Справа № 173/1991/24
Провадження № 3/173/1099/2024
ВЕРХНЬОДНІПРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2024 р. м. Верхньодніпровськ

Суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Петрюк Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Верхньодніпровську, матеріали, які надійшли від відділення поліції №3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

РНОКПП в матеріалах справи відсутній;

місце проживання:

АДРЕСА_1 ;

місце роботи: не працює,

у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130 та ч.5 ст.126 КпАП України

встановила:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №673067 від 17.06.2024 року вбачається, що 17.06.2024 року о 22 годинні 00 хвилин водій ОСОБА_1 керував скутером Вайпер НВ 50 QТ-10 без номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. На вимогу пройти огляд в медичному закладі для встановлення ступеню алкогольного сп`яніння відмовився під відеозапис.

Згідно іншим протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №673044 від 17.06.2024 року вбачається, що 17.06.2024 року о 22 годинні 20 хвилин в с. Підлужжя по вул. Громова водій гр. ОСОБА_1 керував мопедом НВ 50 QТ-10 без ДНЗ та був без посвідчення водія відповідної категорії «А1», тобто не маючи права керування таким транспортним засобом.

В судове засідання, гр. ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлявся належним чином, а також гр. ОСОБА_1 був обізнаний, що відносно нього складено протоколи про адміністративні правопорушення, про що свідчить його підпис у протоколах. Крім того, гр. ОСОБА_1 надав відео, щодо розгляду справи без його участі.

Відповідно до положень ст.268 КпАП України, інкриміновані гр. ОСОБА_1 адміністративні правопорушення за ч.3 ст.130 та ч.5 ст.126 КпАП України, не відносяться до правопорушень, по яким присутність у судовому засіданні особи є обов`язковою, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.245 КпАП України, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положення ст.251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, яка використовується при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КпАП України, висновок про наявність вини ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч.3 ст.130 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч.5 ст. 126 КпАП України передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме: за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до п.2.5 Постанови КМУ від 10 жовтня 2001 року «Про Правила дорожнього руху» - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КпАП України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, врегульований порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.266 КпАП України, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Дослідивши зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що вина гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130 та ч.5 ст.126 КпАП України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні наданими суду доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №673067 від 17.06.2024 року вбачається, що 17.06.2024 року о 22 годинні 00 хвилин водій ОСОБА_1 керував скутером Вайпер НВ 50 QТ-10 без номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. На вимогу пройти огляд в медичному закладі для встановлення ступеню алкогольного сп`яніння відмовився під відеозапис (том справи 1 а.с.1);

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №673044 від 17.06.2024 року вбачається, що 17.06.2024 року о 22 годинні 20 хвилин в с. Підлужжя по вул. Громова водій гр. ОСОБА_1 керував мопедом НВ 50 QТ-10 без ДНЗ та був без посвідчення водія відповідної категорії «А1», тобто не маючи права керування таким транспортним засобом (том справи 2 а.с.1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів гр. ОСОБА_1 відмовився (том справи 1 а.с.2);

- письмовим поясненням гр. ОСОБА_1 , згідно якого підтвердив факти викладені вище (том справи 1 а.с.5; том справи 2 а.с.3);

- довідкою, щодо притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 та ч.5 ст.126 КпАП України (том справи 1 а.с.7; том справи 2 а.с.7);

- інформаційним листом, згідно якого встановлено, що гр. ОСОБА_1 посвідчення водія не має (том справи 1 а.с.8; том справи 2 а.с.6);

- відеозапис на дискі DVD, який досліджено в судовому засіданні, згідно якого судом встановлено факт керування гр. ОСОБА_1 транспортним засобом та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що докази вини ОСОБА_1 є переконливими, достатніми, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, які були повно та всебічно досліджені, тому суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.3 ст.130 та ч.5 ст.126 КпАП України.

Обставини, згідно статті 34 КпАП України, що пом`якшують відповідальність гр. ОСОБА_1 судом не встановлені.

Обставини, згідно статті 35 КпАП України, що обтяжують відповідальність гр. ОСОБА_1 судом не встановлені.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_1 з метою виховного впливу та запобіганню вчинення зазначеною особою нових правопорушень, суд вважає за необхідне визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130 та ч.5 ст.126 КпАП України та накласти на нього, адміністративне стягнення у межах санкції ч.3 ст.130 КпАП України у вигляді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами та з конфіскацією транспортного засобу.

Вирішуючи питання, щодо застосування до гр. ОСОБА_1 такого виду адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, суд зазначає наступне.

Як вбачається з інформаційного листа ВП №3 Кам`янського РУП (том справи 1 а.с.8 та том справи 2 а.с.6), посвідчення водія на право керування транспортним засобом гр. ОСОБА_1 не має.

Адміністративне стягнення для водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, відповідно до санкції ч.3 ст.130 КпАП України, є безальтернативним.

Адміністративне стягнення для водіїв у розмірі двох тисяч чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого, відповідно до санкції ч.5 ст.126 КпАП України, є безальтернативним.

При цьому, суд не вправі, при визнанні особи винуватою за ч.3 ст.130 та ч.5 ст.126 КпАП України, призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.

Суддя також звертає увагу на те, що підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не має посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Крім того, в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують, що гр. ОСОБА_1 є власником транспортного засобу, на якому скоював правопорушення за ч.3 ст.130 та ч.5 ст.126 КпАП України, тому суд не застосовує адміністративне стягнення як конфіскація транспортного засобу.

Суддя, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі матеріали справи, враховуючи характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, вважає за доцільне накласти на гр. ОСОБА_1 стягнення, за правилами ст.36 КпАП України у виді штрафу, передбаченого санкцією ч.3 ст.130 КпАП України, з позбавленням права керування транспортного засобу, оскільки саме такий вид стягнення є необхідним та достатнім для виховання гр. ОСОБА_1 у дусі додержання законів України, поваги до суспільних правил та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Згідно зі ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а тому з ОСОБА_1 належить стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 33, 40-1, ч. 5 ст. 126, ст.ст. 251, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИЛА:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.3 ст.130 та ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень (Отримувач: ГУК у Дніпр-кій обл/ Дн-ка об/21081300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37988155, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Р/р: UA0004001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300; Призначення платежу:Адміністративні штрафи У СФЕРІ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ БЕЗПЕКИ ДОРОЖНЬОГО РУХУ) з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 10 (десять) років без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106.)

На підставі ч. 1ст. 307 КпАП України штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КпАП України у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1ст. 307 КпАП України, постанова буде направлена до органу державної виконавчої служби для примусового виконання.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначеного десятиденного строку, встановленого для її оскарження.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Т.М. Петрюк