Справа № 307/2304/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.07.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП за апеляційною скаргою адвоката Дан Іона Йонашовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Накладено на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500, 00 (Вісім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 гривень.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та постанови суду, - ОСОБА_1 22 травня 2024 року близько 13 год. 10 хв. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) під час реалізації випереджувальної інформації, отриманої від офіцера оперативно-розшукового відділення, на західній околиці населеного пункту Нижня Апша на напрямку прикордонного знаку № 280 (територія Солотвинської об`єднаної територіальної громади Тячівського району Закарпатської області) на відстані 6 000 метрів до лінії державного кордону, в межах контрольованого прикордонного району, був виявлений та затриманий за спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон у складі групи осіб спільно з громадянами України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04 листопада 1991 року, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Дан І.Й. в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та постановити нову, якою закрити провадження у справі, звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності оголосивши йому усне зауваження. Вважає оскаржувану постанову суду незаконною та необґрунтованою, оскільки при винесенні постанови не дотримані вимоги закону, не були дослідженні обставини справи всебічно, повно та об`єктивно і тому висновки суду не відповідають обставинам справи. Звертає увагу, що суддя розглянув справу без участі підзахисного, тобто були проігноровані всі його права, передбачені Конституцією України та КУпАП. Крім того зазначає, що ОСОБА_1 з 25.05.2024 був мобілізований та знаходиться на військовій службі у військовій частині, однак суд до уваги це не взяв. Захисник зазначає, що при призначенні стягнення судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 вперше вчинив адміністративне правопорушення, щире каяття та те, що жодна майнова шкода останнім не заподіяна, тобто не враховано жодну із пом`якшуючих обставин. У зв`язку з наведеним, на думку сторони захисту, у зв`язку з суттєвими порушеннями матеріального та процесуального права унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Дан І.Й. в судове засідання не з`явилися, позаяк захисник адвокат Дан І.Й. надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при цьому зазначив, що ОСОБА_1 на даний час мобілізований та проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 з 25 травня 2024 року. Просить провадження в справі закрити на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.

Приймаючи рішення про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його захисника адвоката Дан І.Й. враховуються і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість та незаконність судового рішення апеляційний суд відхиляє, враховуючи такі обставини.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У відповідності зі ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, за спробу незаконного перетину державного кордону України, вчиненого групою осіб, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Не дивлячись на наведені в апеляційній скарзі доводи сторони захисту, які були викладені ним в апеляційній скарзі, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення й розглянутими в судовому засідання доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Згідно із даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 286433 від 23 травня 2024 року,вбачається, що 22 травня 2024 року близько 13 год. 10 хв. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) під час реалізації випереджувальної інформації, отриманої від офіцера оперативно-розшукового відділення, на західній околиці населеного пункту Нижня Апша на напрямку прикордонного знаку № 280 (територія Солотвинської об`єднаної територіальної громади Тячівського району Закарпатської області) на відстані 6 000 метрів до лінії державного кордону, в межах контрольованого прикордонного району, був виявлений та затриманий ОСОБА_1 за спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон у складі групи осіб спільно з громадянами України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджуються: даними вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 286433 від 23.05.2024; даними протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 22 травня 2024 року; протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 22.05.2024, складеного молодшим інспектором прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону ОСОБА_4 з якого вбачається, що ОСОБА_1 був затриманий 22.05.2024 о 13 год. 10 хв. на строк 3 (три) доби для з`ясування обставин адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. ОСОБА_1 роз`яснено права передбачені ст. 63 Конституції України, послуг захисника не потребував, захищав себе особисто, про його затримання повідомлено матері. Затриманого ОСОБА_1 було поміщено в СП ВІПС «Солотвино», звільнено із місця затримання о 13 год. 00 хв. 25.05.2024 після з`ясування обставин правопорушення; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , військовослужбовця ОСОБА_4 , довідкою щодо проведення опитування громадян та іншими зібраними доказами по справі.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України від 04.11.1991, та його винуватість у вчиненні, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП настає у випадку перетинання або спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 , 22.05.2024 близько 13 год. 10 хв. спільно з громадянином України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які в умовах воєнного стану, здійснили спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України в напрямку 280 прикордонного знакув межах контрольованого прикордонного району території Солотвинської об`єднаної територіальної громади Тячівського району Закарпатської області на відстані 6 000 метрів до лінії державного кордону, внаслідок чого ОСОБА_1 був виявлений та затриманий, що виразилось у вчиненні активних дій спрямованих ним на порушення встановленого порядку та правил перетинання державного кордону України в Румунію поза межами встановлених шляхів сполучення без проходження прикордонного контролю (особа призовного віку, не маючи документів на право перетинання державного кордону передбачених п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України) у складі групи осіб.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що молодший інспектор прикордонної служби 2 категорії дозиметрист 3 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону ОСОБА_4 був упередженим при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилався захисник адвокат Дан І.Й.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що молодший інспектор прикордонної служби 2 категорії дозиметрист 3 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону ОСОБА_4 діяв у межах наданих йому повноважень.

