ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/1480/24

3/609/714/2024

02 грудня 2024 року суддя Шумського районного суду Тернопільської області Катерняк О.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з СПД № 2 (м. Шумськ) патрульної поліції Кременецького РВП ГУНП України в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , пенсіонерки,

за ч. 1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

29 листопада 2024 року до Шумського районного суду Тернопільської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №618741 від 15.11.2024, з якого вбачається, що «20.10.2024 року з 13:00 по 15:50 год. ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 будучи опікуном ОСОБА_2 свого рідного брата не вжила заходів щодо приготування їжі, чим вчинила домашнє насильство економічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода його психічному чи фізичному здоров`ю, чим порушила вимоги п. 3, п. 4 ч. 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні особа, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вину свою не визнала та пояснила, що дійсно рішенням Шумського районного суду від 2015 року визнана опікуном над своїм недієздатним психічно хворим братом ОСОБА_2 . Того ж року, ще до винесення рішення суду брат одружився із ОСОБА_3 , жителькою сусіднього села Бриків. Впродовж шлюбу періодично їздив проживати до своєї дружини, а іноді вона приїздила до нього в с. Літовище, де вони зловживають спиртними напоями, дебоширять. Оскільки брат проживає окремо від неї на сусідній вулиці і бажає надалі проживати самостійно, вона готує йому їжу в себе вдома, він приходить до неї поїсти та взяти харчі з собою на певний час. Таких випадків, щоб брат залишався голодним не було, оскільки ОСОБА_2 сам приходить до неї додому та бере харчі, які бажає, або вона йому купує, що брат захоче. 20 жовтня 2024 року брат прийшов до них додому поїв та ще взяв продукти (котлети та пельмені) з собою додому, як робить завжди, а тому вона була впевнена, що брат не голодний. Чому ОСОБА_4 зателефонувала в поліцію та поскаржилась на неї, ОСОБА_1 не знає, зазначає, що скоріше за все ОСОБА_5 була нетвереза. Також вказала, що сама є особою пенсійного віку, інвалідом 3 групи, тому ходити до брата додому та готувати там їжу їй важко, а враховуючи, що брат набагато молодший від неї, то він сам приходить за їжею та продуктами. Також вона неодноразово просила брата перейти проживати до неї в житловий будинок, де є всі умови та він завжди буде під доглядом, однак брат відмовляється. Часто зникає з дому, тому вони з чоловіком змушені доглядати ще й за його домашніми тваринами. Дружина брата ОСОБА_3 в свою чергу обов`язків дружини не виконує, проживає в себе в господарстві, лише приїздить до брата іноді погостювати, витрачає його гроші, вживає з ним спиртні напої і їде назад до себе додому. Просить не карати її та закрити провадження у справі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердив, що є чоловіком ОСОБА_1 , яка в свою чергу визнана опікуном над своїм недієздатним братом ОСОБА_2 . Зазначає, що ніколи не залишали брата голодним, він зазвичай приходить до них додому, щоб поїсти, або, якщо не голодний, бере продукти та готову їжу з собою додому. 20 жовтня 2024 року в першій половині дня ОСОБА_2 , як завжди, прийшов до них додому та поїв. А ще взяв приготовлену їжу та інші продукти до себе додому, щоб щодня не ходити. Свідок вказав, що ніколи не залишали голодним ОСОБА_2 , враховуючи його недієздатність, завжди купували йому всі необхідне та допомагали по господарству.

Суд, роз`яснивши ОСОБА_1 вимоги ст. 268 КУпАП, заслухавши її пояснення, дослідивши матеріали справи, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення, обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Відповідно до вимог ст. 252, ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно й об`єктивно дослідити обставини правопорушення і з`ясувати, чи було воно вчинено та чи винна в цьому дана особа.

Матеріали адміністративного протоколу, не дають достатніх підстав та доказів для висновку про винність гр. ОСОБА_1 та наявності в її діях правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Суб`єктом правопорушення є особа, якій виповнилося 16 років, і яка вчинила насильство до одного із членів своєї сім`ї.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП характеризується умисною формою вини і передбачає наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 4 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» - економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Однак, суд дослідивши наявні в справі докази, із суті адміністративного правопорушення, зазначеної у вищевказаному протоколі, не вбачається кваліфікуючої ознаки вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Так, із Рапорту старшого інспектора чергового Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області Катеринчука В.П. слідує, що 20.10.2024 надійшло повідомлення від ОСОБА_3 про те, що сестра її чоловіка, яка є його опікуном, ОСОБА_1 не виконує свої обов`язки, а саме не допомагає у веденні господарства, не купляє продукти, не допомагає в ремонті житлового будинку.

В своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 та ОСОБА_6 підтвердили, що 20 жовтня 2024 року брат ОСОБА_2 приходив до них додому і поїв, а ще взяв продукти харчування із собою, а відтак не був голодним.

Відповідно до рішення Шумського районного суду Тернопільської області №609/222/15-ц від 23 жовтня 2015, ОСОБА_2 визнано недієздатним внаслідок психічного захворювання, призначено йому опікуна ОСОБА_1 .

Згідно із характеристикою, наданою діловодом Залісцівського старостинського округу Шумської міської ради Тернопільської області №103 від 27.11.2024 на гр.. ОСОБА_1 слідує, що остання за місцем свого проживання характеризується виключно позитивно.

В письмових поясненнях ОСОБА_3 пояснила, що 20 жовтня 2024 року в обідню пору була вдома в ОСОБА_2 і він поскаржився, що його сестра, яка є опікуном ОСОБА_1 не приготувала йому їжу, неналежно його доглядає.

Проаналізувавши усе вищенаведене, суд прийшов висновку, що надані письмові матеріали справи є суперечливими та не містять об`єктивних доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно рідного брата ОСОБА_2 , опікуном якого вона являється, а обвинувачення ОСОБА_1 ґрунтуються лише на поясненнях законної дружини ОСОБА_2 ОСОБА_3 , яка в свою чергу також не здійснює належного догляду за своїм чоловіком, не готує йому їжу, не веде спільного господарства, проживає окремо він нього.

В ході розгляду справи з`ясовано, що ОСОБА_2 страждає психічними розладами здоров`я, є інвалідом дитинства, а тому легко підпадає під вплив своєї дружини ОСОБА_3 , з якою часто вживають спиртні напої, вчиняють сварки, а відтак не здатен чітко розуміти свої дії та усвідомлювати їх.

Особа, яка складала протокол не зробила спроби опитати сусідів, виявити свідків для того, щоб встановити фактичні дані, які б відповідали дійсності.

А отже, у матеріалах даної справи відсутні конкретні докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 економічного насильства, як це передбачено ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, на думку суду, ОСОБА_1 порушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП не допустила, тому вважаю, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку із чим провадження в даній справі слід закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 173-2, 247, 252, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Оксана КАТЕРНЯК