Справа № 473/4825/24 Головуючий у першій інстанції Домарєва Н.В.
Провадження № 33/812/504/24 Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та захисника Лукіянчина І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

захисника ОСОБА_2

на постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 818098 від 28 серпня 2024 року, 28 серпня 2024 року об 02 годині 10 хвилин в м. Вознесенськ по вул. Соборності, біля будинку 36, водій ОСОБА_1 , 2008 року народження, керував транспортним засобом «Мустанг Фіт» з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, мови). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру Драгер відмовився, в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил Дорожнього руху України (далі ПДР), чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Крім того, суд розстрочив ОСОБА_1 сплату суми штрафу у розмірі 17000 грн строком на 10 місяців з щомісячним платежем 1700 грн зі сплатою кожного платежу до 02 го числа кожного місяця.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 адвокат Лукіянчин І.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану постанову суду змінити, застосувавши до ОСОБА_1 заходи впливу, передбачені статтею 24-1 та передати неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_3 .

Апелянт вважає, що не спростовуючи вини ОСОБА_1 , постанова суду підлягає зміні в частині застосування адміністративного стягнення, оскільки судом першої інстанції не досліджені обставини, які мають значення по справі.

Апелянт зазначає, що перша неявка у судове засідання була з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 неповнолітній та навчається в коледжі. Крім того, немає жодного підтвердження про повідомлення законного представника неповнолітньої особи матері ОСОБА_3 .

Провівши судове засідання без участі ОСОБА_1 та його законного представника, суд не дізнався ставлення неповнолітнього до скоєного ним правопорушення. ОСОБА_1 щиро кається у скоєному правопорушенні, обіцяв матері, що це була наука на все життя і такого більше не повториться. Мати має виключний та повний вплив на дитину. Однак цього суд не з`ясував та виніс сурове покарання.

Вказує, що суд першої інстанції не розглянув можливості застосувати заходи впливу, передбачені статтею 24-1 КУпАП.

Зазначає, що неповнолітній ОСОБА_1 виховується у неповній сім`ї, без батька. Проживає разом з матір`ю і малолітньої сестрою, та повністю знаходиться на утриманні матері. Законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 його матір страждає на онкологічне захворювання, у зв`язку із чим має третю групу інвалідності. ОСОБА_1 навчається в Новоодеському професійному коледжі по спеціальності «тракторист-машиніст» та «водій автомобіля категорії С». А тому позбавлення його водійських прав, які він має отримати, ставить під загрозу його подальше навчання.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник не з`явились. Від захисника надійшла заява до суду про розгляд справи без його участі та без участі ОСОБА_1 , тому їх неявка, відповідно до приписів частини 6 статті 294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Як вбачається з диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 818098, який складений 28 серпня 2024 року о 02 годині 22 хвилини, вбачається, що водій ОСОБА_1 , 2008 року народження, 28 серпня 2024 року об 02 годині 10 хвилин в м. Вознесенськ по вул. Соборності, біля будинку 36, керував транспортним засобом «Мустанг Фіт» з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, мови). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» відмовився, в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомився під підпис. Копію протоколу отримав.

В письмових поясненнях по суті порушення, які додані до протоколу, ОСОБА_1 пояснив, що дійсно 28 серпня 2024 року близько 02:10 години рухався на транспортному засобі «Мустанг» та був зупинений працівниками поліції. Під час розмови у працівників поліції виникли підстави, що він керував транспортним засобом у нетверезому стані, бо вживав алкогольні напої. Йому було запропоновано пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою «Алкотестер Драгер» на місці зупинки, але він відмовився, а також було запропоновано проїхати до найближчого медичного закладу, але він також відмовився. Зазначив, що в подальшому він буде уникати побідних ситуацій. Від керування транспортним засобом відсторонений, про наслідки повідомлений.

Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції встановив, що водій ОСОБА_1 , порушивши вимоги пункту 2.5 ПДР, вчинив адміністративне правопорушення, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Висновки суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах справи, є обґрунтованими та ніким з учасників справи не оспорюються.

Разом із тим, при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортним засобом, суд першої інстанції належним чином не врахував положення статей 33, 34 КУпАП.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керувати транспортним засобом, суд врахував обставини та характер вчиненого правопорушення, його високу суспільну небезпеку, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обтяжуючих обставин, та прийшов до висновку про доцільність саме такого виду адміністративного стягнення.

Відповідно до положень статті 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з частиною 1 статті 34 КУпАП обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються, зокрема, вчинення правопорушення неповнолітнім (пункт 4).

Між тим, місцевий суд не врахував, що правопорушення вчинене неповнолітнім.

При цьому, за наявності можливості призначення заходів впливу, передбачених частиною 1 статті 24-1 КУпАП, суд в своїй постанові належним чином не мотивував підстави для обрання суворого виду стягнення, передбаченого санкцією частини 1 статті 130 КУпАП.

Такий висновок суду першої інстанції щодо обраного до неповнолітнього ОСОБА_1 адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає безпідставним та необґрунтованим.

Так, згідно з частиною 1 статті 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу (частина 2 статті 13 КУпАП).

Відповідно до статті 24-1 КУпАП, за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Обравши щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортним засобом за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суд першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через його суворість.

Зокрема, місцевим судом, в порушення вимог статті 33 КУпАП, належним чином не враховано характеру вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є неповнолітньою особою, 2008 року народження, який навчається, визнає провину у вчиненому адміністративному правопорушенні та щиро розкаюється у його вчиненні, обставин які обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Даних, що ОСОБА_1 раніше вчиняв правопорушення та притягувався до адміністративної відповідальності, у справі немає.

Отже, внаслідок неповноти судового розгляду, суд не врахував належним чином особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності за порушення ПДР не притягувався; визнає свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення; відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також таку пом`якшуючу обставину, як вчинення правопорушення неповнолітнім.

Відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що із врахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, якому 16 років та який визнав вину і щиро розкаявся, який навчається у коледжі, що він не має самостійного заробітку та знаходиться на утриманні і вихованні матері, а також його відношення до скоєного правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що захід впливу, передбачений статті 24-1 КУпАП у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд матері, без накладення на неповнолітнього адміністративного стягнення у загальному порядку, буде достатнім для запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Отже, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, скасувати постанову судді в частині накладення адміністративного стягнення та застосувати до неповнолітнього захід впливу, передбачений статтею 24-1 КУпАП у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд матері.

Оскільки, відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір стягується лише із осіб, на яких накладене адміністративне стягнення, а до неповнолітнього апеляційний суд застосовує захід впливу, передбачений статтею 24-1 КУпАП, який не є адміністративним стягненням, постанову суду належить скасувати і в частині стягнення судового збору.

Керуючись статтею 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 вересня 2024 року, якою неповнолітнього ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, з розстрочкою суми штрафу на 10 місяців, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн, скасувати в частині призначеного адміністративного стягнення та стягнення судового збору.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_1 захід впливу, передбачений статтею 24-1 КУпАП у вигляді передачі неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , під нагляд матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду І.В. Лівінський