Провадження № 3/641/1560/2024 Справа № 641/4020/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Онупко М.Ю. за участі секретаря судового засідання Робочої М.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення Серії ААД № 604193 від 07.06.2024 року, складеного інспектором взводу 2 роти 2 батальйону 2 УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Янковським Я.О., 30.09.2024 року о 21 год. 21 хв. в м. Харків, пр-т. Байрона, 43, ОСОБА_2 керував транспортним засобом Peugeot 407 д.н.з. НОМЕР_2 під дією лікарських препаратів, огляд на стан сп`яніння проводився в медичному закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18 А. висновок № 1508 від 02.06.2024 року перебував під дією лікарських препаратів (барбітурати, беизодіазепім). Водій ОСОБА_2 порушив п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До судового засідання ОСОБА_2 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просила закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, та посилалася на відсутність факту керування транспортним засобом. Крім того зазначила, що долучене до матеріалів справа відео не може бути прийнято в якості доказу, оскільки відеорегістратор не є сертифікованим приладом.

Вислухавши пояснення захисника особи, що притягається до відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Судом було досліджено в судовому засіданні відеозаписи, які знаходяться на двох дисках, з яких вбачається, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом.

З приводу наданих захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 результатів лабораторних досліджень від 07.06.2024 року та від 14.06.2024 року суд зазначає, що не може прийняти вказані документи в якості належних доказів, оскільки дослідження були проведені через сім та чотирнадцять днів після події, та зважаючи на те, що вони були проведені не у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція)

Виходячи з досліджених відеозаписів та досліджених матеріалів справи, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять належні та допустимі докази, які в сукупності підтверджують факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом 30.05.2024 року під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Доводи сторони захисту про те, що працівниками поліції було складено протокол про адміністративну відповідальність відносно ОСОБА_2 з порушенням приписів чинного законодавства, та не доведено факт керування транспортним засобом останнім, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом та на думку суду є безпідставними.

Згідно з наданого відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили ОСОБА_2 о 21 год. 21 хв., останньому були роз`яснені його права, тобто були дотримані всі норми, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП під час складання працівниками поліції адміністративного матеріалу, а доводи захисника в цій частині суд розцінює як обраний спосіб захисту ОСОБА_2 .

Твердження сторони захисту про те, що відеозапис не може бути прийнято в якості доказу, оскільки відеорегістратор не є сертифікованим приладом, не може слугувати підставою для звільнення особи від відповідальності, за умови того, що відповідно до приписів ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, який оцінюється у сукупності з іншими доказами по справі, й обставини, що містяться на вказаному відеозаписі, повністю узгоджується зі змістом обставин, зафіксованих на відео з бодікамер працівників поліції, а також викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення Серії ААД № 604193 від 07.06.2024 року, так й у долучених до нього доказах.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Також суд зазначає, що диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП є абсолютно визначеною та за своєю структурою є складною нормою права, тобто містить два або більше обов`язкових правил поведінки та закріплює однозначне правило поведінки, а саме керування транспортними засобами особами: в стані алкогольного сп`яніння; в стані наркотичного чи іншого сп`яніння; під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, врегульовано нормами статті 266 КУпАП та положеннями Інструкції.

Пунктом 15 розділу ІІІ Інструкції встановлено, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Відповідно, за наслідками огляду водія, лікарем встановлюється один з діагнозів: перебування в стані алкогольного сп`яніння; перебування в стані наркотичного чи іншого сп`яніння; перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При кваліфікації вчиненого правопорушення, як керування водієм транспортним засобом під дією лікарських засобів, обов`язковою умовою є встановлення медичним оглядом чи впливають виявлені у відібраному біологічному середовищі лікарські препарати на увагу та швидкість реакції водіїв, чи містять обмеження щодо їх вживання водіями.

Відповідно, виявлення у біологічному середовищі водія речовини яка містяться в лікарських засобах недостатньо, оскільки необхідно встановити, що така речовина повинна впливати на увагу та швидкість реакції водіїв.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення Серії ААД № 604193 від 07.06.2024 року, висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1508 від 02.06.2024 року, відповідно до якого водій ОСОБА_2 перебував під впливом лікарських препаратів (барбітурати, бензодіазепіни), та відеозаписами нагрудних камер працівників поліції.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, - керування транспортними засобами особами під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_2 , ступінь його вини, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність за адміністративне правопорушення обставин, вважаю за необхідне накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Роз`яснити, що штраф, відповідно до ст. 304 КУпАП, має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника, згідно зі ст. 308 КУпАП, стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя- М. Ю. Онупко