БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2271/24
Провадження № 3/497/953/24
18.11.24 року Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кравцової А.В.,
секретар судового засідання Ільєва Д.Д.,
за участю: особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
та його захисника адвоката Дімова Д.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград матеріали про адміністративне правопорушення з фіксуванням процесу за допомого ВКЗ відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Кубей Болградського району Одеської області, зі слів непрацевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , особу якого встановлено за паспортом серії НОМЕР_1 , що виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області 25.12.2015р.,
- про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.204-1 ч.2 КУпАП,
Постановою від 22.10.2024р. Болградського районного суду Одеської області було закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.204 ч.2 КУпАП гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п.1ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю достатніх доказів на підтвердження складу та події адміністративного правопорушення.
Однак, в ході розгляду справи про вищевказане адміністративне правопорушення судом були встановлені факти порушення законності порушення працівниками прикордонної служби прав особи і громадянина, а також громадського правопорядку у зв`язку з встановленими причинами та умовами, що цьому сприяли, тому суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для постановлення окремої ухвали.
Так, судом, в ході розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №001043Е від 13.09.2024р., що був складений старшим ІПС групи АЮД ОСОБА_2 за рапортом старшого зміни прикордонних нарядів майстер-сержанта ОСОБА_3 , було встановлено, що 11.09.2024р. о 13:30 годині в районі прикордонного знаку №0752 на відстані 1000м. від кордону прикордонним нарядом "Прикордонний патруль" начебто було виявлено групу громадян України, серед яких був гр. ОСОБА_1 , який у складі цієї групи осіб начебто рухався в напрямку з с.Кубей (Україна) до н.п.Копчак (Р.Молдова), намагаючись, таким чином, незаконно, поза пункту пропуску перетнути державний кордон України, чим порушив вимоги ст.9 ЗУ «Про державний кордон України».
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні вказаного правопорушення не визнав, заперечував факт затримання його під час спроби незаконного перетинання державного кордону України поза пунктом пропуску та пояснив, що він є фермером тримає разом з братами і батьками домашнє господарство - випасають вівці, сіють зерно, але в той день до них у двір під час доїння кіз - приблизно о 08:00, прийшли невідомі люди, які, як виявилося пізніше, є прикордонниками, погрожували, стріляли у повітря, і силою, запхали всіх чоловіків у бус навіть його, ОСОБА_1 , в якого недавно була операція на легенях і він і його батько показував тим людям свіжий шов, але їх усіх навіть його брата ОСОБА_4 який працював в полі на тракторі, відвезли до прикордонного загону в АДРЕСА_1 , де тримали чотири дні. Наміру на перетинання ДКУ в них ні в кого не було. У приміщенні прикордонного загону йому, ОСОБА_1 , погрожували, здійснювали психологічний тиск в результаті чого йому стало погано приблизно о 20:00 і для нього на прохання його братів довелося викликати швидку допомогу. Відповідно до медичної довідки - виписки №4176 від 13.09.204р. він знаходився на стаціонарному лікування в КУ Болградська ЦРЛ чотири дні, але його братів та кілька сусідів, яких затримали разом з ними вдома, - тримали у приміщенні прикордонного загону чотири дні, а потім відвезли до ТЦК.
