Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 року м. Рівне

Справа № 569/18790/24

Провадження № 33/4815/802/24

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

захисника Ошурка Й.М.,

потерпілої ОСОБА_1 ,

представника потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області 04 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2024 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

З матеріалів провадження вбачається, що 17 вересня 2024 року о 22 год. 15 хв. в м. Рівне на вул. Кулика і Гудачека, 8 водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, під час перестроювання не дав дорогу транспортному засобу BMW 540, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтись, внаслідок чого допустив зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаними діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.3 б, 10.3 Правил дорожнього руху, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

17 вересня 2024 року о 22 год. 15 хв. в м. Рівне на вул. Кулика і Гудачека, 8 водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив її місце, чим порушив вимоги п.2.10а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі, з врахуванням письмових пояснень, ОСОБА_3 просить змінити постанову суду, закрити провадження у справі за ст.122-4 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Змінити стягнення за правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, та застосувати щодо нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Доводить, що він умисно не залишав місце ДТП, а після його скоєння здійснив зупинку. Вказує, що потерпіла ОСОБА_1 наполягала на тому, що не потрібно викликати поліцію, оскільки у неї був відсутній страховий поліс. Зазначає, що оскільки на його автомобілі були відсутні пошкодження, то він погодився не викликати поліцію та не маючи наміру ховатися, уникати відповідальності, приховувати якісь факти чи інформацію, надав ОСОБА_1 свій номер телефону.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Відповідно до ст.285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Постанова відносно ОСОБА_3 винесена 04 жовтня 2024 року без його участі (а.с.22).

Згіднго апеляційної скарги, зі змістом постанови ОСОБА_3 ознайомився 25 жовтня 2024 року.

Апеляційна скарга подана 29 жовтня 2024 року (а.с.24).

Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.

Заслухавши думку захисника Ошурка Й.М., потерпілої ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, оскільки висновки суду першої інстанції, з врахуванням письмових пояснень, в частині доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у апеляційній скарзі не оскаржуються, тому апеляційним судом в цій частині постанова не переглядається.

Із змісту ст.280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Вказані вимоги закону при розгляді справи в суді першої інстанції були порушені.

Підстави притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП настають у разі залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Під час апеляційного розгляду захисник Ошурко Й.М. вказав, що ОСОБА_3 не визнає вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП та надав пояснення, що останній умисно не залишав місце ДТП, а після його скоєння здійснив зупинку. Доводить, що саме потерпіла ОСОБА_1 наполягала на тому, що не потрібно викликати поліцію, оскільки у неї був відсутній страховий поліс. Вказав, що ОСОБА_3 , не маючи наміру ховатися, уникати відповідальності, приховувати якісь факти чи інформацію, надав ОСОБА_1 свій номер телефону.

Апеляційний суд приймає пояснення захисника ОСОБА_4 , оскільки вони повністю узгоджуються з матеріалами справи.

Так, у ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_1 вказала, що після ДТП вони зупинились, водій ОСОБА_3 вийшов та сказав, що це її вина. Оскільки вона перебувала в стані стресу і не мала страхового полісу, вона злякалася. Вони з ОСОБА_3 обмінялись номерами телефонів і він покинув місце ДТП.

Таким чином, вказаними поясненнями спростовано факт умисного залишення ОСОБА_3 місця дорожньо-транспортної пригоди, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ст.122-4 КУпАП.

Будь яких інших доказів, які підтверджували залишення ОСОБА_3 місця

дорожньо-транспортної пригоди матеріали справи не містять.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, та те, що ОСОБА_3 не погоджується із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, категорично заперечує факт умисного залишення місця ДТП, суд приходить до висновку, що його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП не доведена достатніми, допустимими та достовірними доказами.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову апеляційного суду та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.122-4 КУпАП відносно ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.6 ЄКПЛ, 294 КУпАП суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2024 року в частині притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ч.1 ст.122-4 КУпАП скасувати, а провадження у цій частині закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович