Провадження №3/727/2920/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Терещенко О.Є., розглянув-ши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці матеріали про притягнен-ня до адміністративної відповідальності фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний но-мер НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 , авто-мийка «Дельфін», за ч.1 ст.41 КУпАП, -

встановив:

До суду надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 41 КпАП України. Згідно протоколу про адміністративне правопорушен-ня від 23 вересня 2024 року, ОСОБА_1 ставиться в провину те, що в ході позаплано-вого заходу контролю було виявлено правопорушення законодавства про працю, а са-ме:

- у табелі обліку робочого часу за серпень 2024 року ОСОБА_2 проставлено пов-ний робочий місяць, останній робочий день - 30.08.2024. Втім, станом на день звіль-нення заявнику не виплачено аванс за 1 половину серпня 2024 року - 4 500,00 грн., від-сутній підпис про отримання коштів (згідно табелю обліку робочого часу за серпень 2024 року - присутній на роботі 15.08.2024), та заробітна плата за серпень 2024 року - 2342,50 грн., що є порушенням ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (ч.1 ст. 115 КЗпП України). Згідно табелю обліку робочого ча-су за серпень 2024 року - 31.08.2024 року жодному працівнику не проставлено робочий день, в тому числі - ОСОБА_2 , однак 31.08.2024 року, всі працівники, крім заявника заробітну плату за серпень 2024 року отримали;

- письмове повідомлення про нараховані та виплачені ОСОБА_2 суми при звіль-ненні не надсилалось, а саме не зазначено про невиплачену суму заробітної плати за серпень 2024 року та компенсацію за невикористану відпустки (38 кал/днів), чим не до-тримано вимоги ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану (ст. 47 К3пП України).

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Разом з тим, через свого представника надав письмові пояснення, згідно яких заперечував обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Колун В.П., в судовому засіданні просила за-крити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Посилалась на обставини, викладені в письмовому клопотанні, зо-крема на той факт, що ФОП ОСОБА_1 було здійснено усі необхідні дії з метою пові-домлення ОСОБА_2 про недоотриману останнім заробітну плату.

Заслухавши пояснення адвоката Колун В.П., дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, ви-ходячи з наступного.

Стаття 41 КУпАП встановлює відповідальність за порушення встановлених тер-мінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, тер-міну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі ко-лишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підпри-ємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призна-чення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні да-ні, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та поряд-ку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Як зазначено у ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається про-типравна вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадсь-кий порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення,у відповідності до ст.10 цього Кодексу, визна-ється вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний ха-рактер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або сві-домо допускала настання цих наслідків.

Згідно з диспозицією ч.1 ст.41 КУпАП відповідальність за вказане правопору-шення настає, в тому числі, у разі порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, виплати їх не в повному обсязі, а також у разі допущення інших порушень вимог законодавства про працю.

Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне пра-вопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) вста-новлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішен-ня справи.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про ад-міністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування об-ставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню ад-міністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, що є співмірним і з вимогами ст.1 КУ пАП.

Положеннями ст.280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притяг-нення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в ді-янні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення всіх обов`язкових ознак складу певно-го адміністративного правопорушення

Відсутність обов`язкової ознаки об`єктивної сторони не дає права суду на її засто-сування, адже в такому випадку суд перебиратиме на себе функції службової особи по-кликаної збирати такі докази, що порушуватиме вимоги відносно неупередженості су-ду. Згідно вимог КУпАП, єдиною підставою адміністративної відповідальності є наяв-ність складу адміністративного правопорушення, як в нормативному так і у фактично-му аспекті.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 були здійснені дії щодо належного повідомлення ОСОБА_2 про звільнення останнього із займаної посади та виплаті ОСОБА_3 нарахованої але недоотриманої заробітної плати. Вказане підтверджується ко-піями листів від 04.09.2024 року, 19.09.2024 року та від 25.09.2024 року з відповідними копіями накладних про відправлення повідомлень (накладні №009, №594 та №751 відповідно). Разом з тим, саме ОСОБА_2 було проіг-норовано вказані листи та не вчинено жодних заходів, спрямованих на отримання на-рахованої, але не виплаченої заробітної плати. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Виходячи з основних принципів юридичної відповідальності, за вчинене правопо-рушення повинна відповідати тільки та особа, яка його вчинила, за умови доведення її провини. Особа може бути притягнута до юридичної відповідальності лише за її власні дії. Виняток становить тільки протиправна поведінка неповнолітніх, які завдали майно-вої шкоди.

Відповідно ст.252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктив-ному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосві-домістю. Вимогами статті 7 КУпАП, визначено, що ніхто не може бути підданий захо-дам впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку встановленому законом. Провадження по даних справах здійснюється на осно-ві суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і по-садовими особами заходів адміністративного впливу провадиться у межах їх компетен-ції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні захо-дів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контро-лем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом ос-карження, іншими встановленими законом способами.

Висновки викладені Європейським судом справедливості у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є одним з джерел національного права, а отже є обов`язковими до ви-конання державною Україна. Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалеж-ним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримі-нального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхід-ні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встанов-лює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміні-стративні правопорушення. У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06. 2011 р., заява № 16347/02). У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушен-ня ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопору-шення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без кон-кретизації обставин вчинення правопорушення……У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, за-явниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачен-ня, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про ад-міністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування об-ставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адмі-ністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у ду-сі додержання законів, зміцнення законності, що є співмірним і з вимогами ст.1 КУпАП.

З огляду на вищенаведене, провадження в справі про адміністративне правопору-шення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі ст. 247 ч.1 п. 1 КпАП, а саме у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопору-шення, передбаченого ст.41 КпАП України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст.185, 247, 251, 252, 283, 284, 285, 287 КпАП України, -

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КпАП України - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушен-ня.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеля-ційної скарги до Чернівецького апеляційного суду, через Шевченківський районний суд міста Чернівці, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.Є.Терещенко