Суд, дослідивши надані суду матеріали, вивчивши обставини скоєння правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника адвоката Дімова Д.П., та свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_4 і ОСОБА_6 , дійшов висновку, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин вчинення будь-яких дій особою, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, які можуть бути розцінені як спроба незаконного перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску без відповідних документів, чи з використанням підробленого документа або таких, що містять недостовірні відомості про його особу, чи без дозволу відповідних органів влади, групою осіб, адже з наданих матеріалів суд не може визнати жодний письмовий документ доказом на підтвердження обвинувачення, що висунуте гр. ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, за яке він може бути притягнений до відповідальності, а саме, - за ст.204-1ч.2 КУпАП.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні правопорушення за ст.204-1 ч.2 КУпАП, був затриманий прикордонним нарядом "Прикордонний патруль" на відстані 1000 метрів, від прикордонного знаку 0752 на напрямку с.Кубей (Україна) - с.Копчак (РМ) , інших відомостей та доказів на підтвердження вчинення ним будь-яких дій щодо перетинання ДКУ матеріали справи не містять. У даному випадку, м.Болград та села Болградського району не є містами, до якого заборонено в`їзд будь-кому з громадян України, осіб без громадянства та іноземцям, окрім випадків прямого заборонення (наприклад, рішенням суду) і гр. ОСОБА_1 не є виключенням, та є, до того ж, - мешканцем прикордонного села, який до цих пір не виїхав за кордон, не чинив спроб незаконного перетинання кордону, та вчиняти інші правопорушення, раніше до будь-яких видів відповідальності не притягувався, та доказів на наявність в нього таких намірів в матеріалах справи немає. Тому, хоча матеріали справи і містять пояснення ОСОБА_1 у даному випадку про наявність в нього прямого умислу, оскільки він сам стверджує про це у своїх зізнавальних поясненнях, але, з огляду на його пояснення суду - про здійснення на нього тиску та ненадання адвоката з числа адвокатів Центру державної безоплатної допомоги у зв`язку з адміністративним затриманням, є сумнівами навіть в наявності в нього такого наміру на вчинення дій для здійснення умислу, що, на підставі ст.62 Конституції, як відомо, трактується на користь обвинуваченого.
Так, матеріали справи не містять заяви особи, щодо якої складено протокол адміністративного затримання, що особа відмовляється від послуг державного адвоката не бажає скористатися його послугами.
Під час судового розгляду даної справи, як і двох інших справ: №497/2277/24 (провадж. №3/497/959/24) відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; №497/2279/24 (провадж. №3/497/961/24) відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судом було встановлено факт неправомірних дій співробітників прикордонної служби, які виразилися в незаконному проникненні на територію приватної власності, незаконному затриманні осіб, які працювали у своєму господарстві, незаконне і безпідставне утримання осіб чоловічої статті протягом чотирьох днів, побиття та знущання, примушування силою до надання неправдивих свідчень - що підтверджується поясненнями свідків та відсутністю фвіксації правопорушення за допомогою аудіо- та відеозвукозаписуючим приладом.
Під час розгляду справ про адміністративні правопорушення були надані наступні пояснення свідками.
Так, ОСОБА_1 пояснив, що «…на роботу на ферму, розташовану у с.Кубей, яка належить його батьку, він прийшов з братами о 07:00 годині ранку, а також прийшов гр. ОСОБА_8 , який не місцевий, - де батько з матір`ю вирощують худобу, як свою, так і сусідів, які були мобілізовані. Біля 08:00 години ранку - в той час, коли в глибині сараю, вони сидячи доїли худобу, приїхала машина, чоловіки з цієї машини запитали в нього та інших осіб документи, та наказали сісти в машину, на що він пояснив, що є інвалідом 3 групи, і надав про це документи. Однак його один з чоловіків вдарив у грудну клітину прикладом автомата, та разом з іншими особами, що були присутні на подвір`ї, застосовуючи силу, скрутили, одягли кайданки і грубо заштовхали в автомобіль (мікроавтобус, бус). Двоє з тих прикордонників почали стріляти у повітря для залякування та психологічного тиску, хоча супротиву ніхто не чинив всі слухняно погодилися проїхати разом з правоохоронцями і надати правдиві пояснення. Родичі батько похилого віку (має вік більше 60-ти років) та мати продовжували доїти кіз, однак ці люди, яких було біля 10-13 чоловік, і які прибули на декількох машинах, без дозволу зайшли на територію ферми, брату наказали пройти за ними. Мати втрутилася, намагалася з`ясувати, що відбувається. Йому самому після удару стало зле, оскільки операція в нього з видалення частини легені була недавно, шов свіжий, про що він і його батько повідомили тим прикордонникам, але вони відповідали, що їх це не цікавить. В машину заштовхали силою усіх чоловіків, і навіть сусідів. По дорозі коли їх везли після затримання у невідомому напрямку, автомобіль, в якому він їхав, ті особи, що його затримували разом з братами та сусідами зупинили десь на 15 хвилин, чекали інші машини, - це було біля якоїсь лісосмуги, змусили всіх вийти з бусиків, сфотографували, після чого привезли в невідоме йому місце, де тримали понад 8 годин. Весь цей час декілька осіб у військовій формі допитували по черзі, здійснювали психологічний тиск, не давали ані їсти, ані пити. Від сильного хвилювання біля 21:00 години вечора в нього, ОСОБА_1 , почався епілептичний приступ. За весь цей час, не давали пити та їсти, навіть у вбиральню не випускали. Після того, як його швидка доставила до лікарні в реанімаційне відділення, його лікарі залишили на стаціонарному лікуванні. Усі інші чоловіки залишись там затриманими. Їм пояснили, що вони затримані за те, що мали намір перетнути кордон, але ж ферма розташована за три кілометри від кордону, огороджена двохметровим парканом, і це їх місце роботи та приватна власність батьків, тому з чого саме такі висновки були зроблені прикордонниками він, свідок, зрозуміти не може.
