Справа № 474/1200/24
Провадження № 3/474/680/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

28.11.24р. с-ще Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г., розглянув матеріали, які надійшли від Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, безробітної, місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , яка раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

встановив:

14.11.2024р. до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 606221 від 24.10.2024р., згідно з яким 08.10.2024р., о 18 год. 56 хв., гр. ОСОБА_1 , перебуваючи біля магазину по АДРЕСА_3 , ухилилася від виконання, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вирвавшись з рук ОСОБА_1 вибіг на проїжджу частину дороги та зіткнувся з автомобілем та завдав собі тілесних ушкоджень у вигляді різаної рани обличчя з права та закриту черепно-мозкову травму. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 11 год. 50 хв. 28.11.2024р., не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (телефонограма № 674 від 18.11.2024р.). про причини неявки не повідомила. Водночас, 28.11.2024р. звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила про визнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення та своє розкаяння у вчиненому.

Враховуючи приписи ст. 268 КУпАП, згідно з якими участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час судового розгляду справи є необов`язковою, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю встановленим таке.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей та тягнуть за собою попередження, або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення обов`язково зазначаються суть адміністративного правопорушення та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З рапорту ЧЧ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області вбачається, що з спецлінії 102 до Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення, що 08.10.2024р., близько 18 год. 55 хв., біля 10 магазину по вул. Грушевського с-ще Врадіївка Первомайського району Миколаївської області ОСОБА_3 повідомив, що збив дитину на автомобілі ДЕО, д/н НОМЕР_1 . Дитина з подвір`я вибігла на дорогу. Дитина жива. Дитину на іншому автомобілі повезли в лікарню. Очікую поліцію на місці.

В ході виїзду слідчо-оперативної групи на місце події встановлено, що водій автомобіля марки Део Ланос, д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , рухаючись по вул. Грушевського с-ще Врадіївка Миколаївської області по своїй смузі руху, допустив контактування правою передньою частиною свого автомобіля з малолітнім ОСОБА_4 , 2020р.н., який вибіг на проїжджу частину дороги з території домоволодіння. Потерпілий ОСОБА_4 доставлений до медичного закладу.

Згідно довідки, наданої КНП ПЦМБЛ встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та рвану рану обличчя з права.

Зі свідчень ОСОБА_5 встановлено, що 08.10.2024р., у вечірній час, останній рухався на службовому автомобілі марки Део Ланос, чорного кольору, д/н НОМЕР_1 , по вул. Незалежності, 61 с-ще Врадіївка Первомайського району Миколаївської області. В цей час на дорогу різко вибігла дитина та він помітив, що біля воріт будинку, звідки вибігла дитина, стояли троє дорослих та спілкувалися. Маленький хлопчик вибіг прямо на машину і він в паніці хотів звернути в інший бік, але випадково боковою стороною автомобіля зачепив хлопчика. Коли хлопчик впав, мама одразу вибігла з території домоволодіння, взяла його на руки та посадила до свого автомобіля і повезла дитину в лікарню. Після цього він зателефонував працівникам поліції і залишився чекати їх приїзду.

Зі свідчень ОСОБА_6 встановлено, що остання 08.10.2024р. перебувала у будинку у своєї невістки ОСОБА_1 в гостях по АДРЕСА_4 сказала, що іде по молоко, а вона побувши ще трохи в будинку, вирішила піти додому. Та коли вийшла, то побачила, що дитина ОСОБА_2 лежить на дорозі в крові, а невістка сидить біля нього в паніці.

Зі свідчень ОСОБА_7 встановлено, що останній проживає з своєю співмешканкою ОСОБА_1 по АДРЕСА_3 . 08.10.2024р., у вечірній час, він перебував у будинку, так я робив там ремонт, а співмешканка пішла до магазину за молоком для дитини. Коли вона вийшла з подвір`я за хвіртку, то неповнолітній Кашинцев Нікіта, який має психічні розлади здоров`я, вибіг за нею. Сам момент зіткнення він не бачив. Про факт ДТП повідомила ОСОБА_8 .

Відповідно до висновку ЛКК № 609 від 06.12.2023р., ОСОБА_2 встановлено діагноз: органічний психічний розлад з вираженою гіперактивною поведінкою та розладом рецептивного-експресивного мовлення.

При чому слід наголосити, що ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Однак, як вбачається з протоколу, ОСОБА_1 інкримінується вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки вона нібито ухиляється від виконання, передбачених ст. 150 СК України, обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вирвався у неї з рук та вибіг на проїжджу частину дороги. При цьому, жодним чином не вказано дії (умисні чи необережні) ОСОБА_1 , які мають причино-наслідковий зв`язок з травмування її сина та свідчать про неналежне виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків. Натомість, у протоколі фактично вказано, що неповнолітній син ОСОБА_1 вирвався з її рук силоміць.

Окрім цього, в матеріалах справи відсутні будь-які письмові пояснення ОСОБА_1 щодо вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Встановив вказані обставини, приходжу до такого висновку.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010р. адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У справах Малофєєва проти Росії (Malofeyevav.Russia, рішення від 30.05.2013р.) та Карелін проти Росії (Karelinv.Russia, рішення від 20.09.2016р.) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

На підставі вищевикладеного вважаю, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад і подія адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення, а відтак вказане є підставою для закриття провадження по справі, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

З огляду на вищевикладене до уваги не береться визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки остання визнає свою вину у діянні, якого вона фактично не вчиняла.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 23, 184, 247, 245, 280, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутню складу і події адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ф.Г. Сокол