Справа №750/7102/24
Провадження №3/750/2358/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2024 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді - Самусь Л.В.,

при секретарі - Бублик Т.М., Дзюби Я.А.,

захисника - Бредюка О.М.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм у ФОП « ОСОБА_2 », мешканця АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130, ч.1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в:

17.05.2024 о 23:44 год. ОСОБА_1 в м. Чернігові по пр. Миру, 306, керував транспортним засобом BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , та не виконав вимогу працівника поліції про зупинку, завчасно подану за допомогою увімкненого проблискового маячка синього та червоного кольору, був зупинений шляхом переслідування та блокування службовим транспортним засобом TOYOTA COROLLA, д.н.з. на синьому фоні НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Крім того, 17.05.2024 о 23:44 год. ОСОБА_1 в м. Чернігові по пр. Миру, 306, керував транспортним засобом BMW R1200 RT, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу Драгер ARCE-0238, проба позитивна 0,34‰ проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою суду від 20.06.2024 вищевказані протоколи відносно ОСОБА_1 були об`єднані в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 з протоколом, складеним відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП не погодився, свою вину не визнав, та вказав, що він хотів пройти освідування у лікаря, але його працівники поліції переконали, що на місці те саме, тому він погодився, підписав надані документи. З результатом не був згоден, і йому не пропонували пройти огляд у лікаря. Щодо протоколу, складеного відносно нього за ч.1 ст. 122-2 КУпАП, вказав, що вину за дане правопорушення він визнає.

Опитаний в судовому засіданні в якості свідка поліцейський взводу №1 роти №3 БУПП в Чернігівській області ДПП сержант поліції ОСОБА_3 суду показав, що протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 складав він. Так, під час патрулювання помітили водія без мотошолому. Останній не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, почав втікати. Його зупинили шляхом переслідування та блокування. Під час спілкування у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано пройти огляд. Водій пояснював, що випив пива і одразу сів за кермом. Йому було роз`яснено процедуру проходження огляду, він пройшов огляд, погодився з результатами тестування.

Захисник в судовому засіданні просив закрити провадження у справі за відсутності в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, оскільки згоди з результатами огляду від ОСОБА_1 не прозвучало, а поліцейські не роз`яснили порядок та наслідки огляду, діяли незаконно, а тому результати огляду є недопустимим доказом у справі. Вимоги Інструкції працівниками поліції не дотримані.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, свідка, дослідивши докази у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ч.1 ст. 122-2 КУпАП в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог, викладених у ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, обставини адміністративного правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частини 1 статті 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, не дивлячись на заперечення ОСОБА_1 своєї вини, його вина у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ч.1 ст. 122-2 КУпАП, доведена наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами, послідовними поясненнями свідка, а також дослідженими матеріалами справи протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №884914 від 18.05.2024, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2173617 від 18.05.2024, копією рапорту поліцейського взводу №2 роти №3 БУПП в Чернігівській області ДПП сержанта поліції Олексія Степанця від 18.05.2024, відеозаписом до протоколу серії ААД №884914 від 18.05.2024, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №903002 від 18.05.2024, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 17.05.2024, рапортом поліцейського взводу №2 роти №3 БУПП в Чернігівській області ДПП сержанта поліції Олексія Степанця від 18.05.2024, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2173617 від 18.05.2024, чеками з результатами тестування на приладі Драгер Alcotest ARCE-0238 від 17.05.2024 з результатами 0,34‰ проміле, відеозаписом до протоколу серії ААД №903002 від 18.05.2024.

Зазначені показання свідка ОСОБА_3 є допустимими, узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі.

Всі вищезазначені докази повністю узгоджуються між собою і не містять будь-яких суперечностей.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вимог п. 2.9 «а» ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП, а саме: за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Частиною 1 статті 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Приведений вище аналіз доказів по справі змушує суд критично віднестись до пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника, оскільки, зазначене ними, об`єктивно нічим не підтверджується. Більш того, суд за вказаних обставин розцінює пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, як такі, що надані з метою уникнення адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

Так, відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як слідує з переглянутого відеозапису до протоколу, поліцейськими було дотримано вимоги визначеного порядку проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, встановленого діючим законодавством. ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху, за що на останнього також було складено протоко, і з такими порушеннями ОСОБА_1 був згоден, заперечень не висловлював. Під час спілкування у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, які було озвучено тому, як то: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, і останній вказав, що щойно вживав пиво. Водію було запропоновано пройти освідування на місці зупинки, і на запитання ОСОБА_1 : «А у мене є вибір?», працівниками поліції було роз`яснено йому право на проходження огляду як у лікарні, так і на місці зупинки, або взагалі відмовитись від проходження. Вказали, що є Драгер, якщо відмовляється, то можна у лікарні, і Кузнєцов вказав, що пройде огляд на місці. Пройшов огляд, результат якого виявився позитивним 0,34 проміле. На питання працівника поліції, чи згоден водій з результатами, ОСОБА_1 відповів: «А куди мені діватись». На уточнююче питання так чи ні, останній відповідає теж питанням: «Чи можна мене не позбавляти прав?», і працівник поліції просить відповісти, бо в разі незгоди з результатом огляд проводитимуть у лікарні. Акт огляду та чек з результатами тестування ОСОБА_1 підписує зі словами «сам собі вирок підписую». Тобто, незгоди з результатами такого огляду ОСОБА_1 не висловлював, з результатом погодився, про що свідчить і підпис того. Працівниками поліції було складено протокол, ОСОБА_1 було ознайомлено з його змістом, про що останній також поставив підпис у протоколі і жодних зауважень з цього приводу не висловлював.

Посилання захисника на те, що його підзахисний має поганий зір, а тому не бачив, що підписує, з результатом огляду не був ознайомлений, спростовується даними відеозапису, долученого до протоколу, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в окулярах, і навіть якщо в таких він все рівно погано бачить, всі результати, занесені як до акту огляду, так і до роздруківки результатів тестування, були озвучені такому працівниками поліції. Жодних зауважень не надходило.

На думку суду, працівниками поліції дотримано вимоги закону щодо засвідчення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому твердження того та його захисника про зворотне не заслуговують на увагу.

Судом не встановлено під час розгляду справи будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та підписання наявних у справі процесуальних документів: протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №903002, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, роздруківки приладу «Драгер», постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №2173617 від 18.05.2024.

Тобто, об`єктивні докази, які б спростовували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суду надані не були.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності вбачається, що вони узгоджуються між собою та доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП «поза розумним сумнівом», оскільки зміст та суть наявних доказів виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду.

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому такі суддя вважає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ч.1 ст. 122-2 КУпАП, повністю доведена наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами.

Зі змісту ч.2 ст. 36 КУпАП слідує, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення із числа вчинених.

Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення, враховуються характер вчиненого правопорушення, дані особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, в зв`язку з чим є підстави для накладення стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, за ч.1 ст. 122-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є достатнім для виховання вищезазначеної особи, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як нею, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 7, 9, 23, 33, 34, 36, 283, 284 п. 1, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

п о с т а н о в и в:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 130 ч.1, 122-2 ч.1 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень, відповідно до ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Л.В. Самусь