Але з факту фотографування біля невідомої місцевості, куди їх привезли самі ж прикордонники, він зрозумів, що вони мають намір сфабрикувати справи про, начебто, незаконне перетинання кордону.
Брати були затриманими чотири дні. Одному з братів взагалі 23 роки, але його також затримали і незаконно утримували незважаючи на документи, які привезла в той же день до прикордонного пункту їхня мати. Все це відбувалося на очах у батьків, і вони бачили як застосовували силу, стріляли. Він особисто обновив свої військово-облікові дані, про що є відповідний документ.
ОСОБА_6 мати затриманих хлопців, суду пояснила, що « …з ранку працювали усією сім`єю на фермі, доїли вівці, біля 8-9 години ранку приїхали люди на машинах, десь 10 чоловік у військовій плямистій формі, вона була поряд з дітьми. Разом з нею були на фермі її сини: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також її чоловік, якому понад60 років. Це приватна власність, ферма є сімейною, приватною, вони працюють для себе без оформлення ФОП, оскільки в них велика родина, та й ще до них потрапили тварини тих родин, в яких чоловіки були мобілізовані та служать, ферма огороджена парканом, навіть є юридична адреса. Ті особи у камуфляжі почали кричати, проявляли агресію, позабирати її дітей, і, як пізніше дізналася, сусідів з їх домогосподарств. Вона взагалі не зрозуміла хто ті особи, оскільки на її прохання надати хоча б якісь документи, почали сваритися та стріляти вгору. Діти, чоловік та вона при собі мали паспорти. Чого вони почали стріляти їй досі не зрозуміло, адже ніхто ніякого супротиву не здійснював лише хотіли отримати відповідь про те, що то за люди і що хочуть. ЇЇ син повідов їм, що він буде з ними говорити у присутності адвоката, але вони його скрутили, сильно вдарили у грудну клітину автоматом, надягли кайданки та силою вкинули в бус. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вже були на вулиці, вони зайшли у корпусу, що внизу. Вона писала заяву у поліцію, коли її синів забрали. Їй телефонували з застави зовсім чужі люди та повідомили, що сину погано стало і його відвезли у лікарню.
