, що залишив місце ДТП. Окрім того, він особисто після того, як працівники поліції вказали на наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, який був підтверджений шляхом проходження огляду за допомогою спеціального приладу на місці події, повідомив, що алкогольні напої вживав вже після ДТП. Після проходження огляду на місці події ОСОБА_1 проходити огляд в медичному закладі не виявив бажання. Тоді ОСОБА_1 було повідомлено про складення протоколів про адміністративне правопорушення, а також роз`яснені йому права, передбачені законодавством.

Досліджений та проаналізований судом відеозапис фактично підтверджує події та обставини, які й зазначені у протоколах, складених щодо ОСОБА_1 . Такі відеозаписи, як усі інші докази, є належними і допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП.

Окрім того, допитана судом свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що в цей день під вечір йшла до будинку її дочки. Бачила як їхав трактор ОСОБА_1 на великій швидкості. Згодом почула удар. Трактор, не зупиняючись, поїхав далі. Після цього, побачила, що біля будинку дочки пошкоджений паркан і повідомила про це чоловіка. Хто був за кремом трактора не бачила. Паркан на даний час відремонтували, але хто його відремонтував не знає.

Також судом допитувався свідок ОСОБА_3 , який пояснив, що в цей день прийшла додому дружина і сказала, що ОСОБА_5 в`їхав трактором в паркан біля домоволодіння їхньої дочки. Він одразу побіг до ОСОБА_6 і сказав йому аби він полагодив паркан. В свою чергу, ОСОБА_1 сказав, що він не їхав трактором. Після того він зателефонував на лінію 102. Також зазначив, що в нього наявний відеозапис з камер спостереження з будинку його дочки з якого вбачається, що трактор ОСОБА_1 під час руху пошкодив паркан та не зупиняючись, поїхав далі.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, за обставин викладених у складених щодо нього протоколах про адміністративне правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи та узгоджуються між собою, оскільки фактично відтворюють картину подій, яка мала місце 16.03.2024 за участі ОСОБА_1 .

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції правильно критично віднісся до пояснень ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_7 в тій частині, що трактором керував ОСОБА_2 , оскільки вони є суперечними та спростовуються іншими доказами у їх сукупності. Вони фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності.

При цьому, апеляційні доводи про відсутність належних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, не заслуговують на увагу суду, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи, яка і містять докази, що підтверджують порушення ним Правил дорожнього руху та відповідно вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП.

Судом також не беруться до уваги викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом - трактором у час та місці зазначених у протоколах, оскільки такі повністю спростовуються наявними у справі доказами і, зокрема відеозаписом, з якого він особисто підтвердив факт керування ним трактором.

Окрім того, твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 на місці події визнав свою провину у вчиненні ДТП, залишенні місця цієї події, а також у вживанні алкогольним напоїв після ДТП саме через психологічний тиск на нього працівниками поліції, до уваги судом не беруться, оскільки із проаналізованого відеозапису будь-якого тиску зі сторони працівників поліції не вбачається. Вони лише розпитували у ОСОБА_1 про обставини події.

Таким чином, вищенаведені та усі інші твердження апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення в частині, що стосується винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, жодним чином не спростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції, а зводяться до суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення останнім адміністративної відповідальності за вчинене шляхом закриття провадження у справі.

Зважаючи на викладене, оскаржувана постанова судді в частині щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, є обґрунтованою, законною та такою, що винесена відповідно до вимог КУпАП.

Водночас, оскільки апеляційним судом вставлена незаконність і необґрунтованість оскаржуваного судового рішення в частині, що стосується адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, та враховуючи те, що адміністративне стягнення в даному випадку накладається у відповідності до ст.36 КУпАП, то таке судове рішення підлягає скасуванню із постановленням нового, яким провадження у справі за ч.3 ст.126 КУпАП слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, а за ст.124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, - ОСОБА_1 визнати винним та накласти адміністративні стягнення.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, апеляційний суд відповідно до вимог ст.33 КУпАП враховує характер вчинених ОСОБА_1 правопорушень, ступінь його вини, дані про особу винного, які наявні в матеріалах справи та встановлені судом, інші усі обставини справи в сукупності, та призначає ОСОБА_1 на підставі ч.2 ст.36 КУпАП, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених 124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, адміністративне стягнення за санкцією ч.4 ст.130 КУпАП у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами.

На думку апеляційного суду таке стягнення відповідатиме положенням КУпАП, буде необхідним і достатнім для виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Водночас, на підставі Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути судовий збір.

У зв`язку з цим, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Рущака Володимира Михайловича задовольнити частково.

Постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 04 червня 2024 року в даній справі скасувати та постановити нову.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 в частині, що стосується адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП та з урахуванням положень ст.36 КУпАП, накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 34 000 (тридцять чотири) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк