Провадження № 3/734/2827/24 Справа № 734/4556/24
ПОСТАНОВА

іменем України

30 жовтня 2024 року смт Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Бузунко О. А., розглянувши матеріали справи, які надійшли від т.в.о. начальника 5 сектору 8 управління Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, старшого викладача циклової комісії водіння і технічної підготовки 300 навчального танкового полку 169 НЦ СВ ЗС України в/ч НОМЕР_1 , проживаючого АДРЕСА_1 ,

за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Наказом Командувача Сухопутних військ ЗС України №505 від 01 червня 2023 року ОСОБА_1 призначено на посаду старшого викладача циклової комісії водіння та технічної підготовки в/ч НОМЕР_1 .

На підставі чинної «Номенклатури посад військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 , перебування на яких потребує оформлення допуску та надання доступу до державної таємниці», на підставі розпорядження УСБУ в Чернігівській області №325 від 22.12.2020, ОСОБА_1 було надано допуск до державної таємниці за формою 3 (три).

У зв?язку з оформленням допуску до державної таємниці, ОСОБА_1 взяв на себе письмове «Зобов?язання громадянки України у зв?язку з допуском до державної таємниці», зміст та форма якого визначені Додатком 9 до «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого Постановою Кабміну України від 18 грудня 2013 року № 939 (надалі - Порядок 939), відповідно до якого він був проінформований про відповідальність за порушення законодавства у сфері охорони державної таємниці та зобов?язалась виконувати вимоги режиму секретності та додержуватися вимог законодавства про державну таємницю.

Таким чином, відповідно до покладених функціональних обов?язків старшого викладача циклової комісії водіння та технічної підготовки 300 навчального танкового полку 169 навчального центру СВ ЗС України, ОСОБА_1 зобов?язаний знати вимоги нормативно - правових актів України, постанов та інструкцій щодо забезпечення охорони державної таємниці, організовувати та здійснювати заходи щодо забезпечення режиму секретності у вказаній установі.

При цьому, представником Служби безпеки України, встановлені порушення вимог режиму секретності за напрямами охорони державної таємниці та виявлені передумови (загрози) до витоку секретної інформації, зокрема, порушення вимог: ст. 21 Закону України «Про державну таємницю» та пунктів Порядку 939, а саме:

в порушення вимог п.п. 696 та 697 Порядку 939, 23.06.2024 року перед виїздом до іноземної держави Німеччини у службове відрядження не повідомив про це посадовій особі, яка надала йому доступ до державної таємниці, а також РСО за місцем зберігання його картки обліку та не пройшов інструктаж в журналі обліку виїздів за кордон працівників, яким надано допуск до державної таємниці в/ч НОМЕР_1 .

Також ОСОБА_1 після повернення з відрядження 01.08.2024 жодного разу не пройшов інструктаж в журналі обліку виїздів за кордон працівників.

Таким чином, ОСОБА_1 не вжито передбачених законодавством заходів щодо охорони державної таємниці, внаслідок чого у 300 навчальному танковому полку 169 НЦ створені передумови (загрози) до витоку секретної інформації.

Крім того, ОСОБА_1 порушено письмове зобов?язання громадянина у зв?язку із допуском до державної таємниці (у частині неухильного виконання вимог режиму секретності, та додержання інших вимог законодавства про державну таємницю), а також п. 116 Порядку 939, яким визначено обов?язки громадянина - секретоносія.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями та бездіяльністю, всупереч своїм функціональним обов?язкам, не було вжито заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці, тобто скоєно адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину визнав.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 212-2 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня скоєння правопорушення, а також з метою запобігання затягування розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення № 17/8/5-818 нт від 11 жовтня 2024 року, копію облікової карти громадянина про надання допуску та допуску до державної таємниці, копію зобов`язання громадянина України у зв`язку з допуском до держаної таємниці,письмові пояснення ОСОБА_1 тощо, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-2 КУпАП

Відповідно до ст. 9 КУпАП (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

В ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_1 доведена в повному обсязі, та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, відсутність пом`якшуючих відповідальність обставин під час вчинення даного правопорушення, суд, вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в межах санкції п.6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, у вигляді штрафу в доход держави.

Також, суд приходить до висновку, що в даному випадку таке стягнення буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень порушником, та повністю відповідатиме меті його застосування, у зв`язку з чим, не вбачається підстав для накладення інших, більш суворих, видів стягнень.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Керуючись ч. 1 ст. 212-6 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Олена БУЗУНКО