ОСОБА_5 батько затриманих хлопців, пояснив, що «… з ранку працювали на фермі, доїли худобу. Чоловіки у військовій формі, що прибули в той день приблизно о 08:00 годині до його домоволодіння на огороджене подвір`я, де розташована сімейна мініферма, сказали йому, що їм потрібні його сини. На вимогу військових, не закінчивши дойку, він разом зі своєю дружиною та синами вийшли спокійно з приміщення, де здійснюється доїння кіз і вівці, але військові почали дуже грубо розмовляти, сказали, що хлопці на 1 годину їм потрібні, на що він попросив щоб дружина поїхала з ними до м.Болграда разом з дітьми. Син ОСОБА_10 сказав, що без адвоката він нічого не підпише та ні куди не поїде, тоді військові на це дуже обурилися, заштовхали хлопців силою в машину, незважаючи на те, що вони - свідок та сам син показали свіжий шов, який свідчив про недавнє оперативне втручання в області грудної клітини. Чого вони почали стріляти, він, свідок, не зрозумів, але такими діями вони усіх дуже налякали. Діти, хоча і дорослі, але дуже боялися, бо ті чоловіки н пояснили, хто вони їх було приблизно 12 осіб з автоматами. Сини приїхали через 4 дні до дому. Територія ферми закрита парканом з плит. Згоду на те, щоб ті військові заїхали на територію ферми вони не питали і їм ніхто не надавав. Вони ходили по всій території без дозволу і без супроводу власників, тобто, фактично, робили обшук у всіх приміщеннях без дозволу.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 суду пояснив, що подія мала місце 11.10.2024р. біля 9-ї години ранку у домоволодінні, де він проживає з родиною приїхали невідомі особи у військовій формі. Він сам в той час був у полі, біля села Кубей де працював на тракторі на власному полі. Йому ті особи сказали, що він має проїхати з ними. Він відразу ж пред`явив документи, які посвідчують особу та навіть дозвіл, виданий ДПСУ про те, що може працювати у прикордонній зоні. Попре це, документи в нього були вилучені, а він силою поміщений до автомобіля, як опісля він зрозумів прикордонниками. В машині був брат ОСОБА_9 , їх фотографували, з ними був також гр. ОСОБА_8 , який є громадянином ОСОБА_14 .Молдови і проживає в Україні в родичів, допомагає інколи батькам на фермі. Також в бусику були гр.Дерменжи, яки працював теж в полі, неподалік, та гр. ОСОБА_13 , який також був затриманий і взагалі не є громадянином України. Йому, свідку, прикордонники повідомили, що в разі, якщо він не сяде в автомобіль добровільно, то застосують силу, він добровільно сів, супротиву не здійснював, і його відвезли до м.Болград до прикордонного пункту, хоча він в "Дії" показав свій паспорт та дозвіл місцевих прикордонників на роботу в полі біля свого села. Йому вдома в Україні добре, має роботу, дім, родину, тому нікуди не збирався виїжджати, тим більше протиправно перетинати ДКУ. На них усіх здійснювався весь час тиск, прикордонники примушували до зізнань про те, що вони, начебто, збиралися втекти за кордон, погрожували, що відправлять на війну. Усіх затриманих хлопців били на території застави в кабінеті, вимагали зізнань та пояснень. Він має відеоогляд, як працював, на якому чітко позначена геолокація і час, коли і де він працював у полі. Він разом іншими братами і сусідами, яких теж затримали в їх домівках були затриманими 4 дні, іх водили під охороною як затриманих, погрожували відвезти до ТЦК.
Відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (справа №497/2272/24 провадження №3/497/954/24), ОСОБА_4 , 03.09.2024 року (справа №497/2278/24 провадження №3/497/960/24), ОСОБА_15 , 01.08.2024 року (справа №497/2280/24 провадження №3/497/962/24), також були складені протоколи за ст.185-10 КУпАП за, нібито, злісну непокору, але справи з тими протоколами також закриті з підстав недостатніх доказів.
Захисник наполягав на постановленні відносно прикордонників окремої ухвали та просив відреагувати на неправомірні дії: безпідставне незаконне і необґрунтоване проникнення на приватну територію без відповідного дозволу, неправомірне незаконне затримання приватних осіб, незаконне їх тривале утримання на території прикордонної застави, нанесення тілесних ушкоджень, завідомо незаконне притягнення до адміністративної відповідальності, перевищення службових повноважень, що виразилося у неправомірному застосуванні зброї, та ненадання своєчасно адвоката. При цьому захисник наполягав, що особи, які складали матеріали про адміністративні правопорушення, і які перевіряли ці матеріали та направляли до суду, фактично легалізували незаконні дії інших прикордонників.
Згідно вимог ст.246 КУпАП порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Ст.245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання ухваленої постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Ст.280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Окремі ухвали є засобом зміцнення законності та правопорядку, сприяють усуненню недоліків у діяльності державних органів, громадських організацій і посадових осіб, запобігають вчиненню злочинів та інших правопорушень, впливають на формування у громадян поваги до права та становлять важливу частину діяльності судів.
Окрема ухвала це вид судового рішення, за допомогою якого суд реагує на виявлені під час судового розгляду порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли: суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали має бути повідомлено суд, який постановив окрему ухвалу. Суддя має право постановити окрему ухвалу для усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, якщо виявить таке порушення під час розгляду справи.
Окремі ухвали можуть постановлювати суди у цивільному (ст.262 ЦПК України), господарському (ст.246 ГПК України), адміністративному (ст.249 КАСУ) судочинствах. Окремі ухвали/постанови у кримінальному судочинстві існували до введення в дію нового Кримінального процесуального кодексу (20.11.2012р.). Їм була присвячена ст.232 КПК УРСР. Окрема ухвала суду постановлюється в нарадчій кімнаті та викладається у виді окремого процесуального документа, який має бути підписаний суддею або усім складом суду. Вона має відповідати вимогам щодо змісту ухвал суду, зокрема мати вступну, мотивувальну та резолютивну частини (за винятком описової).
У судовій практиці раніше зустрічалися випадки, коли окремі ухвали постановлювалися щодо позитивних явищ («заохочувальні окремі ухвали»), зокрема з урахуванням пильності, самовідданості певних осіб при охороні громадського порядку тощо. Але новий КПК такий заходу впливу не передбачає. Тем не менш окремі суди все ж таки їх застосовують і, що важливо, Касаційний кримінальний суд вважає такі дії судів попередніх інстанцій законними. В практиці Касаційного кримінального суду Верховного Суду існують різні правові позиції щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо можливості постановлення судами ухвал, подібних до окремих ухвал, що були передбачені ст.23-2 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК 1960 року), які не вирішують справу по суті, однак звертають увагу уповноважених органів на встановлені по справі факти порушення закону і вимагають вжиття відповідних заходів. Так, у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 19.02.2019р. (справа № 127/4482/17), якою відмовлено у задоволенні касаційної скарги суддів Шидловського О. В., Венргин О. О., Іванченка Я. М. на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 25.05.2018р., зазначено, що апеляційний суд мав процесуальні підстави для постановлення окремої ухвали… системний аналіз кримінального процесуального закону дозволяє зробити висновок про наявність, зокрема, в апеляційного суду процесуальних повноважень на постановлення ухвал, якими інформують уповноважені органи про встановлені у справі факти порушення закону для подальшого застосування відповідних заходів, у зв`язку з чим вважала за необхідне відступити від позиції щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеній у раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 19.11.2020р.з метою забезпечення єдності судової практики.
Основний Закон України Конституція України закріплює суспільний і державний устрій країни, функції органів державної влади, основні права та обов`язки кожного окремого громадянина України це права, що нерозривно пов`язані з самим існуванням людини: право на життя, на свободу у всіх її проявах, право на повагу людської гідності, на опір пригнобленню. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст.3 Конституції). Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст.24). Всі права людини і громадянина рівноцінні і взаємопов`язані і тому однаковою мірою мають захищатися державою і судом (ст.55).
Здійснюючи провадження у справі про адміністративне правопорушення, суди мають враховувати, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Положеннями ст.282 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа), який розглядає справу, встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення, вносить у відповідний державний орган чи орган місцевого самоврядування, громадську організацію або посадовій особі пропозиції про вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження пропозиції повинно бути повідомлено орган (посадову особу), який вніс пропозицію.
Оскільки чинний КУпАП не містить будь-яких інших правових норм реагування судом, як органом, що здійснює розгляд справи про адміністративні правопорушення згідно своєї компетенції, в разі виявлення суттєвих порушень з боку посадових осіб державних органів в ході такого розгляду, суд враховує чинну судову практику, оскільки, відповідно до ч.6ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду мають враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022р. у справі №2-591/11 зазначила, що суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.
Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.
Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях вказував на віднесення справ про адміністративні правопорушення до кримінальної сфери судочинства.
При цьому, слід зважити на позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 14.06.2021 у справі №686/9636/18 (провадження № 51-6276кмо19), де зазначено про те, що є можливим ухвалення рішень, які не пов`язані із суттю кримінального провадження або з його забезпеченням, проте, зумовлені позитивним впливом на ефективність здійснення правосуддя у конкретному кримінальному провадженні та забезпеченням конституційного права на судовий захист, гарантований ст. 55 Конституції України.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе застосувати аналогію закону, а саме норми КПК України.
Окрім цього, положеннями Цивільного процесуального кодексу також врегульовано питання постановлення окремих ухвал в разі необхідності здійснення відповідного реагування судом.
Так, згідно ч. 1ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліків діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.
А відтак, суд не позбавлений права здійснювати реагування і у такий спосіб, застосовуючи положення КПК України та ЦПК України за аналогією Закону під час розгляду справ у порядку КУпАП.
Суд звертає увагу, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом (ч.1 ст.64 Закону України «Про державну службу»).
Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення (ч.1ст.65 ЗУ «Про державну службу»).
Дисциплінарним проступком є: перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення (п.7ч.2ст.65 ЗУ «Про державну службу»).
Так, в кожній вищевказаній справі про адміністративне правопорушення наявні рапорти старшого прикордонного наряду «Прикордонний патруль» підполковника ОСОБА_16 , який на ім`я заступника начальника загону з оперативно-розшукової діяльності начальника головного оперативно-розшукового відділу підполковника ОСОБА_17 здійснив доповідь про обставини, що мали місце 11.09.2024 о 13:30 годині (хоча усі учасники цих адміністративних справ пояснили, що події відбувалися вранці біля 09:00 години), - під час несення служби в «Прикордонному наряді» на відстані 1000 метрів до кордону на напрямку «Кубей» (Україна) н.п.Копчак (Республіка Молдова) де було виявлено 6 (шість) осіб, які перебували в контрольованому прикордонному районі без відповідних документів та рухалися в напрямку кордону.
Тобто, однозначно цією особою ОСОБА_18 було вчинено дисциплінарний проступок, передбачений п.7ч.2 ст.65 ЗУ «Про державну службу» за спотворення фактів, перевищення своїх службових обов`язків, за що слід застосувати звільнення з посади державного службовця, як вид дисциплінарного стягнення, відповідно до ч.5ст.66 ЗУ «Про державну службу».
Крім того, з матеріалів справ вбачається, що протоколи про адміністративні правопорушення та протоколи про адміністративні затримання складалися ст.інспектором прикордонної служби л-том ОСОБА_2 , який вбачав в обставинах і в діях осіб, стосовно яких складені протоколи наявність події і складу адміністративного правопорушення, хоча до матеріалів справи відповідних доказів не додано, в протоколах про затримання зазначено, що «особа до СП «Болград» не направлялася, хоча всі свідкі як ті особи, що були затримані, так і їхні батьки повідомили суду, що всі особи були затримані безпідставно (що підтверджується протоколами огляду про відсутність підозрілих речей), і утримувалися чотири дні у приміщенні прикордонної застави (без необхідності, оскільки в той же день родичами всі документи були доставлені), після чого були транспортовані до ТЦК, хоча свідки стверджували, відповідних повісток їм не було вручено і матеріали справи не містять їх копій.
Той факт, що шість осіб, яких було вилучено з їх домоволодінь, серед яких були брати ОСОБА_4 , ОСОБА_15 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримувалися тривалий час у приміщенні прикордонної застави м.Болграду, набагато більший, ніж такий, який потребувався для встановлення їх осіб та відсутність підстав для їх затримання, а також неналежне поводження з ними підтверджується викликом швидкої допомоги до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пізнього вечора приблизно о 20:00 години, оскільки згідно наданих суду захисником медичних довідок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був доставлений з погранзастави Болграду до Болградської ЦРЛ за викликом, що надійшов о 21:07 та прийнятий о 22:15 до приймального відділення ЦРЛ на ношах.
Дисциплінарним проступком є: ухвалення державним службовцем рішення чи вчинення дій/бездіяльності, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу (п.15ч.2ст.65 Закону України «Про державну службу»).
В разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини 2 ст.65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану (ч.3 ст.66 ЗУ «Про державну службу»).
Таким чином, прикордонником ОСОБА_18 з численними процесуальними порушеннями, в тому числі: вимог Конституції України та з перевищенням службових повноважень, було здійснено затримання громадян України під час роботи, які не мали наміру на незаконний перетин державного кордону, тобто, ним були спотворені та перекручені всі обставини з невідомої причини, а на твердження захисника для напрацювання необґрунтованої статистики задля показників позитивної служби.
Окрім цього, встановлені судом обставини відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 містять ознаки вчинення кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України.
Усі встановлені судом факти і обставини викладені в постановах Болградського районного суду Одеської області від 28.10.2024 у справах: №497/2277/24 (провадж. №3/497/959/24) та №497/2272/24 (провадж. №3/497/954/24) за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , відповідно за ст.204-1ч.2 КУпАП та за ст.185-10ч.1 КУпАП.
Таким чином, вищезазначені порушення не відповідають вимогам закону, а тому потребують службового розслідування та відповідного реагування.
Частиною 1 ст.214 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Відповідно до ч.4ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.
Згідно п.1ч.4ст.216 КПК України слідчі органи державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів вчинених, зокрема, працівником правоохоронного органу.
Правоохоронні органи це органи прокуратури, Національної поліції, Служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції (абз.1 ч.1 ст.2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів").
Суд вважає за можливе ухвалити рішення, яке не пов`язане з суттю справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , проте має сприяти подальшому позитивному впливу на поведінку військовослужбовців Державної прикордонної служби, які мають нести відповідальність за неправомірні дії та спричинення тілесних ушкоджень фізичній особі.
З огляду на викладене є всі підстави для:
- доведення до відома начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_19 встановлені судом грубі порушення, допущені військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 », а саме: порушення вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України «Про державний кордон України», «Про Державну прикордонну службу України», Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, міжнародної Конвенції з прав людини, - для відповідного реагування;
- доручення уповноваженим особам Територіального управління Державного бюро розслідувань, що розташоване в м.Миколаєві проведення дослідження фактів, викладених у даному рішенні, та в постанові суду у справі про адміністративне правопорушення, шляхом внесення відомостей до ЄРДР та здійснення досудового розслідування. Здійснення правильної кваліфікації кримінального правопорушення, суд залишає за ТУ ДБР.
Судове рішення, в якому суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали (ч.2 ст.369 КПК України).
Органи, особи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання (ч.4 ст.535 КПК України).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1, 7, 245, 282 КУпАП, суд
Довести до відома начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 , т.: НОМЕР_3 , ел.адреса: szmail_zagindpsu.gov.ua) про вказані порушення положень чинного законодавства, з метою їх недопущення в майбутньому та вжиття з цього приводу відповідних дієвих заходів.
Посилити контроль за навчанням та діяльністю військовослужбовців ДПС України з приводу недопущення порушення прав та законних інтересів осіб, які затримуються, відносно яких оформлюються справи про адміністративні правопорушення.
Здійснити службове розслідування відносно військовослужбовця ДПСУ підполковника ОСОБА_16 та інших військовослужбових осіб (у т.ч., які віддавали завідомо незаконні накази, в разі якщо їх виконував підполковник ОСОБА_20 ) причетних до подій і обставин, зазначених в мотивувальній частині цього судового рішення, за результатами якого вирішити питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.
Здійснити досудове розслідування за виявленим фактом з метою притягнення винних осіб до встановленої законом відповідальності.
Зобов`язати органи та осіб, які виконуватимуть це судове рішення, повідомити суд, що його ухвалив Болградський районний суд Одеської області про виконання рішення або стадію виконання протягом місяця з дня отримання копії даного судового рішення та роз`яснити, що залишення посадовою особою без розгляду Окремої ухвали суду або невжиття заходів щодо усунення зазначених в ній порушень закону, а так само несвоєчасна відповідь на окрему ухвалу суду, тягне за собою адміністративну відповідальність, що встановлена ст.185-6 КУпАП.
Окрема ухвала у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днів з дня її постановлення, шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, та набирає чинності з наступного дня після закінчення цього строку, а, у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції за результатами розгляду скарги.
Суддя А.В. Кравцова