Справа № 129/1717/24
Провадження № 33/801/653/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондар О. В.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 липня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 18 червня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтями 173, 185 КпАП України,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 18 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених статтями 173, 185 КпАП України та з урахуванням статті 36 КпАП України застосовано до нього адміністративне стягнення у виді арешту на строк 3 доби.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції не з`ясував обставин, що мають значення для справи, розглянув справу без його участі, при цьому не повідомивши належним чином про день, час та місце розгляду справи.

Крім того, до апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду з посиланням на те, що копію оскаржуваної постанови він не отримав.

Згідно з статтею 289 КпАП України апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та з урахуванням матеріалів справи, відповідно до яких відомості про направлення ОСОБА_1 копії оскаржуваної ним постанови, причини пропуску процесуального строку слід визнати поважними та поновити заявнику строк на апеляційне оскарження постанови Гайсинського районного суду Вінницької області від 18 червня 2024 року.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , повідомлений в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду апеляційної інстанції не з`явився, що відповідно до статті 294 КпАП України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати із закриттям провадження у справі з таких підстав.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом статей 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Відповідно до статті 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище перекладача, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності і , при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 029608 від 05.05.2024 ОСОБА_1 , цього ж дня 05 травня 2024 року о 22:00 год перебуваючи в приміщенні Гайсинської ЦРЛ ( АДРЕСА_2 ) та будучи в стані алкогольного сп`яніння, висловлювався брутальними словами на адресу сторонніх осіб. На неодноразові зауваження не реагував, чим порушив громадський порядок.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за статтею 173 КпАП України.

Статтею 173 КпАП України передбачено, що дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, - тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Так, диспозиція статті 173 КпАП України передбачає, що об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України передбачає наявність діяння нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та вчинення інших подібних дій, що як наслідок порушують громадський порядок та спокій громадян. При цьому дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє таке правопорушення, усвідомлює, що своїми діями порушує громадський порядок і спокій громадян, та бажає чи свідомо припускає прояв неповаги до суспільства.

Також з диспозиції статті вбачається, що одним з елементів об`єктивної сторони є місце вчинення правопорушення - громадські місця, тобто місця скупчення громадян, проведення громадських заходів тощо.

Громадське місце - це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Оцінивши наявні у справі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України апеляційний суд зазначає, що такі не містять даних, на підтвердження обставин, викладених у протоколі.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено і не розкрито наслідки порушення громадського порядку і спокою громадян, настання яких прямо передбачене диспозицією статті 173 КпАП України, як обов`язкова ознака об`єктивної сторони правопорушення.

Зокрема, доданий до цього протоколу відеозапис з камери не містить в собі фіксації вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства, що виражалося б в нецензурній лайці, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Встановити чи виражалось дрібне хуліганство з боку ОСОБА_1 у вигляді нецензурної лайки в громадському місці, не можливо, оскільки до матеріалів справи додано два компакт диски, які мали б містити відеозаписи події. При цьому один із дисків є взагалі порожнім і засобами перегляду не відображається, а інший має настільки неякісний звук, що почути, про що говорять учасники події, відображеної у протоколі ВАД № 029608 від 05.05.2024 взагалі неможливо, а відтак не може бути належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 173 КпАП України.

Судом також не встановлено даних про те, що дії ОСОБА_1 були вчинені саме з мотивів неповаги до громадського порядку і порушення спокою громадян, безпричинно, оскільки не знайшло підтвердження те, в чому ці вони виражалися та яким чином було порушено громадський порядок і спокій громадян, їх тривалість, створення певних перешкод у звичайному житті громадян тощо.

Отже склад адміністративного правопорушення зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення не містить в собі посилання на ознаки та складові складу адміністративного правопорушення, визначеного статтею 173 КпАП України а саме: порушення громадського порядку і спокою громадян, а також, які саме конкретно дії вчинила особа для вчинення адміністративного правопорушення, виходячи з диспозиції цієї статті.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 029607 від 05.05.2024 ОСОБА_1 цього ж дня 05 травня 2024 року о 22:10 год знаходячись в приміщенні Гайсинської ЦРЛ ( АДРЕСА_2 ) та будучи в стані алкогольного сп`яніння, в присутності сторонніх осіб висловлювався нецензурними словами, на зауваження працівників поліції не реагував, під час затримання впирався, хапався за формений одяг, чим вчинив злісну непокору законній вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків та скоїв правопорушення.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за статтею 185 КпАП України.

