ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/8462/24 Головуючий суддя І інстанції Серпутько Д.Є.
Апеляційне провадження № 33/818/1602/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.3 ст.172-20 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника - Яркіна М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника Яркіна М.С. на постанову судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15 серпня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15.08.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, командира відділення, молодшого сержанта військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн.

Постановою встановлено, що 11.07.2024 року о 22 год. 30 хв. командир відділення, молодший сержант військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння на території тимчасової дислокації підрозділу військової частини у АДРЕСА_2 . Для проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 під супроводом посадової особи начальника патруля групи ІНФОРМАЦІЯ_2 штаб-сержанта ОСОБА_2 направлено до КНП «Шевченківська ЦРЛ». За результатами проведеного огляду на стан сп`яніння встановлено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, вміст алкоголю в крові 0,45 проміле, висновок № 901 від 12.07.2024 року.

В своїй апеляційній скарзі захисник Яркін М.С. просить постанову судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15.08.2024 року скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Свої апеляційні вимоги захисник Яркін М.С. обґрунтовує тим, що висновки суду, що викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння та не проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, апелянт зазначає, що він до матеріалів цієї справи не долучався відеозапис огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також підписи його підзахисного, що містяться в документах, суттєво відрізняються один від одного.

Апелянт також зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення здійснювалося за відсутністю ОСОБА_1 , у зв`язку з чим йому не були розясненні права за ст.ст.266, 268 КУпАП. Окрім цього, захисник вказує на те, що судовий розгляд також було проведено за відсутності сторони захисту, а суд розглянув справу поверхнево і формально.

Крім того, захисник Яркін М.С. просить поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15.08.2024 року, посилаючись на те, що судовий розгляд в суді першої інстанції було проведено за відсутності ОСОБА_1 та останній не був повідомлений про дату і місце судового розгляду, а про існування оскаржуваної постанови стороні захисту стало відомо випадково 04.10.2024 року, а тому вони не мали об`єктивної можливості подати апеляційну скаргу у строк, передбачений чинним законодавством.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника Яркіна М.С.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, але останній неодноразово повідомлявся судом апеляційної інстанції про дату, місце та час апеляційного розгляду шлях надсилання йому 04.11.2024 року, 21.11.2024 року та 05.12.2024 року судових повісток в електронному вигляді, що підтверджується відомостями довідки отримання судової повістки у додатку «Viber» на номер мобільного телефону, який зазначений клопотанні захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження, що повністю відповідає Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасників судового процесу, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року №28.

При цьому, судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку 04.11.2024 року та 21.11.2024 року направлялася ОСОБА_1 судові повістки на адресу його місця мешкання, які повернулися до суду у зв`язку із закінченням строк зберігання.

Натомість, до початку апеляційного розгляду захисник Яркін М.С. повідомив суду, що ОСОБА_1 відомо про місце, дату та час апеляційного розгляду, але він не може з`явитися до суду апеляційної інстанції, оскільки наразі його підзахисний перебуває в лавах ЗСУ та проходить військову службу.

Захисник Яркін М.С. вважав за можливе провадити апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_1 , з яким узгоджена процесуальна позиція сторони захисту.

Крім того, до суду апеляційної інстанції не надходило будь-яких клопотань від самого ОСОБА_1 про відкладення апеляційного розгляду.

При цьому, суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Разом з цим, належить врахувати, що саме захисник Яркін М.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 та безпосередньо приймає участь під час апеляційного розгляду в режимі відеоконференції, є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15.08.2024 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

За таких обставини, апеляційний суд, враховуючи думку захисника Яркіна М.С. про проведення апеляційного розгляду за його підзахисного, а також те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду, але в судове засідання не з`явився та клопотань про відкладення судового розгляду не подавав, апеляційний суд вирішив провадити апеляційний перегляд оскаржуваної постанови без участі ОСОБА_1 , але за обов`язковою участю його захисника, з урахуванням наявних відомостей у матеріалах справи та доводів апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи захисника, який повністю підтримав свою апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення подану апеляційну скаргу, з наступних підстав.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

За таких обставин, згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

В апеляційній скарзі захисника Яркіна М.С. не наведено об`єктивних відомостей, які спростовують висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Цих обставин також не встановлено і судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови.

Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово було продовжено та діє і на час апеляційного розгляду.

Відповідно до ст.ст. 11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Диспозицією ч.3 ст.172-20 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дії, передбачені ч.1 або ч.2 цієї статті, вчинені особою в умовах особливого стану, зокрема за виконання військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами обов`язків військової служби в стані сп`яніння.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків, - стаття 44, частини друга і третя статті 123, статті 172-10 - 172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185 і 185-7).

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме відомостями: протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНХІ- 2/5957 від 12.07.2024 року; висновку щодо результатів медичного огляду для встановлення факту сп`яніння від 12.07.2024 року; копії військового квитка серії НОМЕР_2 .

Згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНХІ- 2/5957 від 12.07.2024 року, 11.07.2024 року о 22 год. 30 хв. молодший сержант ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння на території тимчасової дислокації підрозділу військової частини в АДРЕСА_2 , чим вчини правопорушення в умовах особливого періоду, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП. Для проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння військовослужбовця під супроводом посадової особи начальника патруля групи ІНФОРМАЦІЯ_3 штаб-сержанта ОСОБА_2 о 23 год. 00 хв. направлено до КНП «Шевченківська ЦРЛ». У результаті проведеного огляду на стан сп`яніння встановлено «алкогольне сп`яніння» - 0,45 проміле, висновок №901 від 12.07.2024 року, що складений о 00 год. 20 хв. (а.с.3-5).

До того ж, відповідно до цього протоколу, у ньому зазначені вимоги ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, з положеннями яких ОСОБА_1 було особисто ознайомлено, але він відмовився ставити свій підпис у відповідній графі (а.с.4).

Крім того, ОСОБА_1 у цьому протоколі не зазначав щодо будь-яких порушень під час проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, ОСОБА_1 відмовився від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що засвідчили останні своїми підписами (а.с. 3-5).

Згідно відомостей копії військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого 25.09.2022 року, молодший сержант ОСОБА_1 станом на 11.07.2024 року проходив службу у в/ч НОМЕР_1 , на посаді командира відділення (а.с.4-5).

Окрім цього, згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 12.07.2024 року, що складений на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 901 від 12.07.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 направлений майором ОСОБА_3 11.07.2024 року о 23 год. 00 хв. до КНП «Шевченківська ЦРЛ». 12.07.2024 року ОСОБА_1 оглянуто в медичному закладі лікарем-наркологом ОСОБА_5 . За результатами огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння 0,45 проміле (а.с.6).

До матеріалів цієї справи також додано витяг із наказу від 26.04.2024 року №42-ОД/дск, з якого, окрім іншого, вбачається, що старшого стрільця групи охорони та патрульно-постової служби взводу охорони та патрульно-постової служби роти ІНФОРМАЦІЯ_4 - старшого солдата ОСОБА_6 , відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 25.12.2023 року №110-БГ/дск наділено правом складати протоколи про військові адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-10 172-20 КУпАП (а.с.17).

Захисником Яркіним М.С. та Дороховим О.В. не надано будь-яких доказів на підтвердження версії сторони захисту про те, що 11.07.2024 року о 22 год. 30 хв. ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння на території тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим, на думку апеляційного суду, апеляційна скарга в цій частині є необґрунтована.

Належить також взяти до уваги, що протокол про військове адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, складений відповідно до вимог Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 329 від 23.10.2021 року, у тому числі щодо зазначення у ньому дати і місця його складання, посади, прізвища, імені, по батькові особи, яка його склала; відомостей про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місця, часу вчинення і суті адміністративного правопорушення, зафіксовані у ньому відомості узгоджуються із сукупністю інших доказів, тому суд доходить висновку, що цей документ складений у передбачений законодавством спосіб та є належним і допустимим доказом.

Також належить врахувати, що цей протокол складено відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, а саме уповноваженою на це посадовою особою старшим стрільцем групи охорони та патрульно-постової служби взводу охорони та патрульно-постової служби роти ІНФОРМАЦІЯ_4 - старшим солдатом ОСОБА_6 (а.с.3-5, 17).

