Справа №750/5974/24
Провадження №3/750/2021/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2024 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді - Самусь Л.В.,

за участю секретарів - Бублик Т.М., Дзюби Я.А.,

захисника - Карнауха В.А.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , - за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в:

20.04.2024 о 19:30 год. ОСОБА_1 в м. Чернігові по вул. Кільцева, 1, керував транспортним засобом OPEL VECTRA, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotester ARHE 0221, результат 2,00 проміле, тест №2235, чим порушив вимоги пункту 2.9 «А» Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Жодних заяв та клопотань, щодо відкладення розгляду справи від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника, до суду не надійшло.

Вирішуючи питання щодо можливості проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 , суд виходить з того, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь у розгляді її справи, встановлене частиною першою статті 268 КУпАП, не є абсолютним.

Відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення має корелюватися із завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, серед яких у відповідності до ст. 245 КУпАП є своєчасне з`ясування обставин справи та вирішення її у точній відповідності з законом, тобто таке відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення не має перешкоджати розгляду справи із збереженням можливості притягнення особи до адміністративної відповідальності в межах строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, у випадку встановлення наявності складу адміністративного правопорушення в діях такої особи.

За змістом ст. 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП можуть розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Судом були створені всі належні процесуальні можливості для реалізації ОСОБА_1 права на захист, оскільки останньому надавався час на запрошення захисника для представлення власних інтересів в суді, чим той і скористався. Крім того, захисник ОСОБА_2 був ознайомлений з матеріалами справи.

Відтак, з метою дотримання необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом справи з дотриманням як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за участю в судовому засіданні захисника ОСОБА_1 адвоката Карнауха В.А., проти чого заперечень від захисника не надійшло, захисник просив проводити розгляд без участі ОСОБА_1 .

Опитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор взводу №1 роти №3 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенант поліції Мироніч К.Ю. суду пояснив, що він складав протокол. Так, надійшло повідомлення, що співробітники Нацгвардії зупинили водія з ознаками алкогольного сп`яніння.Коли прибули на місце події, свідок вказав на ОСОБА_1 як на водія. ОСОБА_1 не заперечував, що керував транспортним засобом. Під час спілкування виявили ознаки алкогольного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився, пройшов огляд на місці, результат позитивний 2,00 проміле, і з результатом водій погодився. Матеріали він оформлював разом з ОСОБА_3 .

В судове засідання викликався свідок ОСОБА_4 , але не з`явився, по телефону повідомив про неможливість прибути в судове засідання, оскільки перебуває на службі НГУ.

Захисник Каранух В.А. просив закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах відсутні докази, які б підтвердили факт керування автомобілем ОСОБА_1 , поліцейські не бачили чи перебував він за кермом, не встановили час вчинення, склали протокол зі слів. Крім того, вважає, що своєчасно не проведено калібровку приладу. Його підзахисний злякався, тому погодився пройти освідування і погодився з результатом, хоча підстав для цього не було.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог, викладених у ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, обставини адміністративного правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності.

Як визначено в п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно з пунктами 7, 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція), установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0.2 проміле алкоголю в крові.

Так, не дивлячись на заперечення захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вини ОСОБА_1 , вина того у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами, послідовними поясненнями свідка ОСОБА_5 , а також дослідженими матеріалами справи - протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №708486 від 20.04.2024, де інспектором викладені обставини цього правопорушення, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 20.04.2024, чеком з результатами тестування на приладі DRAGER ALCOTEST 6820 ARHЕ-0221 від 20.04.2024 з результатами 2,00‰ проміле, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.04.2024, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 від 20.04.2024, рапортом поліцейського взводу №1роти №3 БУПП в Чернігівській області ДПП старшого сержанта Романа Радченка від 20.04.2024, відеозаписом до протоколу серії ААД №708486 від 20.04.2024, проглянутому в судовому засіданні.

Зазначені пояснення свідка ОСОБА_5 є допустимими, узгоджуються з іншими доказами по справі.

Будь-яких даних про те, що вищезазначений свідок зацікавлений у розгляді справи або мав б підстави обмовити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судовому засіданні не встановлено.

Всі вищезазначені докази повністю узгоджуються між собою і не містять будь-яких суперечностей.

Так, згідно положень ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвище, адреса свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інше. Протокол підписується особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідками та потерпілими. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №708486 від 20.04.2024, складеного відносно ОСОБА_1 , дані відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 20.04.2024 о 19:30 год. ОСОБА_1 в м. Чернігові по вул. Кільцева, 1, керував транспортним засобом OPEL VECTRA, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotester Drager ARHE 0221, результат 2,00 проміле, тест №2235, чим порушив вимоги пункту 2.9 «А» Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Отже, в протоколі зазначено час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Містить протокол про адміністративне правопорушення також відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол було підписано поліцейським, який його склав, та ОСОБА_1 без зауважень.

Таким чином, посилання захисника на ту обставину, що працівниками поліції не було встановлено часу вчинення правопорушення не відповідає дійсності, оскільки такий зазначено у протоколі, який було підписано особою, відносно якої він складений і зауважень до нього, зокрема і з цього приводу не надходило, і такий є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

З приводу посилань сторони захисту на ту підставу, що працівники поліції не надано доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оскільки такі цього не бачили, слід звернути увагу на особливість правового статусу доказів у провадженні по справах про адміністративні правопорушення.

Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключно національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону статті 251 КУпАП - встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі «будь-які фактичні дані». Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.

Під час дослідження письмових пояснень свідка ОСОБА_4 , що вони відібрані поліцейським взводу №1 роти №3 БУПП в Чернігівські області ДПП старший сержант ОСОБА_6 та були написані власноручно свідком ОСОБА_4 , при цьому зміст та правильність викладених пояснень свідок засвідчив своїм підписом.

Пояснення у свідка відібрані у встановленому законом порядку, містять необхідні реквізити, підписані свідком без застережень та в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що вказане пояснення свідок давав внаслідок впливу на нього.

Тому суд робить висновок про відсутність підстав для відхилення письмових пояснень свідка ОСОБА_4 щодо дій ОСОБА_1 , свідком яких він став 20.04.2024, перебуваючи на службі, а саме: на блок-посту близько 19:30 год. і яким було зупинено для перевірки транспортний засіб OPEL VECTRA, д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого надав документи на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і під час спілкування з яким він відчув характерний запах алкоголю з ротової порожнини останнього, після чого викликав наряд поліції.

З точки зору національної правової доктрини та компаративного методу тлумачення закону, жодна норма права не забороняє суду прийняти як допустимі докази показання очевидців правопорушення, які звернулися на лінію «102» щодо захисту своїх прав та встановлення порядку. Такої заборони не може бути в принципі, оскільки подія правопорушення може трапитись будь-де і будь-коли та очевидцями події можуть бути різні люди, і різних професій.

Тобто, суд відхиляє твердження сторони захисту про те, що належних доказів керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом надано не було, свідком ОСОБА_4 з цього приводу було надано письмові пояснення, і з них слідує, що 20.04.2024 року о 19 год. 30 хв. в м. Чернігові по вул. Кільцева, 1, керував транспортним засобом OPEL VECTRA, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, саме свідком ОСОБА_4 було викликано поліцію, а отже у останніх і не може бути наявним відеозапис руху транспортного засобу, оскільки працівниками поліції такий не зупинявся за порушення ПДР, останні прибули на місце події саме за викликом.

При цьому судом враховується також те, що ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання саме відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, не оскаржував, доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, - суду не скеровував. Більш того, з переглянутого відеозапису слідує, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом, а також був згоден з результатами тестування на стан сп`яніння.

Посилання захисника на те, що його підзахисний «злякався», а тому погодився пройти огляд, не заслуговують на увагу, виходячи з того, що відповідно до п. 1.3 правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна. Тобто, проходження водієм ОСОБА_1 огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння є законною вимогою поліцейського, про яку тому має бути відомо, як водієві, який знає і керується правилами дорожнього руху, підстав «лякатися» у нього не було.

