Справа № 161/8910/24 Провадження №33/802/719/24 Головуючий у 1 інстанції:Пушкарчук В. П.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 вересня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 06 травня 2024 року о 11:17 год. в м.Луцьку на вул.Єршова керував автомобілем марки «Шкода Суберб», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що вона є необґрунтованою та незаконною через порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність фактичних обставин матеріалам справи. Зазначає про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про порушення ним ПДР України, що могло бути підставою для зупинки працівником поліції транспортного засобу, яким він керував, а тому вважає, що в даному випадку мала місце цілком безпідставна зупинка. Також в порушення ч.3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський не проінформував його про конкретну причину зупинки з детальним описом підстави зупинки. Про безпідставність зупинки також свідчить той факт, що постановою Восьмого апеляційного суду від 17.07.2024 було скасовано складену поліцейським постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, тобто неподання сигналу покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті ліворуч. А тому, оскільки у поліцейського були відсутні підстави для запинки транспортного засобу, то усі його подальші дії та вимоги, були незаконними, а всі докази не є належними і допустимими.

Окрім того зазначає про те, що справа має бути закрита й з інших підстав. Так, у протокол внесено недостовірні дані про час його складення (в протоколі зазначено 12:20 год., а відповідно до відеозапису з боді-камери 12:23 год. лише початок складення протоколу), у ньому не зазначено технічного засобу, яким здійснювалась відеофіксаціця, відсутні сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку технічного засобу за допомогою якого він проходив огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, а також акт про його відсторонення від керування транспортним засобом. Також вказує про те, що його огляд було проведено одним поліцейським, а оформлення його результатів здійснено, - іншим. Крім того, зазначає у поліцейських не було жодних підстав для проведення огляду, оскільки він будь-яких ознак алкогольного сп`яніння не мав.

Вважає також, що недопустимим доказом у справі є висновок щодо результатів медичного огляду, оскільки до нього внесено недостовірні дані, а саме у графу 5 недостовірного точного часу наплавлення на огляд. Аналогічно у висновку в графі 1 невірно вказано час складення цього документу, так як є розбіжності з часом, яким зафіксований на боді-камері. Вважає, що висновок про медичний огляд було складено медсестрою та підписаний лікарем до закінчення його огляду на стан сп`яніння і складення лікарем акту огляду. Зважаючи на те, що висновок медичного огляду складений з численними порушеннями, то він вважається недійсним і, відповідно не може бути належним та допустимим доказом у справі.

Посилаючись на викладене, апелянт вважає, що в його діях відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Однак, суд першої інстанції на вищенаведені порушення не звернув належної уваги, а справу розглянув формально, що призвело до незаконного його притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову судді та закрити провадження у справі щодо нього на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився. При цьому, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення апеляційного розгляду до суду не подавав. А тому, апеляційний суд враховуючи положення ст.268 КУпАП вважає за можливе справу розглянути у відсутності цієї особи.

Перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд доходить наступного висновку.

За положеннями ст.ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.247, 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Апеляційний суд вважає, що судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що доказами, які містяться в матеріалах справи не доводиться його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з посиланням на те, що вони є неналежними та недопустимими.

Проте, такі його доводи на увагу суду не заслуговують з огляду на таке.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами, яким надана відповідна юридична оцінка у їх сукупності. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №879141 від 06.05.2024, за змістом якого ОСОБА_1 06 травня 2024 року о 11:17 год. в м.Луцьку по вул.Єршова керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, який він підписав і отримав його копію. В поясненнях він зазначив, що з протоколом не згідний, алкогольних напоїв не вживав;

- роздруківкою із спеціального технічного приладу «Drager Alkotest 7510» від 06.05.2024, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія від 06.05.2024, та висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.05.2024, з яких вбачається, що ОСОБА_1 як водій маючи ознаки алкогольного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота) проходив огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також в медичному закладі, і за їх результатами перебував в стані алкогольного сп`яніння. Роздруківка, акт та висновок підписані ОСОБА_1 ;

- рапортом працівника поліції інспектора взводу №2 роти №2 батальйону УПП у Волинській області ДПП Романюк А.А. від 06.05.2024, де вона виклала ті обставини, які фактично зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначила і причину зупинки не увімкнення покажчика повороту при здійсненні маневру повороту. Також вказала про те, що водієві було повідомлено про подальшу заборону керування транспортним засобом.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доводиться відеозаписами з боді-камери працівника поліції, на яких зафіксовано події, що викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано як працівники поліції рухаються за автомобілем, яким керує ОСОБА_1 аж до його зупинки. Надалі працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 як водієм, у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим він добровільно без будь-якого примусу погодився на проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу на місці зупинки транспортного засобу. Результат такого огляду був позитивний 0,55% проміле алкоголю. Після цього, ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд, на він погодився. За результатами медичного огляду, який проведений лікарем, у ОСОБА_1 також був виявлений стан алкогольного сп`яніння 0,45 % проміле. Надалі, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, з яким ознайомлено ОСОБА_1 і, який він підписав та отримав його копію.

Такий відеозапис на думку апеляційного суду є цілком належним і допустимим доказом, яким підтверджено події, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною доказами, що містяться в матеріалах справи і, які суд вважає належними та допустимими в розумінні ст.251 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а накладене на нього адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

Доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом у справі із посиланням на те, що він не відповідає положенням ст.256 КУпАП і, зокрема у ньому невірно зазначено час його складання у розрізі із наявним відеозаписом, технічний засіб, яким здійснювалась відеофіксаціця подій, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку технічного засобу за допомогою якого він проходив огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки такі жодним чином не є істотними та не тягнуть за собою недопустимість протоколу як доказу у справі про адміністративне правопорушення.

Окрім того, такими, що не заслуговують на увагу суду посилання апелянта про недопустимість в якості належного доказу медичного висновку, оскільки такий висновок на думку суду, оформлений у відповідності до норм чинного законодавства, яке регулює порядок проведення огляду водіїв на виявлення стану алкогольного сп`яніння КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015.

Безпідставними є також доводи про те, що безпідставна зупинка тягне за собою недопустимість усіх доказів у справі, оскільки з матеріалів справи, зупинкою транспортного засобу стало не увімкнення покажчика повороту при здійсненні маневру повороту, про що було повідомлено ОСОБА_1 . При цьому, факт скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП в даному випадку жодним чином не свідчить про безпідставну зупинку транспортного засобу, як про це вказує апелянт.

Крім того, не тягнуть недопустимості в якості доказу протоколу та інших матеріалів справи і посилання апелянта на розбіжність часу (хв.) складення адміністративних матеріалів в розрізі із часом зафіксованим на відеозаписах з боді-камери.

Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення та перевірені у порядку ст.294 КУпАП, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

А тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді, - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 вересня 2024 року, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк