ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа № 553/2121/24
Провадження № 3/553/908/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Сіомашко В.Р., захисника особи, яка притягується до відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднану справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

24.06.2024 о 12 год. 30 хв. по вул. Панянка, 65 б, у м. Полтава, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Audi A3», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 А ПДР України. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки в присутності двох свідків за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820, результат якого склав 1,67 проміле, тест 1585.

24.06.2024 о 12 год. 30 хв. у м. Полтава від вул. Анатолія Кукоби по вул. Панянка в напрямку вул. В. Рогізнянська, рухався автомобіль «Audi A3», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який в районі буд. № 65 б по вул. Панянка у м. Полтава, в порушення вимог п. 12.1 ПДР України, не дотримався безпечної швидкості руху та здійснив наїзд на бордюр, після чого авто Audi відкинуло на припаркований транспортний засіб марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 (водій ОСОБА_3 ), внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

05.08.2024 захисником ОСОБА_1 на адресу суду подано клопотання про закриття провадження у справі, яке вмотивовано тим, що із долученого до матеріалів справи відеозапису з бодікамери поліцейської вбачається, що на них не зафіксовано факт керування ОСОБА_2 автомобілем. З вказаних відеозаписів вбачається, що автомобіль вже знаходиться в нерухомому стані та в стороні стоїть ОСОБА_2 разом з одним із товаришей ОСОБА_4 . Для притягнення особи до адміністративної відповідальності необхідно, щоб факт керування транспортним засобом був зафіксований належним чином. В цій справі даний факт належним чином не зафіксовано та підтверджується виключно поясненнями свідків, які, як вбачається із відеозапису, були залучені тільки під час проходження ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тому пояснення свідків не є беззаперечним доказом керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

У наданих ОСОБА_2 поясненнях, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, ним власноручно вказано, що він за кермом не був. Аналогічні заперечення ним висловлювалися і в ході розмови з поліцейськими, що зафіксовані на відеозаписі з бодікамери, який долучений до матеріалів справи. Незважаючи на це, працівники поліції звинуватили у нетверезому кермуванні саме ОСОБА_2 , оскільки він є власником автомобіля та знаходився на місці події.

Таким чином, наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази у своїй сукупності, не дають можливості беззаперечно стверджувати про факт порушення ОСОБА_2 вимог п.2.9.А ПДР, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки у зв`язку з відсутністю повного запису з бодікамери поліцейського, який би забезпечив відеофіксацію хоча б факту його перебування за кермом автомобіля, твердження про те, що цим же автомобілем керувала інша особа спростовані бути не можуть. Варто окремо зауважити, що, безпосередньо працівники поліції автомобіль під керуванням ОСОБА_2 не зупиняли та не здійснювали відеофіксацію його руху, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним, достатнім та беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом".

Щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, захисником наголошено про те, що суб`єктом інкримінованого адміністративного правопорушення в даному випадку, може бути виключно водій, а не пасажир або власник транспортного засобу, яке стало учасником ДТП. В протоколі за ст. 124 КУпАП також міститься пояснення ОСОБА_2 про те, що він не перебував за кермом автомобіля, а був лише пасажиром. Незважаючи на відсутність будь-яких доказів протилежного та ігноруючи заперечення ОСОБА_2 працівники патрульної поліції склали відносно нього адміністративний матеріал виключно через те, що він є власником автомобіля, який потрапив у ДТП, хоча, як зазначено вище, жодних доказів, що в момент ДТП саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом AUDI А3 д.н.з. НОМЕР_1 матеріали справи не містять.

В судовому засіданні 11.09.2024 ОСОБА_2 винним себе у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст. 124 КУпАП, не визнав повністю. Пояснив, що вони з другом поїхали на річку, на перший пляж у м. Полтаві, де він випив приблизно 1,5 2 літри пива і за кермо сісти вже не міг. Тому він зателефонував знайомому ОСОБА_5 , який приїхав на пляж на таксі, сів за кермо автомобіля Audi, а після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 зник. Під час поїздки ОСОБА_5 знаходився за кермом, ОСОБА_2 на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_4 на задньому. На момент дорожньо-транспортної пригоди з ОСОБА_5 вони були знайомі 1-2 дні. Хоч він і не був за кермом, погодився пройти огляд на місці, тому що обізнаний про відповідальність за відмову від проходження огляду.

Будучи допитаним в судовому засіданні 11.09.2024 свідок ОСОБА_4 показав, що 23.06.2024 вони домовились з ОСОБА_2 поїхати на річку. 24.06.2024 зранку о 09 год. 00 хв. поїхали на пляж, свідок купив пива. ОСОБА_2 теж пив пиво, але вони домовились шукати тверезого водія. Біля 12 год. почали шукати тверезого водія, ОСОБА_5 приїхав до них на таксі та будучи за кермом Audi не справився з керуванням, допустив дорожньо-транспортну пригоду, після чого вибіг з автомобіля і зник. Вони намагались зателефонувати ОСОБА_5 , однак він не відповідав на дзвінки.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні 11.09.2024 показав, що 24.06.2024 йому зателефонував ОСОБА_2 , з яким вони знайомі по роботі та попрохав відвезти його додому за 200 грн, оскільки вживав спиртне. ОСОБА_5 погодився, на маршрутці приїхав на перший пляж, де сів за кермо та вони поїхали на вул. Зигіна, щоб завести ОСОБА_4 Вирішили рухатись по вул. Панянка, де автомобіль занесло і він наїхав на автомобіль Тойота. ОСОБА_5 вийшов з автомобіля і намагався знайти власника, якого не було. Потім побачив багато людей біля автомобіля, почув що хтось каже «де водій, зараз поб`ємо», чого злякався та пішов додому. Вказав, що з Південного вокзалу вони виїхали близько 12 год. 10 хв.

Захисник особи, яка притягується до відповідальності, в судовому засіданні прохав закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на викладені у письмовому клопотанні обставини.

З`ясувавши позицію особи, яка притягується до відповідальності, та її захисника, заслухавши показання свідків, оцінивши досліджені в судовому засідання докази з точки зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, суд зазначає про наступне.

Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема, з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо (стаття 280 КУпАП).

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються органом (посадовою особою) на підставі доказів у справі про адміністративне правопорушення, тобто будь-яких фактичних даних, на основі яких встановлюються зазначені обставини. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Згідно із протоколом серії ААД № 629957 ОСОБА_2 поставлено за провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, й відповідно порушення п.2.9а ПДР України.

Виходячи із змісту Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (пункти 1.3, 1.4).

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.9а ПДР України забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

У свою чергу, проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 №1103.

Згідно із вимогами ст. 266 КУпАП, особи, які керують, зокрема, транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Згідно з матеріалами справи та виходячи з пояснень самого ОСОБА_2 , останній 24.06.2024 зранку вживав пиво та після дорожньо-транспортної пригоди на місці пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів, з результатом якого погодився.

Так, згідно із висновком тестування на алкоголь від 24.06.2024 Drager Alkotest 6820, прилад ARHJ 0257, тест № 1585, результат вмісту алкоголю у видихуваному повітрі у ОСОБА_2 склав 1,67 ‰, що значно перевищує допустимий показник.

Відповідно до акту на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_2 було проведено у зв`язку із виявленими ознаками сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Огляд було проведено за допомогою Drager Alkotest 6820 ARHJ 0257, результат склав 1,67 ‰, з яким ОСОБА_2 погодився, що засвідчив власним підписом.

Заперечуючи свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди та керування транспортним засобом в стані сп`яніння ОСОБА_2 ствердив, що перебував в транспортного засобу Audi в якості пасажира, а за кермом знаходився ОСОБА_5 , з яким вони на той момент були знайомі лише два дні.

Водночас, суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_2 в цій частині та розцінює їх як намагання уникнути відповідальності. Також суд не бере до уваги показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які не лише не узгоджуються між собою, а й суперечать іншим доказам у справі.

Так, згідно з протоколами про адміністративне правопорушення дорожньо-транспортна пригода відбулась по вул. Панянки, 65 б о 12 год. 30 хв. Тоді як з показань свідків вбачається, що лише о 12 год. почались пошуки тверезого водія і ОСОБА_2 зателефонував ОСОБА_5 , який на автобусі приїхав до території першого пляжу і о 12 год. 10 хв. вже за кермом Audi рухався біля Південного вокзалу. При цьому виходячи з показань свідків дорога від Південного вокзалу до місця дорожнього-транспортної пригоди зайняла 20 хв, що з урахуванням відстані викликає сумніви.

До того ж свідок ОСОБА_5 пояснив, що після зіткнення він намагався знайти водія пошкодженого транспортного засобу. Однак, якби ОСОБА_5 керував автомобілем, то був би обізнаний про те, що водій пошкодженого автомобіля Тойота ОСОБА_3 знаходився на місці дорожньо-транспортної пригоди і безпосередньо бачив наїзд, про що вказав під час оформлення протоколу, показав рух транспортного засобу Audi, що підтверджується дослідженим записом відеофіксації.

Окрім того, твердження захисника та самого ОСОБА_2 про повідомлення поліцейським обставин щодо не керування транспортним засобом, спростовуються дослідженим в ході судового розгляду записом відеофіксації порушення, згідно з яким ні ОСОБА_2 ні його знайомий ОСОБА_4 під час проходження огляду на стан сп`яніння та складання протоколу не повідомляли про факт керування автомобілем Audi іншою особою, не вказували відомості про цю особу, його прізвище, ім`я тощо. І лише при наданні письмових пояснень у протоколі ОСОБА_2 написав, що не був за кермом.

У відповідності до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підставі досліджених доказів, судом встановлено, що ОСОБА_2 24.06.2024 у м. Полтаві керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та допустив дорожньо-транспортну пригоду, а його винуватість об`єктивно підтверджується зазначеними вище доказами, які є логічно узгодженими між собою та без суперечностей, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД № 629957, серії ААД № 629958; висновком тестування, актом огляду, довідкою про отримання ОСОБА_2 посвідчення водія, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у присутності яких водій пройшов огляд на стан сп`яніння; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди із переліком видимих пошкоджень транспортних засобів; письмовими поясненнями ОСОБА_3 ; записом відеофіксації порушення.

Таким чином вимог п.2.9а, п. 12.1 ПДР України водій ОСОБА_2 не дотримався та керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння і допустив дорожньо-транспортну пригоду, а від так його дії підлягають кваліфікації за ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП.

Заперечення сторони захисту свого підтвердження не знайшли та спростовуються зібраними доказами. Підстав для закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, про що наголошувалось стороною захисту в ході розгляду справи, судом не встановлено.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, виходячи із положень ст.23 КУпАП, зазначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Із змісту частини другою згаданої статті вбачається, що при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність судом не враховуються.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Водночас, оскільки адміністративні правопорушення, вчинені 24.06.2024, суд вказує, що відповідно до положень ч.2 ст.38 КУпАП, у справах підвідомчих суду адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, крім справ, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21, 204-1, 204-2 та ст.130 КУпАП. У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

За змістом п.7 ст.247 КУпАП, закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП, є обставиною, що виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, враховуючи, що поставлене органом Національної поліції ОСОБА_2 за провину правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП не є триваючим, строк накладення стягнення за протоколом сплинув 24.09.2024, а тому провадження у справі в цій частині підлягає до закриття.

З огляду на викладене, суд вважає, що для досягнення мети адміністративного стягнення на ОСОБА_2 необхідно накласти стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП України в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Питання про судовий збір вирішено судом у порядку ст.401 КпАП України, згідно з якою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку таке стягнення накладено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.401,283,294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 605,60 грн судового збору (стягувач: Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ).

Роз`яснити що штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави М.С. Високих