Суд також бере до уваги те, що, незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівників Військової служби правопорядку, в тому числі під час доставлення ОСОБА_1 до КНП «Шевченківська ЦРЛ», складання протоколу про адміністративне правопорушення та адміністративних матеріалів за цим протоколом, ОСОБА_1 та його захисником Яркіним М.С. не скористалися своїм процесуальним правом і вони не зверталися зі скаргами на дії цих осіб до їх керівництва або до відповідних вищих посадових осіб, хоча мали для цього достатньо часу.

Стороною захист також не оскаржувані дії керівництва цих посадових осіб щодо неналежного проведення службової перевірки в порядку, визначеному КАС України.

Крім того, стороною захисту не надано суду доказів про те, що вона зверталася до правоохоронних органів із заявою, в порядку ст.214 КПК України, щодо внесення відомостей до ЄРДР з метою порушення кримінального провадження за фактом фальсифікації матеріалів цієї справи та перевищенні своїх службових повноважень працівниками Військової служби правопорядку, а тому апеляційні доводи в цій частині, в тому числі щодо безпідставного складання адміністративного протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНХІ- 2/5957 від 12.07.2024 року за ч.3 ст.172-20 КУпАП, є необґрунтованими та суб`єктивними.

Апеляційний суд також зазначає, що сторона захисту не заявляла будь-яких клопотань про виклик та допит свідків з метою підтвердження їх версії щодо відсутності ОСОБА_1 11.07.2024 року о 22 год. 30 хв. на місці подій, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДНХІ- 2/5957 від 12.07.2024 року, а тим більше повної фальсифікації матеріалів цієї справи.

Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання апелянта на незаконність дій працівників Військової служби правопорядку щодо складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНХІ- 2/5957 від 12.07.2024 року за ч.3 ст.172-20 КУпАП та адміністративних матеріалів за цим протоколом.

Крім того, захисник ОСОБА_7 не був позбавлений процесуальної можливості звертатися з адвокатськими запитами до керівництва КНП «Шевченківська ЦРЛ», в тому числі для підтвердження їх версії про те, що ОСОБА_1 не доставлявся до цього медичного закладу.

Належить також взяти до уваги, що КНП «Шевченківська ЦРЛ» не підпорядкована командиру військової частини НОМЕР_1 , в якій проходить військову службу ОСОБА_1 , чи Військовій службі правопорядку, а тому, на переконання апеляційного суду, відсутні обставини ставити під сумнів недійсним висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 12.07.2024 року, який підтверджується рештою доказів у справі, відомості яких походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не суперечать один одному, що свідчить про їх об`єктивність.

При цьому, належить також врахувати, що згідно статті 266-1 КУпАП, застосування технічних засобів відеозапису або залучення двох свідків під час проведення огляду, здійснюється тільки у випадку, коли огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, проводить уповноважена на те посадова особа із використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

У цій справі огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводив не посадова особа ВСП, а лікар (фельдшер) ОСОБА_5 у медичному закладі, а тому були відсутні підстави для застосування технічних засобів відеозапису або залучення двох свідків, у зв`язку з чим апеляційні доводи захисника в цій частині, на переконання апеляційного суду, також є суб`єктивними і безпідставними.

При цьому, з відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНХІ- 2/5957 від 12.07.2024 року вбачається що його складено за участі двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які засвідчили своїми підписами факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП (а.с. 4).

Доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП є необґрунтованими, оскільки виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а вина останнього доведена доказами, що досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду та яким надана повна та вмотивована оцінка в оскаржуваному судовому рішенні.

Змістовний аналіз структури правової норми ч. 3 ст.172-20 КУпАП вказує на те, що ця норма встановлює пряму диспозицію (в даному конкретному випадку, перебування особи в стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків в особливий період), за яку прямо передбачено адміністративну відповідальність - накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу або арешт з утримання на гауптвахті.

Водночас ні захисником, ні правопорушником не наведено доказів на підтвердження того, що 11.07.2024 року о 22 год. 30 хв. ОСОБА_1 не виконував службових обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння, що ставить під сумнів доводи апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Доводи захисника Яркіна М.С., які він зазначив в апеляційній скарзі, щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, а також події цього правопорушення, розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту і уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

Отже, під час апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, яке підтверджується доказами, які доповнюють один одного та були досліджені під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів. Такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

За таких обставин, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника Яркіна М.С. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15 серпня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Яркіна М.С. залишити без задоволення.

Постанову судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15 серпня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков