печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року суддя Печерського районного суду м. Києва Константінова К.Е., за участю захисника Олексієнка М.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 17.08.2024 о 22 год. 35 хв. в м. Києві по вул. В. Васильківська, 111/113, здійснював провадження господарської діяльності без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання та без одержання ліцензії на здійснення такого виду діяльності, а саме: в порушення п. 24 ст. 7 Закону України « Про ліцензування видів господарської діяльності», надавав послуги таксі з перевезення пасажирів без державної ліцензії, за допомогою транспортного засобу Хюндай, д.н.з. НОМЕР_2 , чим вчинив правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні не визнав, підтримав свої письмові пояснення в матеріалах справи від 17.08.2024 та 18.08.2024, зазначивши, що 17.08.2024 о 22 год. 35 хв. в його автомобілі не було пасажирів, і він не здійснював жодних послуг з перевезення. Пояснив, що за місяць до 17.08.2024 він купив собі автомобіль та встановив додаток «Уклон», в якому зареєструвався як водій. В момент спілкування з працівниками поліції, у нього був ввімкнений вищезазначений додаток, і поки вони спілкувались до нього «підтягнувся» заказ, і людина підійшла до його автомобіля. Він мабуть випадково, автоматично прийняв замовлення, і працівники поліції опитали людини яка його зробила. Зазначив, що він сидів в машині в цей час, не виходив з авто і людину яка зробила замовлення, не бачив.

Захисник Олексієнко М.М. в інтересах ОСОБА_1 вину останнього у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, долучив письмові заперечення від 16.10.2024, за змістом яких просив закрити провадження відносно ОСОБА_1 , на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення. Так, 17.08.2024 р. о 22 год. 35 хв. водій ОСОБА_1 рухався на автомобілі Хюндай, д.н.з. НОМЕР_3 по вулиці Антоновича, як раптово в нього в автомобілі загорівся сигнал про те, що в нього спущене колесо. З метою уникнення аварійної ситуації, він зупинився. В цей час до нього під?їхали працівники поліції та склали відносно нього протокол за ч. 1 ст. 164 КУпАП. Зазначив, що зі змісту Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015, випливає, що ліцензію на провадження певного виду господарської діяльності може отримувати лише суб?єкт господарювання, до яких частиною 2 ст. 55 ГК України віднесені господарські товариства-юридичні особи, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці. Під здійсненням без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, треба розуміти здійснення без ліцензії таких видів господарської діяльності фізичними особами, зареєстрованими як суб?єкти підприємництва, та юридичними особами ( п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» № 3 від 25.04.2003 року). Доказів того, що ОСОБА_1 є суб?єктом господарювання, який може отримати ліцензію на право перевезення пасажирів автомобільним транспортом відповідно до ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» та може нести відповідальність за здійснення такої діяльності без її одержання, матеріали справи не містять. Відповідно до п. 1.10 ПДР України пасажир - особа, яка користується транспортним засобом і знаходиться в ньому, але не причетна до керування ним; Звертаю увагу, що дана особа не причетна до ситуації, а тому його пояснення не мають значення для справи. При цьому, пасажир не знаходився безпосередньо в автомобілі і послуг «таксі» не отримував. Також, необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність, а також отримання від здійснення зазначеного виду діяльності доходу. Разове вчинення зазначеної дії не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. Також слід зазначити, що автомобіль ОСОБА_1 ніяк не вирізняється як автомобіль який знаходить в таксі, а саме: не має жодного маркування, наклейок, табличок «Тахі» і т.д.

Суд, вислухавши позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, докази сторони захисту, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Пункт 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за порушення провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Тобто, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб?єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб?єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до п. 24 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності як перевезення пасажирів автомобільним транспортом.

Однак, у матеріалах доданих до протоколу відсутні будь-які документи, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, який може отримати ліцензію на право перевезення пасажирів автомобільним транспортом відповідно до ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» та може нести відповідальність за здійснення такої діяльності без її одержання.

Також, у матеріалах справи відсутні будь-які данні, які б могли свідчити про наявність у діях ОСОБА_1 таких ознак підприємницької діяльності, що потребує ліцензування, як безпосередність, самостійність, систематичність та здійснення її на власний ризик.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що забезпечити явку свідка ОСОБА_2 в судове засідання не надалось можливим, що унеможливлює суд, врахувати його письмові пояснення від 17.08.2024, оскільки свідок не був допитаний в судовому засіданні та не підтвердив зазначені ним обставини, відтак суд не може враховувати його пояснення, як беззаперечний доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Стосовно складеного на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

За таких обставин, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням та з точки зору належності, допустимості та достатності, з огляду на позицію сторони захисту, вважаю відсутнім в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, ч. 1 ст. 164, п. 1 ч. 1 ст. 247, 252, 266, 280 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя К.Е. Константінова