Номер провадження: 33/813/2714/24
Головуючий у першій інстанції Аліна С.С.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 523/13926/24

Номер провадження: 33/813/2714/24

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

за участю секретаря судового засідання - Губара Д.В.,

Особи, які прийняли участь у розгляді справи:

- особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

- захисник - адвокат Проценко Олександр Миколайович,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Проценка Олександра Миколайовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 173 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 173 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі - 51 грн.. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі - 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп..

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 168814 від 14.08.2024 р., ОСОБА_1 14.08.2024 року о 19:55 год., перебуваючи за адресою - м. Одеса, вул. Стельмаха 7, висловлювалась нецензурною лайкою у бік громадянки ОСОБА_2 , чим порушила громадській порядок і спокій громадян та своїми діями вчинила дрібне хуліганство..

Не погодившись з постановою суду, адвокат Проценко Олександр Миколайович, діючий в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить вищевказану постанову скасувати та закрити адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 173 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що вищевказана оскаржувана постанова ухвалена судом з порушенням норм діючого законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи. Суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та її захисника за наявності клопотання про відкладення розгляду справи, чим порушив право на справедливий суд, надання пояснень.

Постанова суду не мотивована, не містить аналізу доказів по справі, окрім посилання на протокол та поясненнями ОСОБА_2 ..

Судом першої інстанції не враховано: - практику ЄСПЛ щодо принципу доведення вини поза розумним сумнівом, обов`язку адміністративного органу забезпечення обвинувачення відповідними доказами; - положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий суд, верховенство права; - висновки Конституційного Суду України, викладені в рішеннях від 29.06.2010 р. № 17-рп/10 та від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005 щодо забезпечення передбачуваності застосування норм права.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , її захисник - адвокат Проценко О.М. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги. Надали додаткові пояснення.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомила, заяв та клопотань не надала.

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника, апеляційний суд вважає необхідним зазначити таке.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, матеріали справи містять протокол серії ВАД № 168814 від 14.08.2024 року.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 168814 від 14.08.2024 року, 14.08.2024 року о 19:55 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою - м. Одеса, вул. Стельмаха 7, висловлювалась нецензурною лайкою у бік ОСОБА_2 , чим порушила громадській порядок і спокій громадян та своїми діями вчинила дрібне хуліганство.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Відповідальність за ст. 173 КУпАП настає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивною ознакою об`єктивної сторони дрібного хуліганства є місце його вчинення, а саме - громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також переходи, стадіони.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих - головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки правопорушника. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.

При розгляді адміністративних справ про хуліганство необхідно встановити всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясувати чи порушила особа своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, а також з`ясувати причини й умови, що призвели до вчинення хуліганства.

Згідно рапорту 14.08.2024 року о 19:56 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 14.08.2024 о 19:55 за адресою - АДРЕСА_1 , квартиранти з першого поверху у момент відсутності заявниці вдарили її 21 річного сина по голові. Заявниця більше інформації не надала (а. с. 3).

У письмових поясненнях ОСОБА_1 від 14.087.2024 року, остання зазначає, що 14.08.2024 року приблизно о 19:00 год. в неї виник конфлікт з квартирантом сусідньої квартири. В ході цього конфлікту в її сторону квартиранти виражались нецензурною лексикою та вдарили один раз по голові (а. с. 5).

У заяві ОСОБА_2 від 14.08.2024 року остання зазначає, що 14 серпня 2024 року о 19:55 год., перебуваючи за адресою - АДРЕСА_1 , громадянка ОСОБА_1 вчинила конфлікт, в ході якого висловлювалась на її адресу грубою нецензурною лексикою, погрожувала фізичною розправою (а. с. 4).

Таким чином, з наявних, досліджений апеляційним судом, матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склались неприязні особисті стосунки через побутові питання.

14.08.2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стався конфлікт, що підтверджується поясненнями останніх.

Однак апеляційний суд зазначає, що сам лише факт наявності між сторонами конфліктної ситуації безумовно не може свідчити про вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства, в розумінні ст. 173 КУпАП.

З суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства. Тобто, дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на суспільний порядок. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони, яка є складовою правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії. Тобто, суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 173 КУпАП обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього правопорушення у виді порушення громадського порядку і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

Також апеляційний суд звертає увагу, що законодавцем чітко визначено поняття «дрібного хуліганства», що включає в себе «нецензурну лайку в громадських місцях», «образливе чіпляння до громадян», а також «інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян». Вказані поняття не є тотожними.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, суб`єктом, який його склав, повинні підтверджуватись іншими зібраними цим суб`єктом доказами.

Апеляційний суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що дії ОСОБА_1 свідчили б саме про прояв неповаги до суспільства, порушення громадського порядку, що у свою чергу є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що події викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відбулись за адресою проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 . Жодних доказів порушення громадського порядку матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є помилковим, тому постанова Суворовського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставини та положень ст. 294 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 247, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Проценка Олександра Миколайовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 173 КУпАП, скасувати. Прийняти нову постанову.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 173 КУпАП, - закрити згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін