Номер провадження 3/754/5181/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 листопада 2024 року Суддя Деснянського районного суду міста Києва Скляренко У.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатів Киченок А.С. та Коноваленко Є.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 185 КУпАП -

В С Т А Н О В И Л А:

12.09.2024 о 21 год. 05хв., ОСОБА_1 , за адресою: м. Київ, вул. Радосинська, 140, вчинив злісну непокору законній вимозі співробітників поліції, а саме порушив вимогу ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 185 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому правопорушенні не визнав, суду пояснив, що 12.09.2024 на блокпості його автомобіль було зупинено працівниками поліції, на їхню вимогу він надав документи на автомобіль, посвідчення водія та надав автомобіль для огляду, після чого працівник поліції повідомив йому, що згідно рішення суду його позбавлено права керування транспортними засобами, та запропонував пройти до службового автомобіля, при цьому причину не повідомили. Він хотів проконсультуватись з адвокатом тому на прохання поліцейського не відреагував та не пішов до службового автомобіля а залишався у своєму та був змушений зачинитися в автомобілі оскільки працівник поліції почали силоміць витягати його з автомобіля. В автомобілі разом з ним знаходились його знайомі та дочка його співмешканки. Зазначив що працівники поліції застосовували до нього неправомірні дії, а саме били та застосовували сльозогінний газ, а в подальшому і кайданки. Зазначив, що він під час неправомірних дій поліцейських викликав інший наряд поліції, однак по прибуттю наряд поліції не прийняв у нього заяви про неправомірні дії інших поліцейських.

Адвокатом Киченок А.С. було подано письмові заперечення в яких зазначив, що на відео з нагрудних камер поліцейських відсутні події де поліцейські застосовували фізичну силу та сторонні заходи. Крім того на відео не міститься даних, що ОСОБА_1 не виконував законних вимог поліцейських. При цьому, зазначив, що положення ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» не містять такої законної вимоги поліцейського як, прохід до службового автомобіля. Крім того, працівники поліції не пояснили причини та необхідності перебування ОСОБА_1 в їх службовому автомобілі. Разом з тим просив закрити провадження щодо ОСОБА_1 з підстав того, що працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 його прав, а також порушено порядок фіксування правопорушення, а саме процес безперервної фіксації під час виявлення та оформлення адміністративного правопорушення. Також при оформленні протоколу не зафіксовано інформації про отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, а також ОСОБА_1 не оголошено зміст протоколу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 12.09.2024 їхав з ОСОБА_1 в одному автомобілі. На блокпості автомобіль було зупинено працівниками поліції, в спілкуванні працівники повідомили, що ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами за рішенням суду. При цьому вказав, що ОСОБА_1 не знав про це рішення. Після перевірки документів та оголошення інформації про позбавлення прав працівники поліції почали вимагати щоб ОСОБА_1 пройшов до їх службового автомобіля. ОСОБА_1 зачинився в автомобілі та хотів проконсультуватися щодо подальших дій з адвокатом. Однак працівники поліції почали застосовувати силу та сльозогінний газ до ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_3 в судовому засідання пояснив, що працює з ОСОБА_1 та 12.09.2024 перебував в його автомобілі. На блокпості при виїзді з міста Києва автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції при перевірці документів один з працівників повідомив ОСОБА_1 про те, що його позбавлено прав, та почав вимагати пройти до службового автомобіля. ОСОБА_1 зачинився в автомобілі щоб знайти адвоката. Після чого працівники поліції почали застосовувати до нього силу та сльозогінний газ. В подальшому ОСОБА_1 все ж пішов в автомобіль поліцейських. При цьому зазначив, що в автомобілі крім нього та ОСОБА_4 була ще неповнолітня падчірка ОСОБА_1 Яку з місця події пізніше забрав її батько.

Допитаний в судовому засіданні інспектор УПП в м. Києві ДПП старший лейтенант поліції Гуров В.В. пояснив, що 12.09.2024 приблизно о 21 год. на блокпосту при виїзді з міста Києва ним було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . При перевірці документів було виявлено, що ОСОБА_1 за рішенням суду позбавлено права керування транспортними засобами. Після чого останньому запропоновано пройти до службового автомобіля для складання відповідного протоколу, оскільки а вулиці йшов дощ. Однак ОСОБА_1 відмовився та зачинився в автомобілі. У зв`язку з чим їм з напарником довелось силоміць витягати його з автомобіля. Оскільки в них були підстави вважати, що особа з метою уникнення адміністративної відповідальності може поїхати з місця зупинки.

Крім того, в судовому засіданні адвокат Коноваленко Є.О. заявила клопотання про повернення матеріалів справи на доопрацювання з підстав того, що до протоколу не надано повного відеозапису фіксації адміністративного правопорушення.

Аналогічне клопотання надійшло електронною поштою і від адвоката Киченка А.С.

Також в судовому засіданні судом досліджено звукозапис виклику ОСОБА_1 наряду поліції на місце зупинки та оформлення адміністративного протоколу, наданий адвокатом Коноваленко Є.О. з власних засобів.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисників Киченок А.С., Коноваленко Є.О., дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд доходить таких висновків.

На переконання суду, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, повністю підтверджується такими доказами, дослідженими судом, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП №522196, складеним 12.09.2024 інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону №4 полку №2 УПП в м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Гуровим В.В. щодо ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП (а.с. 1);

- відеозаписом із нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського на якому зафіксовано, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 який керував автомобілем та при перевірці документів та огляді автомобіля виявили, що ОСОБА_1 за рішенням суду позбавлено прав керування транспортними засобами. Після чого ОСОБА_1 почав поводити себе нахабно: зазначав, що нічого не знав про рішення суду, вимагав від працівника поліції пояснити, як могло бути винесено рішення суду якщо він не скоював адміністративного правопорушення, вимогу інспектора про прохід до службового автомобіля для складання протоклу проігнорував, почав зачинятися у автомобілі,

- поясненнями допитаних у ході розгляду справи свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які хоч і зазначали, що ОСОБА_1 виконав вимоги поліцейських про надання для перевірки документів та автомобіля. При цьому так само і зазначили, що вимогу поліцейських про проходження до службового автомобіля для складання протоколу ОСОБА_1 не виконав, а почав зачинятися в автомобілі.

- поясненнями допитаного в ході розгляду справи у якості свідка поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону №4 полку №2 УПП в м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 який пояснив, що під час несення служби на блокпосту при виїзді з міста Києва ним було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . При перевірці документів було виявлено, що ОСОБА_1 за рішенням суду позбавлено права керування транспортними засобами про, що повідомлено останньому та запропоновано пройти до службового автомобіля для складання відповідного протоколу. Однак ОСОБА_1 відмовився та зачинився в автомобілі. Зауважив, що розгляд справи про адміністративне правопорушення за фактом порушення вимог ПДР України був можливий виключно після встановлення особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності та в службовому автомобілі, оскільки на вулиці йшов дощ.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів докази, надані органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, у суду немає.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Диспозиція ст. 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Тобто, у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок.

Відповідно до роз`яснень, які міститься в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких як: перебування працівника поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Диспозиція статті 185 КУпАП є бланкетною,тобто містить відсилання до інших нормативно-правових актів, зокрема, до положень ЗУ «Про Дорожній рух», який регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Так ст. 16 ЗУ «Про Дорожній рух» визначено, основні права та обов`язки водія транспортного засобу відповідно до яких:

Водій має право:

керувати транспортним засобом і перевозити пасажирів або вантажі на дорогах, вулицях та в інших місцях, де рух транспорту не заборонено у встановленому порядку;

довіряти у встановленому порядку право користування і розпорядження приватним транспортним засобом іншій особі, яка має відповідне право на керування;

знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи;

відступати від вимог цього розділу Закону в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян;

на відшкодування витрат у разі надання транспортного засобу поліцейським та працівникам охорони здоров`я у випадках, передбачених цим Законом;

на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху;

одержувати необхідну допомогу від посадових осіб, організацій, що беруть участь у забезпеченні безпеки дорожнього руху.

Водій зобов`язаний:

мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством;

виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами. У випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний:

а) зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог Правил дорожнього руху;

б) тримати руки в полі зору поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України і не виходити з транспортного засобу без дозволу;

на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка") або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на паперовому чи електронному носії або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), інші документи, що визначені законодавством;

вживати всіх можливих заходів до забезпечення безпечних умов для пересування найбільш уразливих учасників дорожнього руху - дітей, осіб з інвалідністю, велосипедистів і людей похилого віку;

не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів;

не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту;

перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі;

своєчасно подавати транспортний засіб, що підлягає обов`язковому технічному контролю, на такий контроль;

під час руху на автомобілі, обладнаному ременями безпеки, бути пристебнутим, а на мотоциклі - в застебнутому мотошоломі;

надавати переважне право для проїзду транспортним засобам із включеними синіми або червоними проблисковими маячками та спеціальними звуковими сигналами;

надавати переважне право руху пішоходу, який знаходиться на пішохідній доріжці (зебрі). У цьому разі водій зобов`язаний надати можливість пішоходу безпечно перейти дорогу, вулицю;

вживати заходів щодо збереження чистоти автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та смуги відчуження, у тому числі з боку пасажирів;

оплачувати вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортного засобу.

Надавати транспортний засіб:

а) поліцейським та працівникам охорони здоров`я для доставки у найближчий медичний заклад осіб, які потребують невідкладної медичної допомоги, а водії військових транспортних засобів також і посадовим особам Військової служби правопорядку у Збройних Силах України;

б) поліцейським, а водії військових транспортних засобів також і посадовим особам Військової служби правопорядку у Збройних Силах України для виконання непередбачених і невідкладних службових обов`язків по затриманню правопорушників. При цьому водій має право на відшкодування збитків згідно з чинним законодавством.

Системний аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку, що у разі наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила правопорушення, поліцейський вправі вимагати від особи тримати руки в полі зору поліцейського. Натомість, невиконання особою вказаного розпорядження (вимоги) поліцейського при виконанні ним службових обов`язків (зокрема, шляхом ухилення, непокори, ігнорування), містить ознаки злісної непокори, відповідальність за яку передбачена ст. 185 КУпАП.

У судовому засіданні встановлено, що під час перевірки працівниками поліції документів у ОСОБА_1 було виявлено, що останнього позбавлено права керування транспортними засобами. Тобто виявлено допущення ОСОБА_1 відповідного правопорушення.

Тобто, у працівників поліції на момент даної події було достатньо передбачених законом підстав вважати, що ОСОБА_1 після встановлення, що він причетний до адміністративного правопорушення в сфері дорожнього руху. Відтак, у поліцейських виникло право для складання щодо нього відповідного протоколу.

Поліцейські дотрималися вимог ЗУ «Про Національну поліцію» щодо роз`яснення причин для оголошення вимоги, спрямованої на переміщення ОСОБА_1 до службового автомобіля для складання протоколу, останньому повідомлено, що він підозрюється у порушенні вимог ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення.

У свою чергу ОСОБА_1 почав вимагати від працівників поліції роз`яснень судового рішення підстав його винесення та того, що не входить в обов`язки працівників поліції, тобто він фактично ухилявся від законних розпоряджень працівників поліції.

Наведене свідчить про відповідність дій працівників поліції вимогам чинного законодавства України, а також про наявність в діях ОСОБА_1 події та складу інкримінованого йому правопорушення за ст. 185 КУпАП.

Суд оцінює критично доводи ОСОБА_1 та його адвокатів Киченок А.С. та ОСОБА_6 про недопустимість як доказу відеозапису із нагрудного відеореєстратора патрульних поліцейських, оскільки відеозапис є неповним.

Згідно ч.ч. 4, 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відповідно до ч. 1 Розділу VIII Інструкції № 1026, вивантаження відеозаписів з карт пам`яті портативних відеореєстраторів та відеореєстраторів, установлених на службових транспортних засобах, БпЛА, на сервер зберігання відеозаписів здійснюється шляхом приєднання карти пам`яті до спеціального обладнання в автоматичному режимі за допомогою спеціального програмного забезпечення або в інший спосіб, визначений виробником до такого сервера.

В силу наведених технічних особливостей суд вважає доведеним, що формування відеофайлів здійснюється в автоматичному режимі.

Долучений до матеріалів справи відеозапис із нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського, на якому зафіксовані події за участі ОСОБА_1 , дійсно є фрагментарним, проте кожен наступним фрагмент є беззупинним продовження наступного фрагменту відеофіксації.

Відеофіксація подій, які є предметом розгляду відбулася з моменту зупинки транспортного засобу та першого зорового контакту поліцейського із ОСОБА_1 та ще до того моменту, коли вони вступили у мовний контакт.

Відтак, у суду відсутні передбачені законом підстави ставити під сумнів автентичність відеозапису із нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського, який долучений до матеріалів справи.

Жодних доказів, які б вказували на неналежність, недопустимість, недостатність зібраних у справі доказів, ОСОБА_1 та його адвокатами Киченок А.С. та ОСОБА_6 в ході розгляду справи не надано, а судом не отримано.

У свою чергу, у разі доведеності факту перевищення працівниками поліції своїх службових повноважень при затриманні ОСОБА_1 , або ж заподіяння у зв`язку з цим йому тілесних ушкоджень, це не є правовою підставою для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за умови доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

На переконання суду, інші доводи ОСОБА_1 та його адвокатів Киченок А.С. та Коноваленко Є.О., на які вони посилалися як на відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу інкримінованого правопорушення, не заслуговують на увагу та не спростовують вірність кваліфікації її дій, що мали місце 12.09.2024 о 21 год. 05хв., за адресою: м. Київ, вул. Радосинська, 140.

Таким чином, суд доходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 185 КУпАП.

При накладенні стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи, особу правопорушника, суд доходить висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян .

Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від скоєння нових адміністративних правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід також стягнути судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп. у дохід держави

На підставі ст. 185 КУпАП, керуючись ст. т. 36, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 (десяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. у дохід держави.

Роз`яснити, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя У.В. Скляренко