Щодо посилання захисника на ту обставину, що не було проведено калібрування приладу Драгер, яким здійснювався огляд ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом.

У частині першій статті 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» дано визначення наступних термінів: 10) калібрування - сукупність операцій, за допомогою яких за заданих умов на першому етапі встановлюється співвідношення між значеннями величини, що забезпечуються еталонами з притаманними їм невизначеностями вимірювань, та відповідними показами з пов`язаними з ними невизначеностями вимірювань, а на другому етапі ця інформація використовується для встановлення співвідношення для отримання результату вимірювання з показу; 17) періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал); 18) повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.

Статтею 17 вказаного Закону врегульовано порядок Повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, згідно якої передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Стаття 27 Закону врегульовує питання щодо калібрування засобів вимірювальної техніки. Так, калібруванню в добровільному порядку можуть підлягати засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері та/або поза сферою законодавчо регульованої метрології. Калібруванню також підлягають вторинні та робочі еталони. Калібрування засобів вимірювальної техніки проводиться: науковими метрологічними центрами; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, акредитованими національним органом України з акредитації; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, які мають документально підтверджену простежуваність своїх еталонів до національних еталонів, еталонів інших держав або міжнародних еталонів відповідних одиниць вимірювання.

Калібрування вторинних та робочих еталонів проводиться в порядку, встановленому нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Калібрування та оформлення його результатів проводяться відповідно до національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами, та документів, прийнятих міжнародними та регіональними організаціями з метрології.

Таким чином, повіркою є перевірка відповідності певним стандартам, а калібрування - приведення засобу вимірювальної техніки до певних стандартів.

З наведеного вбачається, що технічне обслуговування (перевірка калібрування) газоаналізатору «Alcotest 6820» має проводитися з певною періодичністю, оскільки відповідне передбачено Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який регулює відносини, що виникають в процесі провадження метрологічної діяльності.

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747, і становить 1 рік.

На запит суду було надано свідоцтво №П51 QM 1541 083 23 про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки - газоаналізатору для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Alcotest 6820» №ARHE-0221, з якого вбачається, що вказаний прилад за результатами повірки, яку проведено 03.10.2023, відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019 і таке свідоцтво чинне до 03 жовтня 2024 року. Отже, огляд ОСОБА_1 було проведено з використанням приладу «Drager Alcotest 6820» №ARHE-0221, інтервал калібрування якого не закінчився.

Суд вважає, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП, за ознаками порушення п. 2.9 «а» ПДР України, як керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння.

Позицію ОСОБА_1 , викладену його захисником Карнаухом В.А., щодо невизнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки з проглянутого судом відеозапису, долученого до протоколу, слідує, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, крім того, на останнього як водія вказав і свідок даної події, сам ОСОБА_1 жодного разу не заявляв, що він не керував автомобілем або що не він ним керував. Після чого, під час спілкування поліцейських з ОСОБА_1 останніми були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки, на що водій ОСОБА_1 погодився, продув прилад Драгер і після показаного результату 2,00 проміле, не згоди з таким не висловлював.

Так, відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як слідує з переглянутого відеозапису до протоколу, поліцейськими було дотримано вимоги визначеного порядку проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, встановлений діючим законодавством. Жодного тиску працівниками поліції здійснено не було. Будь-яких порушень вимог ст. 266 КупАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, судом у діях працівників поліції не встановлено.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності вбачається, що вони узгоджуються між собою та доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП «поза розумним сумнівом», оскільки зміст та суть наявних доказів виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду.

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому такі суддя вважає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Тобто, докази, які б спростовували вину ОСОБА_1 суду надані не були.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами.

Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення, враховуються характер вчиненого правопорушення, дані особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, в зв`язку з чим є підстави для накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що є достатнім для виховання вищезазначеної особи, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як нею, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 7, 9, 23, 33, 283, 284 п. 1, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

п о с т а н о в и в:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень, відповідно до ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Л.В. Самусь