Справа №587/307/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Степаненко О. А.
Номер провадження 33/816/948/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бороха В.М., розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бороха В.М. на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 23 серпня 2024 року, якою на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 23 серпня 2024 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 01 лютого 2024 року о 12 год. 05 хв. на блок -посту «Катерина» Сумського району, керував транспортним засобом ВАЗ 21061, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер» та в медичній установі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 01 лютого 2024 року о 15 год. 17 хв. ОСОБА_1 на а/ш Суми-Полтава біля с. Бездрик Сумського району, керував транспортним засобом ВАЗ 21061, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер» та в медичній установі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Борох В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 23 серпня 2024 року, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що працівниками поліції не було складено акт огляду водія на стан алкогольного сп`яніння та направлення водія на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у закладі охорони здоров`я.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази підтвердження відмови водія від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Так, працівниками поліції було порушено порядок направлення водія для проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Також, із матеріалів справи вбачається, що поліцейські безпідставно вимагали від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки не було перевірено наявність в останнього ознак алкогольного сп`яніння. Поведінка останнього була адекватна та послідовна, не викликала сумнівів у тому, що водій перебував у тверезому стані. Крім того, ОСОБА_1 правила дорожнього руху України не порушував, а отже відсутні підстави у поліцейських вимагати водія проходити огляд на стан сп`яніння.

Тобто, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення ПДР України, за які його слід було зупинити, у зв`язку з чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, позицію захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бороха В.М., який вимоги поданої апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримав у повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з врахуванням:

- протоколів про адміністративне правопорушення від 01 лютого 2024 року серії ААД № 655166, № 655198;

- відеоматеріалів нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу та в закладі охорони здоров`я.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів в апеляційного суду підстави відсутні.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).

Із долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису нагрудних камер працівників поліції вбачається, як 01 лютого 2024 року близько 12 год. 05 хв. на блок - посту в Сумському районі було зупинено транспортний засіб ВАЗ 21061, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Під час спілкування працівників поліції із водієм, в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці).

Відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, на що останній відмовився.

На пропозицію проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду, ОСОБА_1 також відмовився.

Окрім цього, на відеозаписі зафіксовано повідомлення останнього про те, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та заборонено подальше керування транспортним засобом.

Також, як вбачається із долученого відеозапису нагрудної камери працівника поліції, 01 лютого 2024 року близько 15 год. 17 хв. на блок-посту біля с. Бездрик Сумського району, було зупинено транспортний засіб ВАЗ 21061, номерний знак НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 .

Поліцейським було проінформовано ОСОБА_1 про заборону керувати ним транспортним засобом у зв`язку із складанням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також під час отримання показів водія, в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння. Проте водій відмовився проходити огляд як на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу, так і в медичному закладі.

На підставі вище викладеного, працівниками поліції було складено протокол відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння, зокрема відсутність в матеріалах справи направлення водія на проходження огляду в закладі охорони здоров`я, акту огляду на стан сп`яніння, суд оцінює критично з огляду на таке.

Так, відповідно до пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Системний аналіз положень ст.266 КУпАП, вищезазначених Інструкції та Порядку дає підстави стверджувати про те, що письмове направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я складається поліцейським у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки або в разі незгоди з результатами такого огляду (п.п 8, 12 Інструкції; п. 6 Порядку), проте не у випадку зафіксованої належним чином відмови від проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я загалом.

Отже, поліцейським видається направлення для проходження огляду у разі згоди водія пройти огляд у відповідному закладі охорони здоров`я, куди водія зобов`язаний доставити поліцейський.

У даному випадку водій фактично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я, оскільки на неодноразові вимоги поліцейського проїхати до медичної установи для проходження огляду не вчиняв будь-яких дій.

Крім того, положеннями Інструкції № 1452/735 та ст.266 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395, долучення направлення до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не передбачається, оскільки направлення складається поліцейськими для закладу охорони здоров`я.

Отже, законом не передбачено обов`язкове вручення направлення, оскільки такий документ є лише підставою для проведення огляду в закладі охорони здоров`я та надається лікарю вказаного закладу, від якого ОСОБА_1 відмовився.

Слід зазначити, що сам бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, у зв`язку з чим суд вважає, що відсутність вказаного направлення в матеріалах справи не є беззаперечним доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан сп`яніння, не спростовує порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України та не тягне за собою безумовного скасування прийнятого судового рішення.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи направлення до закладу охорони здоров`я, є неспроможними та відхиляються апеляційним судом.

Окрім цього, зважаючи на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу, в працівників поліції не виникало обов`язку складати акт огляду.

Так, відповідно до п. 10 Інструкції № 1452/735, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Твердження захисника про необ`єктивність визначення поліцейськими ознак сп`яніння у водія не відповідають положенням вищезазначеної Інструкції №1452/735, де визначення ознак щодо можливості знаходження водія у стан сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських, а перевірка наявності чи відсутності у водія такого стану в порядку проходження ним відповідного огляду на місці зупинки або/чи у медичному закладі. Тому, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу знаходиться у стані сп`яніння, останній на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд.

За таких обставин мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену частиною 1 статті 130 КУпАП. Така відмова за внесеними змінами до статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, які є чинними, як на час події, так і на час розгляду справи, фіксується поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису, а за їх відсутності у присутності двох свідків.

Твердження апелянта щодо безпідставної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді, оскільки з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, не згода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений п.2.5 ПДР та не впливає на причину зупинки.

Крім того, положеннями п. 20 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого Постановою КМУ №1455 від 29 грудня 2021 року, передбачено зупинку транспортних засобів на блок-постах, де і був зупинений водій ОСОБА_1 .

З огляду на сукупність вищевказаних доказів, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про недоведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, та нічим не спростовані апелянтом.

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, із врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.

Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бороха В.М., апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 23 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бороха В.М. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.