Справа № 366/3013/24
Провадження №3/366/2326/24

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2024 смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції № 3 (м. Чорнобиль) Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 46-1 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

1. Формулювання суті правопорушення, визнаного суддею недоведеним.

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 100146 від 04.10.2024, по суті правопорушення зазначено таке:

04.10.2024 року о 08 год. 00 хв., ОСОБА_1 був виявлений на стаціонарному блок-посту в с. Копачі без дозволу перебування в зоні ЧАЕС зони відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 46-1 КУпАП.

2. Рух справи

08.10.2024 справа надійшла до суду. Цього ж дня справу повернуто для доопрацювання та належного оформлення з підстав не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення нормативно-правового акту, який у повній мірі розкриває суть інкримінованого правопорушення.

14.11.2024 справа повторно надійшла до суду. Судове засідання з розгляду справи призначене на 27.11.2024.

3. Позиція учасників справи

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. В матеріалах справи наявна його заява, у якій він просить розглянути справу без його участі.

З огляду на викладене та положення ст. 268 КУпАП, суддя приходить до висновку про розгляд справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

4. Оцінка судді

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до таких висновків.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Верховний суд наголошує, що судді при розгляді справ про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогамст.256 КУпАП.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Відповідальність за ст. 46-1 КУпАП настає у разі порушення вимог режиму радіаційної безпеки у спеціально визначеній зоні радіаційного забруднення, що виражається у проникненні в цю зону без дозволу відповідних органів або самовільному поселенні у ній, або знищенні, пошкодженні чи перенесенні знаків радіаційного забруднення або огорожі зазначеної зони.

Буквальний зміст диспозиції ст. 46-1 КУпАП дає підстави для висновку, що така диспозиція є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права.

У постанові судді від 08.10.2024 визначено необхідність зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення нормативно-правового акту, який більш детально регулює положення законодавства, які, за твердженням сторони обвинувачення порушив ОСОБА_1 .

За результатами доопрацювання, до суду надійшли матеріали справи з рапортом працівника поліції, у якому останній зазначив, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 4.3. розділу 4 наказу МНС № 1157 від 02.11.2011 «Про затвердження порядку відвідування зони відчуження і зони безумовного (обов`язкового) відселення», оскільки якийсь (не зазначено який) населений пункт входить до переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, що визначений постановою КМУ № 106 від 23.07.1991 «Про правовий режим території, які зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що такий же рапорт чи інший документ направлений ОСОБА_1 для того, щоб ознайомити останнього з конкретизацією нормативно-правового акту, порушення якого йому ставиться в провину.

Відсутність таких відомостей позбавляє суддю можливості прийняти матеріали справи, сформовані після доопрацювання до уваги, оскільки ОСОБА_1 з ними не ознайомився і тому, прийняття до уваги таких документів становитиме порушення права особи на захист.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не може підготувати свою позицію захисту у судовому процесі, оскільки не розуміє, яка саме норма зазначеного Закону їй ставиться як така, яку вона порушила. Відсутність конкретизації норми згаданого Закону у протоколі про адміністративне правопорушення фактично здійснює перекладання функції сторони обвинувачення на суд, що є недопустимим в контексті положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та усталеної практики ЄСПЛ. На хибне переконання автора протоколу про адміністративне правопорушення, суддя сам має визначити в діях порушника норму згаданого Закону України, чим фактично перебере на себе функцію обвинувачення та становитиме порушення права особи на справедливий суд.

Як зазначено вище, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її.

За таких обставин, суддя приходить до висновку, що суть правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_1 є не конкретизованою, що в світлі ст. 6 Конвенції виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені обставини та застосовані норми права, суддя приходить до висновку про неможливість у цьому випадку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 46-1 КУпАП, тому, провадження у справі підлягає закриттю у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

5. Судові витрати

Питання судових витрат суддя вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Оскільки в цьому випадку провадження у справі підлягає закриттю, судовий збір слід віднести на рахунок держави.

З огляду на зазначене, керуючись ст.ст. 1, 7, 124, 245, 247, 251, 256, 266, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 46-1 КУпАП, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Іванківський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня вручення копії постанови.

Суддя Н.П. Слободян