ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/27694/23

Провадження № 33/4820/348/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретарів судового засідання Плюти В.С., Цугеля А.В., захисника Кисіля Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.03.2024,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 , приватного підприємця,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення,

передбаченого частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилученням транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

За постановою суду, 08.10.2023 року о 15 год. 19 хв., по вул. Жовтнева, 15, в с. Давидківці Хмельницького району, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Луаз», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на момент зупинки та в медичному закладі, у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України та вчинив аналогічне правопорушення, повторно, протягом року, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 2 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки пропустив його з поважних причин, а оскаржувану постанову суду скасувати, провадження закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт стверджує, що копію постанови отримав лише 08.04.2024, при цьому на проголошенні повного тексту постанови суду не був присутнім, тому вважає, що строк на оскарження постанови пропустив з незалежних від нього обставин, що є поважною причиною.

Вважає постанову суду незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки він не керував, у встановлений день та час, вказаним транспортним засобом, а лише перебував у кабіні, що підтверджується відеозаписом з бодікамери поліцейського.

Стверджує, що відеозапис, який складається з частин, має розбіжності у часі з протоколом про адміністративне правопорушення, не містить доказів правопорушення, при цьому сам відеозапис не може бути доказом його вини, оскільки не відповідає вимогам Інструкції «Про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів…», а тому є недопустимим доказом.

Апелянт посилається на те, що інші докази у справі, також, є недопустимими, оскільки зібрані з грубим порушенням норм чинного законодавства України, а протокол про адміністративне правопорушення, сам по собі без підтвердження іншими доказами, не є доказом доведення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Водночас, на думку ОСОБА_1 , висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складенні з порушенням вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння» вважаються недійсними, що кореспондується з положеннями ст.266КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявила клопотання про поновлення цього строку, а також у поновлені строку відмовлено.

Як убачається з матеріалів, судовий розгляд справи відбувся 19.03.2024, повний текст постанови проголошений за відсутності учасників судового розгляду даної справи. Копія постанови суду не була направлена на поштову адресу ОСОБА_1 , її копію він отримав лише 08.04.2024, після звернення до суду з заявою про видачу такої.

За таких обставин, цей строк ОСОБА_1 слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до приписів п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП наступає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з положеннями ч.4 ст.266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Відповідно до пункту 12 Розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння», у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з положеннями статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а саме за повторне, протягом року, вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, при викладених у постанові обставинах, зокрема, за відмову від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Такий висновок суду ґрунтується на даних:

-протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №306757 від 08.10.2023;

-направлення на огляд до КНП ХОЗ ЗНПД ХОР с.Скаржинці водія транспортного засобу, з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 08.10.2023, з якого убачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер «6820» та мав ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота;

-акту огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота) у ОСОБА_1 ,

-копії постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2023 року, з якої слідує, що ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, яке мало місце 25.05.2023р., передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік,

-відеозапису з місця події.

З переглянутого апеляційним судом повного відеозапису, який було надіслано начальником ВП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області вих.№4055-121/119/118/01-2024 від 12.07.2024, на запит Хмельницького апеляційного суду від 08.07.2024 (а.с.63), убачається, що ОСОБА_1 , у вказаному місці, керував транспортним засобом «Луаз», з закритим переднім номерним знаком і рухався на зустріч поліцейському автомобілю. Після зупинки автомобіля, під час спілкування з працівниками поліції, ОСОБА_1 від пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, оскільки він має ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), останній відмовився, при цьому поводив себе невідповідно до обстановки.

В суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 підтвердив, що транспортний засіб «Луаз», яким керував ОСОБА_1 , у встановлений день, час та місці, рухався з закритим переднім номерним знаком, що стало підставою для зупинки. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), відмовився.

Наведені вище докази свідчать про те, що запропонований огляд ОСОБА_1 відповідав вимогам ст. 266 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 і підстав ставити під сумнів його законність не вбачається.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до посилань в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , що він, у вказаний день, не керував транспортним засобом, а лише перебував у його кабіні, оскільки вказана обставина спростовується відеозаписом цієї події.

Доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_1 з приводу розбіжностей у часі на відеозаписах та в протоколі про адміністративне правопорушення, є слушними, однак не спростовують вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.130 КУпАП.

Так, на відеозаписах, які долучені до матеріалів справи, зафіксовано послідовність дій працівників поліції та водія ОСОБА_1 . Так як, на нагрудній камері поліцейського був неправильно виставлений час, то вказана обставина не впливає на суть адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , та не спростовує вини останнього.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що всі відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, які долучені до матеріалів справи, є належними та допустимими доказами.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що всі докази у справі є недопустимими, оскільки зібрані з порушенням норм чинного законодавства України, позбавлені підстав, так як, в судовому засіданні апеляційної інстанції перевірені всі докази, які дають підстави вважати, що у водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Луаз», д.н.з. НОМЕР_1 , у вказаний день, час та місці, були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, які в подальшому були зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 306757 від 08.10.2023 року, що давало правоохоронцям підстави заявити вимогу до ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте останній категорично відмовився від проходження такого огляду, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Працівники поліції діяли відповідно до вимог ст.266 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка дають апеляційному суду підстави зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки постановою суду від 12 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, яке мало місце 25.05.2023 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік і він повторно, у вказаний день, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу і в медичному закладі, керуючи автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі містяться також інші аргументи захисту, які не потребують детального аналізу суду та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні. При цьому апеляційний суд виходить з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58).

На думку апеляційного суду, у цьому провадженні надані відповіді на всі вагомі аргументи поданої апеляційної скарги.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, ОСОБА_1 та його захисником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.03.2024.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.03.2024 щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Кулеша Л.М.