Справа №: 297/3626/24

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Берегово

Суддя Берегівського районного суду Закарпатської області Ільтьо І. І., розглянувши матеріали, що надійшли з Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , ФОП, громадянина України,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 544653 від 26.08.2024 року, складеного за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 03 липня 2024 року о 21:00 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчиняв конфлікт з своєю дружиною ОСОБА_2 в ході якого наніс їй один удар рукою, чим вчинив фізичне насильство.

Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 544657 від 03.09.2024 року, складеного за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 28.08.2024 року о 23:00 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив сварку з своєю дружиною ОСОБА_2 в ході якого ображав її чим вчинив «психологічне» насильство в сім`ї.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що після приходу з роботи, він з дітьми сіли вечеряти. Його дружина ОСОБА_2 неодноразово була цим не задоволена, оскільки вважала, що дітям необхідно вже йти спати та викликала наряд поліції. Він її жодним чином не ображав, не бив та не принижував, що в свою черги можуть підтвердити їх діти. Насильницькі дії не робив, а навпаки йому заподіяно психологічну травму, оскільки його дружина постійно його ображає нецензурною лайкою при дітях.

Відповідно до ст. 36 ч. 2 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тому стягнення слід накласти в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При вирішенні питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд приймає до уваги наступні обставини: за частиною 1 статті 173-2КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування у разі його винесення.

Із наявних у адміністративних матеріалах письмового пояснення ОСОБА_2 від 22.08.2024 року та 30.08.2024 року слідує, що чоловік не слідкує за дисципліною та порядком у сім`ї, вчиняє сварки та погрожує фізичною розправою.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Вимогами ч.1 ст. 9КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна, необережна) дія чи бездіяльність, яку посягає на громадський порядок, власність,права і свободи громадян,на встановлений порядок у правління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до приписів статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вимогами ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Натомість, судом встановлено, що викладені у протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАД № 544653 від 26.08.2024 року та ВАД № 544657 від 03.09.2024 року обставини щодо вчинення ОСОБА_1 03.07.2024 року та 28 серпня 2024 року домашнього насильства стосовно дружини ОСОБА_2 не мають жодного доказового забезпечення.

Факт сварок і непорозумінь на побутовому ґрунті свідчить про наявність конфлікту та не підтверджує факту вчинення особою домашнього насильства.

Будь-яких доказів вини ОСОБА_1 а саме: свідків, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, суду не надано. По суті, в підтвердження винуватості особи надано лише протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно із вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотн`є.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

При цьому, приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, приходжу до висновку про те , що поза розумним сумнівом допустимими та достатніми доказами не доведено вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 за вказаною статтею підлягає до закриття, у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 2 ст. 36, частиною 1 статті 173-2, пунктом 1 частини 1 статті 247, статтями 278- 280, 283-285 , 287-290 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Адміністративні матеріали у відношенні ОСОБА_1 під номерами 297/3626/24 та 297/3789/24, об`єднати в єдине провадження 297/3626/24.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови через Берегівський районний суд до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Іван ІЛЬТЬО