Справа № 282/1309/24
Провадження № 3/282/674/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 р.

селище Любар

Суддя Любарського районного суду Житомирської області Носач В.М., перевіривши матеріали, які надійшли від Головного управління ДПС у Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя: АДРЕСА_1 , неодружений, працює головним бухгалтером ТОВ «АК «Відродження», РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч.1ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

УСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення №383/06-30-07-03 від 5 вересня 2024 року зазначено, що ОСОБА_1 , будучи головним бухгалтером ТОВ «АК «Відродження» вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП, а саме: ведення податкового обліку з порушенням п.п.44.1, ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6, ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), у результаті чого знижено податок на додану вартість на загальну суму 465871 грн., завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації за березень 2024 року) на суму 46720 грн., не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних зведену податкову накладну на загальну суму ПДВ 40008,51 грн.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В поданому клопотанні ОСОБА_1 вказано, що стаття 163-1 КУпАП визначає відповідальність зокрема, за: відсутність податкового обліку; порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку; у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

У відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в товаристві створена та діє служба бухгалтерського обліку, яка веде бухгалтерський, податковий, статистичний облік та звітність, що Актом податкової перевірки не заперечується.

Актом перевірки не встановлено факту відсутності в товаристві податкового обліку чи несвоєчасного подання аудиторських висновків.

Акт перевірки не містить висновків про порушення встановленого Законом Порядку ведення податкового обліку, або висновків, що певні норми Податкового кодексу України, які перераховані в Акті перевірки, встановлюють відповідний Порядок ведення податкового обліку, який було б порушено, а отже відсутній об`єкт правопорушення та його об`єктивна сторона.

Зазначає, що «Порядок ведення податкового обліку», як окремий нормативно-правовий документ (акт) законодавством на даний час не визначений та не затверджений.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення суперечить висновкам Акту перевірки.

Так, в розділі 4 «Висновок» Акту перевірки від 05.09.2024 року стверджується, що документальною перевіркою встановлено порушення певних пунктів та статей Податкового кодексу України, проте висновки, що останні регулюють Порядок ведення податкового обліку відсутні.

В протоколі вказано про порушення Порядку ведення податкового обліку, проте суть такого правопорушення - не конкретизована та не розкрита.

Наявний в матеріалах справи витяг із Акту перевірки не містить даних щодо Закону яким було б затверджено відповідний Порядок ведення податкового обліку і який було б порушено.

Протокол не містить відомостей щодо встановлення особи відповідальної за дотримання Порядку ведення податкового обліку в товаристві (посадова інструкція, наказ тощо), що свідчить про необґрунтованість його складення та незаконність притягнення його до адміністративної відповідальності. Тобто, при зазначенні у протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення необхідно було зазначати, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для неї були визначені.

За результатами перевірки товариства посадовими особами ГУ ДПС в Житомирській області складено відповідний акт перевірки від 05.09.2024 загальним об`ємом 77 аркушів. Разом з тим, до матеріалів справи, наданих ГУ ДПС в Житомирській області до суду, долучено Акт перевірки не в повному обсязі, а лише сторінки 1-3 та 75-77, тобто лише 6 аркушів із загальних 77. На підставі цього суд фактично позбавлений можливості в повному обсязі дослідити складений під час перевірки Акт, встановити на підставі яких саме документів було встановлено, що саме його дії, як посадової особи Товариства, чи бездіяльність призвели до інкримінованих йому порушень.

Зазначає, що складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення від 05.09.2024 не відповідає вищезазначеним вимогам закону, оскільки в ньому не зазначено конкретну суть адміністративного правопорушення, фактично не зазначено об`єктивної сторони правопорушення, яка б відповідала диспозиції ч.1 ст.163-1 КУпАП, оскільки її складові не розкриті.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно нього повинен бути визнаний судом неналежним та недопустимим доказом по справі, оскільки він не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, так як в ньому фактично не викладена суть адміністративного правопорушення, яка б відповідала диспозиції частини 1 статті 163-1 КУпАП.

Зазначає, що акт перевірки не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки в силу норм Податкового Кодексу, акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового орган сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

Єдиною правомірною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 163-1 КУпАП, є наявність на момент складання протоколу узгодженого податкового зобов`язання (повідомлення-рішення), а не Акту перевірки. Разом з тим, у протоколі відсутнє посилання на узгоджене податкове зобов`язання (повідомлення-рішення), як безспірний доказ скоєння відповідного адміністративного правопорушення та визнання вини посадовими особами, які не оскаржили його в установленому порядку та строки. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог статті 256 КУпАП, акт перевірки не є беззаперечним доказом вини в порушенні вимог Податкового кодексу України та інших нормативних актів, а інші належні докази у справі відсутні.

Вказує, що за відсутності у протоколі відомостей щодо конкретних дій чи бездіяльності особи у відповідності їх з діяннями, які викладені у диспозиції ч.1 ст. 163-1 КУпАП, з огляду на долучений до протоколу неповний акт перевірки як доказ, неможливо встановити фактичні обставини вчиненого адміністративного правопорушення та наявність у його діях складу, а саме об?єктивної сторони інкримінованого йому правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 вказав на пропущення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вище викладене, просить суд провадження в справі №282/1309/24 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , головного бухгалтера ТОВ «АК «Відродження», за скоєння адміністративного правопорушення передбачено в ст.163-1 КУпАП, - закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Адвокат Грицик А.В. в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя. Клопотання подане ОСОБА_1 про закриття провадження у справі підтримує в повному обсязі із зазначених в ньому підстав.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, клопотання ОСОБА_1 , суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, Головне управління ДПС у Житомирській області додає до матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення №383/06-30-07-03 від 5 вересня 2024 року та акт перевірки від 05.09.2024 №18201/06-30-07-01/34403279.

Вказані докази суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Аналогічні положення містить Інструкція з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затверджена наказом Міністерства фінансів України №566 від 02.07.2016 року (далі - Інструкція).

Зокрема, відповідно до пункту 6 розділу ІІ Інструкції, при викладенні обставин правопорушення у протоколі вказуються місце та час його вчинення, суть правопорушення, які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, стосовно якої складається протокол, та які положення законодавства порушено.

Також до Протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, та документи, що можуть свідчити про обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність особи (за наявності). Кожний документ повинен мати свої реквізити (дату, назву, підписи тощо), містити достовірну інформацію та відповідати вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення.

Між тим, протокол про адміністративне правопорушення №383/06-30-07-03 від 5 вересня 2024 року не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

У зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення фактично продубльований висновок, до якого прийшли уповноважені особи під час здійснення позапланової виїзної документальної перевірки товариства та який відображений в акті перевірки. Дата виявлення правопорушення та відомості щодо дати вчинення адміністративного правопорушення відсутні. Не встановлено та не зазначено посадові обов`язки ОСОБА_1 , як посадової особи головного бухгалтера ТОВ «АК «Відродження», невиконання яких тягне за собою відповідальність, передбачену ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Відповідно до п.86.1 ст. 86 ПК України, акт перевірки - це документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає результати. Згідно з положень ст.58 та п.86.8 ст.86 ПК України, на підставі акту перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акту перевірки.

Тобто, акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства. При цьому акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому не породжує, не змінює не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність.

Висновки, викладені у акті перевірки, є відображенням дій інспекторів та не відповідають критерію юридичної значимості, не створюють для платника жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов`язків.

Таким чином, на думку суду, акт перевірки не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки в силу норм Податкового Кодексу, акт перевірки не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

У своїй практиці Верховний Суд уже неодноразово наголошував на тому, що акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, не породжує, не змінює та не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність. У силу норм Податкового кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

Дана правова позиція викладена в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 у справі №П/811/2893/14.

Отже, єдиною правомірною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.163-1 КУпАП, є наявність на момент складання протоколу узгодженого податкового повідомлення-рішення, а не акту перевірки.

Суд констатує той факт, що у протоколах відсутні посилання на узгоджені податкові повідомлення-рішення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Диспозицією ч.1 ст.163-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Норма частини 1 статті 163-1 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний зміст. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Однак посадові особи ДПС при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.163-1КУпАП щодо ОСОБА_1 зазначеної норми не дотрималися.

Відповідно до статті 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Тобто, при зазначенні у протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення необхідно не лише вказувати факт порушення порядку ведення податкового обліку і його наслідки, але й зазначати, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для неї були визначені.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується у статті 251 КУпАП.

Суд, згідно з приписами статті 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на матеріали адміністративного провадження, єдиними доказами, якими оперують представники ДПС є протокол про адміністративне правопорушення №383/06-30-07-03 від 5 вересня 2024 року та акт перевірки від 5 вересня 2024 року №18201/06-30-07-01/34403279.

Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог статті 256 КУпАП, акт перевірки не є беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 в порушенні вимог Податкового кодексу України та інших нормативних актів, а інші докази у справі відсутні.

Отже, сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Відповідно до п.1ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 245, 247, 251, 252, 266, 268, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого вказаною статтею.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.М. Носач