ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 р. Суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області Янжула О.С., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянку України,

непрацюючу, проживаючу за адресою:

АДРЕСА_1 ,-

за ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

06.09.2024 року близько 08.40 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила злісну непокору законній вимозі співробітникам поліції що виразилось в тому що остання продовжувала вчиняти адміністративне правопорушення, на зауваження не реагувала, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння про, що працівниками поліції було складено протокол за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП України.

Крім того, 06.09.2024 року близько 08.40 год.. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство в сім`ї психологічного та фізичного характеру у відношенні матері ОСОБА_2 про, що працівниками поліції було складено протокол за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України.

У судовому засіданні особі, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 роз`яснені її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні, яке відбулося 14 жовтня 2024 року свою вину у вчиненні нею правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП визнала повністю та підтвердила, що вона дійсно висловлювалася на працівників поліції нецензурною лайкою. Вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не визнала та пояснила, що конфлікт завжди провокувала мати. Того дня вона була у своєї сусідки, вживали алкогольні напої. Коли прийшла додому то побачила, що мати сама собі проткнула ножем руку, приїхала швидка та поліція, яких викликала матір. У неї з працівниками поліції сталася сварка та вони забрали її до поліції.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив, що він являється працівником поліції, їм на планшетний пристрій надійшло повідомлення про домашнє насильство, постраждалій особі було нанесено ножове поранення, коли вони приїхали на місце, їм не відчиняли двері, грубили, він почав наполегливо стукати в двері, двері їм відкрила постраждала особа, ОСОБА_1 була в стані алкогольного сп`яніння, мати лягла на ліжко. На лівій нозі у потерпілої була рана, на їхні зауваження Тананайська не реагувала, поводила себе агресивно та неадекватно, внаслідок чого, їм довелося застосувати спецзасоби та відвезти її до відділу поліції. За проханням Татанайської їй викликали швидку, однак від огляду вона відмовилася.

У судове засідання, яке відбулось 02 грудня 2024 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , не з`явилися, про дату розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис, дійшов висновку, що остання вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП так, як вина її підтверджується дослідженими доказами.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція частини першої статті 173-2 КУпАП передбачає нормативне правило наступного змісту: «адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Диспозиція статті 185 КУпАП передбачає нормативне правило наступного змісту: «адміністративна відповідальність настає за лісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Отже, необхідною умовою для застосування до порушника відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею, є, зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог.

Санкція частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачає накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Санкція статті 185 КУпАП передбачає накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а скаме:

- протоколом про адміністративне правопорушення Серія ВАД №178818 від 06.09.2024 року, в якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, рапортами працівників поліції; копією протоколу № АЗ№089293 про адміністративне затримання за ч. 1 ст. 262 КУпАП від 06.09.2024 року складеного відносно ОСОБА_1 , поясненнями потерпілої, наданими нею у судовому засіданні, а також відеоматеріалом оглянутим у судовому засіданні; протоколом про адміністративне правопорушення Серія ВАД №178794 від 06.09.2024 року, в якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, рапортами працівників поліції; показами свідка, а також відеоматеріалом оглянутим у с удовому засіданні.

Аналізуючи докази по справі, дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст.173-2, ст. 185 КУпАП, Невизнання нею вини по ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд сприймає, як спосіб захисту та спробу уникнути адміністративного стягнення, так як вина її підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Згідно ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 - у судовому засіданні не встановлено.

Обставинами, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 - є вчинення правопорушення в стані сп`яніння.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

З урахуванням викладеного вважаю за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення за правилами передбаченими ст. 36 КУпАП, тобто, в межах санкції статті, яка передбачає стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, беру до уваги характер вчинених правопорушень, особу ОСОБА_1 , всі обставини справи в їх сукупності вважаю, що їй слід призначити стягнення, у виді штрафу на користь держави, що буде необхідним для її виправлення та достатнім для виконання завдань КУпАП.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворішого стягнення, відсутні.

Згідно з Перехідними положеннями Податкового кодексу України (пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Таким чином, для розрахунку розміру штрафу по адміністративному стягненню суд за один неоподатковуваний мінімум доходів громадян приймає суму в розмірі 17 гривень.

Відповідно до ч. 5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст.23, 24, 33,35, 36, ч. 1 ст. 173-2, 185, 40-1 , ст.284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 , винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ст. 185 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір на користь держави в сумі 605 гривень 60 копійок.

Штраф повинен бути сплачений згідно зі ст.307 КУпАП протягом 15 днів від дня вручення (отримання) постанови за справою про адміністративне правопорушення в установу банку.

Копія платіжного документу подається до суду.

Своєчасно несплачений штраф буде примусово стягнутий із заробітної плати чи іншого заробітку, пенсії або стипендії відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП в разі несвоєчасного сплачення штрафу і виконання постанови в примусовому порядку, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП, витрати на облік зазначеного правопорушення. Розмір витрат визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: О. С. Янжула