Диспозицією ст.185 КпАП України встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, суспільні відносини у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

При цьому суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у форму умислу.

За змістом роз`яснень п. 7 Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1992 року (з подальшими змінами), злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає, що виклад в протоколі про адміністративне правопорушення його обставин суперечить приписам ст. 256 КпАП України та унеможливлює висновок про винуватість особи, оскільки не містить вказівок які саме дії ОСОБА_1 свідчать про злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського та про наявність у останнього умислу (прямого чи непрямого).

Долучений до цього протоколу відеозапис з камери, як вже зазначалось вище, взагалі не містить в собі фіксації вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого статтею 185 КпАП України, оскільки запис на ньому відсутній, а на відеозаписі долученого до протоколу серії ВАД №029608 від 05.05.2024 (за ст. 173 КпАП України) відсутнє фіксування дій ОСОБА_1 , зокрема і тих, що виражались у невиконанні неодноразової вимоги працівника поліції про припинення правопорушення (за ст. 185 КпАП України).

Так, на цьому відеозаписі зафіксовано доставлення працівниками поліції ОСОБА_1 до Гайсинської ЦРЛ з метою освідування останнього на предмет встановлення стану сп`яніння, проте ОСОБА_1 відмовлявся його проходити. При цьому відеозаписом не зафіксовано дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №029607 від 05.05.2024 про вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України.

Інших належних, достатніх і допустимих доказів вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, яке ставиться в провину ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

Відповідно, неможливо зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України, оскільки лише сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретне правопорушення.

Вказані обставини суд попередньої інстанції не дослідив та не надав їм відповідної оцінки, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає до скасування.

Так, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суд першої інстанції, внаслідок недотримання вимог статей 245, 252, 280 КпАП України, не перевірив належним чином обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не проаналізував докази що містяться у матеріалах, не дав їм відповідної правової оцінки та не мотивував свій висновок.

Мотивувальна частина постанови взагалі не містить обґрунтування прийнятого рішення про винуватість ОСОБА_1 .

За таких обставин висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КпАП України є необґрунтованим, зроблений передчасно.

Крім того, суд звертає увагу на те, що частиною 3 статті 268 КпАП України передбачений виключний перелік статей, при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 173 та 185 КпАП України якраз входить до цього переліку.

Розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 , суддя районного суду допустив порушення норм процесуального права, які унеможливлюють прийняття законного рішення в суді апеляційної інстанції без скасування постанови, а саме: розглянув справу без належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, чим порушив його процесуальні права, передбачені статтею 268 КпАП України .

Право на участь в судовому засіданні, є складовою права на захист.

Відповідно до статті 268 КпАП України, справи про адміністративні правопорушення розглядаються в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Згідно з частини 1 статті 277-2 КпАП України повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Матеріали справи не містять доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про його виклик до суду на 18 червня 2024 року.

Так, наявна в матеріалах справи інформація з трекінгу відстеження поштової кореспонденції сайту Укрпошта лише підтверджує невиконання судом вимог частини 1 статті 277-2 КпАП України, оскільки свідчить про те, що судову повістку ОСОБА_1 отримав 17 червня 2024 року, тобто за день розгляду справи в суді першої інстанції.

Незважаючи на відсутність в матеріалах справи даних про своєчасне повідомлення особи, яка притягається до адміністративної 18 червня 2024 розглянув справу за його відсутності, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 268 КпАП України.

З огляду на викладене суд першої інстанції порушив порядок розгляду справи про адміністративне порушення у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим, зокрема, порушив право на захист ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 1 статті 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 2 частини 8 статті 294 КпАП України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Відтак постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі пункту 1 статті 247 КпАП України.

Керуючись статтями 247, 251, 268, 289, 294 КпАП України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 18 червня 2024 року скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, що передбачених статтями 173, 185 КпАП України закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого цими статями.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник