Справа № 545/2209/24
Провадження № 3/545/808/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2024 Суддя Полтавського районного суду Полтавської області Путря О.Г. розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомі,

за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 10.05.2024 близько 14:00 год. в АДРЕСА_1 , вчинив фізичне насильство відносно своєї колишньої дужини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та своїми діями скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Зазначена адміністративна справа призначалася до розгляду неодноразово, проте ОСОБА_1 та його захисник Новіков Є.С. в судові засідання жодного разу не з`являлися, подаючи заяви про відкладення розгляду справи.

Суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьова проти України зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є рішення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії».

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з правлюдини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.У рішенні від 07липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А.проти Іспанії» ЄСПЛ вказав ,що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засобив нутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимост ізловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретномувипадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Згідно ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП при розгляді адміністративного матеріалу, не є обов`язковою.

16.07.2024 року захисник ОСОБА_1 адвокат Новіков Є.С. подав клопотання про відкладення судового розгляду у зв?язку з тим, що перебуває в іншому судовому засіданні в Київському районному суді м.Полтави, однак на підтвердження цього доказів суду не надав.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 та його захисника, оскільки це не суперечить положенням ст. 268 КУпАП. Суд надавав достатньо можливостей ОСОБА_1 реалізувати своє право на доступ до суду, брати участь в розгляді справи, так як судові засіданні призначалися неодноразово, тобто правопорушник був обізнаний про наявність справи у суді та скористався юридичною допомогою адвоката Новікова Є.С., що підтверджується ордером на надання правничої (правової) допомоги (а. с. 23), а відтак такі дії неодмінно перешкоджають справедливому розгляду справи і спрямовані на свідоме затягування судового процесу, що є проявом зловживання процесуальним правом з метою уникнення відповідальності за скоєне правопорушення..

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до такого.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП є доведеною та підтверджується дослідженими судом доказами: протоколом серії ВАД № 314458 від 10.05.2024 (а.с.1); протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а.с.2), поясненнями ОСОБА_2 , яка в поясненнях вказала, що ОСОБА_1 10.05.2024 року вчинив відносно неї фізичне насильство, а саме вдарив її дерев?яною палицею по спині (а.с.3), постановою про видачу обмежувального припису (а.с.4).

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення,передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства фізичного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілої.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу ОСОБА_1 обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, необхідно визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та із застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на нього стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП правопорушник зобов`язаний сплатити судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 173-2, 184, ч.1 213, 221, 283-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , визнати винним у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 ( триста сорок ) гривень на користь держави.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн. (одержувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача : Казначейство України ( ЕАП ), рахунок отримувача : UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1,300-2цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Копія платіжного документу подається до суду.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя О.Г.Путря