ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №332/3300/24 Головуючий в 1 інст. Погрібна О.М.
Провадження №33/807/809/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Мартинишина П.В., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Мартинишина П.В на постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 16 вересня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, дані щодо офіційного працевлаштування відсутні, адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 30 травня 2024 року о 09.00 год. за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Приморське, вул. Центральна, 149, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 111730 державний номерний знак НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння (почервоніння очей, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Мартинишин П.В. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що ОСОБА_1 категорично не згоден з протоколом, свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнає. Наголошує, що 30 травня 2024 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом в тверезому стані, жодних алкогольних, наркотичних або лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не вживав.

Вказує, що відеозаписом події зафіксовано, як працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , в ході перевірки документів та поверхневого огляду автомобіля без жодної встановленої ознаки сп`яніння поліцейський запитав у ОСОБА_2 коли він вживав алкогольні чи наркотичні напої, та чи готовий він пройти відповідній огляд, на що ОСОБА_1 надав згоду. Відповідні згоди на запитання працівників поліції він надавав ще двічі, проте після повідомлення своїй дружині, що він буде прямувати до закладу охорони здоров`я для визначення стану сп`яніння, з незрозумілих підстав поліцейський зупиняє відео фіксацію, чим свідомо порушує вимоги Інструкції.

Зазначає, що після зупинки відеофіксації працівники поліції вчинили психологічний тиск на ОСОБА_1 та змусили його відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, мотивуючи такі вимоги тим, що у них відсутній прилад «Драгер» та відсутній вільний час для проведення огляду на визначення стану сп`яніння в медичному закладі.

Звертає увагу суду, що жодна з ознак наркотичного сп`яніння поліцейськими не встановлена, згідно відеозапису водій ОСОБА_1 поводив себе виховано, стримано, а така підозра поліцейського є надуманою та безпідставно.

Посилаючись на недоліки, який містить протокол про адміністративне правопорушення, зазначає, що в ньому мають місце розбіжності в часі на боді-камері та в часі складання протоколу; працівники поліції не повідомили причину зупинки транспортного засобу; не роз`яснили права та обов`язки водієві; суть правопорушення в графі протоколу не розгорнута; відомості щодо водія відсутні; ознаки наркотичного сп`яніння вказані в протоколі не вірно; направлення до закладу охорони здоров`я не складалось у присутності ОСОБА_1 та не видавалося йому, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо обставин справи не допитувалися; не були роз`ясненні ОСОБА_1 і наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння; відеозапис, що міститься в матеріалах справи не є безперервним.

Отже вважає, що для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в матеріалах справи недостатньо належних та допустимим доказів, які б підтверджували вину особи, а дія працівників поліції є сумнівними.

На підставі вищевикладеного захисник просить скасувати постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя 16 вересня 2024 року, провадження у справі закрити у зв`язку за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши адвоката Мартинишина П.В., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Позиція ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД 180150 від 30 травня 2024 р. підтверджується:

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 травня 2024 р., в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння: почервоніння очей, зіниці, що не реагують на світло. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія. Вищевказані відомості особисто засвідчив ОСОБА_1 власним підписом (а.с. 6);

- відеозаписом події (а.с. 7).

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, вимогами п. 2.5 ПДР України на водія покладено обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, згідно п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння - порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.

Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Працівниками поліції вказані вимоги закону дотримані.

З переглянутого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, отриманих під час виконання ними службових обов`язків, зафіксовано рух транспортного засобу під керування ОСОБА_1 та його зупинку. Перевірка документів ОСОБА_1 , в ході якої у поліцейського виникли підстави вважати, що останній перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Слідує пропозиція працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Згода ОСОБА_1 на проходження запропонованого огляду. Однак згодом ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, зазначаючи, що вчора курив «траву». Попередження працівником поліції Шахматова О.В. про відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП, на що ОСОБА_1 зазначає, що йому все зрозуміло.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Жодних об`єктивних, вагомих причин, які б можна було розцінити як поважні задля відмови від проходження відповідного огляду, суддя апеляційного суду не вбачає.

ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

На доводи апеляційної скарги щодо невручення ОСОБА_1 письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, слід зазначити, що в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке не вручалося останньому, у зв`язку з його відмовою від проведення такого огляду. Разом із цим, вказане направлення містить підпис ОСОБА_1 , що спростовує і доводи сторони захисту про його складання за відсутності останнього (а.с. 6).

Твердження апелянта про недопустимість наявного у справі відеозапису через те, що він має перерви є безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення відносно водія ОСОБА_1 , а саме: рух автомобіля, його зупинку, виникнення підстав у працівника поліції вважати, що водій перебуває в стані сп`яніння, пропозиція водію пройти медичний огляд, відмова водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога.

Посилання апелянта на те, що протокол складений з порушеннями чинного законодавства не знайшло свого підтвердження.

Протокол відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735, зокрема в ньому зазначено місце складання, місце і дата вчинення правопорушення, суть правопорушення, анкетні дані особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підписи особи, яка склала протокол так і особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Доводи щодо не роз`яснення прав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності є необґрунтовані, оскільки ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України були роз`яснені, про що міститься його підпис в протоколі.

Доводи апелянта про не повідомлення ОСОБА_1 законних підстав для зупинки транспортного засобу під його керуванням суд вважає непереконливими, виходячи з покладених на працівників поліції повноважень з регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками згідно Закону України «Про Національну поліцію України».

Крім того, з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, не згода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений п.2.5 ПДР та не впливає на причину зупинки.

Твердження апелянта про не допит свідків, які знаходилися з ОСОБА_1 в транспортному засобі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не є підставою для визнання процедури проведеного огляду такою, що не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП у зв`язку з наступним.

Так, за ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку, наявна відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння була зафіксована за допомогою технічних засобів, що виключає обов`язкову присутність двох свідків та застосування вимірювальних приладів на визначення стану сп`яніння.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Мартинишина Павла Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 332/3300/24