Доводи апеляційної скарги про те, що суддя розглянув справу без участі ОСОБА_1 , тобто були проігноровані всі його права, передбачені Конституцією України та КУпАП, апеляційний суд відхиляє, оскільки вони не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення і не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови.

При оцінці доводів захисника у цій частині, апеляційний суд бере до уваги, зокрема те, що ОСОБА_1 та його захисник були достатньо проінформовані, що відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення, що підтверджується особистими поясненнями ОСОБА_1 від 22.05.2024, при цьому, йому та його захиснику також було відомо, що справа про адміністративне правопорушення розглядатиметься у Тячівському районному суді Закарпатської області, про що свідчить подана заява адвокатом Дан І.Й. від 07.06.2024 про розгляд справи без його участі, тому доводи у цій частині не є підставою для скасування постанови судді, оскільки за наявної сукупності наведених вище доказів, відсутність ОСОБА_1 у судовому засіданні не вплинула на доведеність його вини у вчиненні правопорушення та на законність накладення на нього адміністративного стягнення.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 з 25.05.2024 був мобілізований та знаходиться на військовій службі у військовій частині, апеляційний суд приймає до уваги. При цьому, апеляційний суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні належним чином завірені докази, документи, які б підтверджували вказаний факт та такі не додано захисником адвокатом Азарієвим О.С. до апеляційної скарги.

Таким чином, докази покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, визнаються належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, та є такими, що не викликають сумніву.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

Твердження сторони захисту про те, що його підзахисного було затримано далеко від державного кордону, а саме за 6000 м., що доводить відсутність у нього умислу на незаконний перетин державного кордону, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки відповідальність за ст. 204-1 КУпАП настає за незаконний перетин або спробу незаконного перетинання державного кордону України, а для кваліфікації дій за вказаною статтею не вимагається наближення до державного кордону на певну визначену відстань.

Доводи апелянта про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

Варто зазначити, що ОСОБА_1 та його захисник Дан І.Й. дії працівників прикордонної служби щодо складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржували, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, суду не скеровували.

При цьому, в матеріалах справи міститься пояснення ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній приїхав спробувати перейти державний кордон та був затриманий, вину визнає.

Доводи сторони захисту про те, що при призначенні стягнення судом першої інстанції не враховано те, що ОСОБА_1 вперше вчинив адміністративне правопорушення, що жодна майнова шкода останнім не заподіяна, тобто не враховано жодну із пом`якшуючих обставин, - апеляційний суд відхиляє з огляду на те, що у матеріалах справи відсутні об`єктивні та переконливі відомості, що характеризують особу правопорушника, які б давали суду підстави для призначення більш м`якого адміністративного стягнення, та такі не додано захисником адвокатом до апеляційної скарги.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд першої інстанції належним чином врахував вимоги ст. 33 КУпАП, характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, і прийшов до вірного висновку про необхідність накладення на останнього адміністративного стягнення у виді мінімального штрафу, яке на думку апеляційного суду, сприятиме вихованню правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, тобто відповідає передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, при апеляційному перегляді не встановлено.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисника-адвоката Дан І.Й. не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана захисником-адвокатом Даном І.Й. в інтересах ОСОБА_1 апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Дан Іона Йонашовича в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задволення.

Постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2024 року щодо ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага