ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/9346/23 Головуючий суддя І інстанції Барабанова В.В.
Апеляційне провадження № 33/818/969/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.3 ст.172-20 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника - Лиски П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 11 грудня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 11.12.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 грн.

Постановою встановлено, що 10.10.2023 року о 17-00 год. ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння на території тимчасової дислокації підрозділу військової частини в АДРЕСА_2 . Вказаними діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 11.12.2023 року скасувати, а матеріали цієї справі повернути до суду першої інстанції для направлення командиру військової частини НОМЕР_1 для додаткової перевірки і належного дооформлення з питань: належного встановлення свідків у цій справі; долучення до матеріалів справи рапорту особи, яка виявила правопорушення щодо ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Свої апеляційні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що під час складання протоколу серії ДНХ-І №2/10443 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 172-20 КУпАП від 10.10.2023 року, а також при проходженні огляду на стан сп`яніння, були порушенні вимоги ст.266-1 КУпАП, а саме в частині застосування технічних засобів відеофіксації та залучення свідків під час його огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апелянт також зазначає, що особою, якою були складені адміністративні матеріали, не було доведено факту того, що Куп`янське ТМО входить до Переліку медичних закладів охорони здоров`я Харківської області, яким надається право проведення огляду військовослужбовців з метою встановлення стану сп`яніння.

Крім того, ОСОБА_1 вказує на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДНХ-І №2/10443 від 10.10.2023 року не зазначені ознаки алкогольного спяніння, а також інформація про свідків, які могли підтвердити та/або спростувати факти, що викладені у цьому протоколі.

Апелянт також зазначає, що сам факт визнання своєї вини не може бути достатнім доказом та не звільняє особі, які уповноважені на складання протоколу, від обов`язку надання відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 11.12.2023 року, посилаючись на те, що судовий розгляд в суді першої інстанції було проведено за його відсутності та стосовно нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під варто в рамках кримінального провадження.

Апелянт також повідомляє, що про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо лише 03.05.2024 року, після чого його захисник ознайомився з матеріалами цієї справи, а тому сторона захисту не мала можливості подати апеляційну скаргу у строк, передбачений чинним законодавством.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, але його захисник ОСОБА_2 повідомив суду, що стосовно його підзахисного обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження за ч.1 ст.115 КК України.

За таких обставин, захисник Лиска П.О. вважав за можливе провадити апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_1 , з яким узгоджена процесуальна позиція.

Крім того, 12.06.2024 року апеляційним судом через адміністрацію ДУ «Харківський слідчий ізолятор» повідомлено ОСОБА_1 про місце та дату апеляційного розгляду.

Будь-яких клопотань про відкладення апеляційного розгляду від ОСОБА_1 до канцелярії Харківського апеляційного суду не надходило.

Разом з цим, належить врахувати, що ОСОБА_1 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 11.12.2023 року та його захисник Лиска П.О., який діє в його інтересах, безпосередньо приймає участь під час апеляційного розгляду.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

За таких обставини, апеляційний суд, з урахуванням думки захисника Лиски П.О., вирішив провадити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду і будь-яких клопотань про відкладення судового засідання не подавав, з урахуванням наявних відомостей у матеріалах справи та доводів апеляційної скарги.

Вислухавши доводи захисника Лиски П.О., який підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , з наступних підстав.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

За таких обставин, згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наведено об`єктивних відомостей, які спростовують висновки суду щодо винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Цих обставин також не встановлено і судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови.

Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні з 24.02.2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово було продовжено та діє і на час апеляційного розгляду.

Відповідно до ст.ст. 11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Диспозицією ч.3 ст.172-20 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дії, передбачені ч.1 або ч.2 цієї статті, вчинені особою в умовах особливого стану, зокрема за виконання військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами обов`язків військової служби в стані сп`яніння.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків, - стаття 44, частини друга і третя статті 123, статті 172-10 - 172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185 і 185-7).

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме відомостями: протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНХІ №2/10443 від 10.10.2023 року; висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 3014 від 10.10.2023 року; копії військового квитка серії НОМЕР_2 ; письмової заяви ОСОБА_1 від 10.10.2023 року; копії витягу з Наказу №130-Б від 02.07.2023 року.

Згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНХІ №2/10443 від 10.10.2023 року (а.с.2-4), 10.10.2023 року о 17 год. 00 хв. ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння на території тимчасової дислокації підрозділу військової частини в АДРЕСА_2 , чим вчинив правопорушення в умовах особливого періоду, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Зі змісту цього протоколу про адміністративне правопорушення також вбачається, що ОСОБА_1 було затримано начальником патруля групи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та о 17 год. 20 хв. направлено до Куп`янське ТМО. За результатами огляду було складено о 17 год. 50 хв. висновок № 3014 від 10.10.2023 року, відповідно до якого, ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду 0,7 проміле (а.с.3).

До того ж, відповідно до цього протоколу, у ньому зазначені вимоги ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, з положеннями яких ОСОБА_1 було особисто ознайомлено, що також підтверджується його особистим підписом (а.с.3).

Крім того, ОСОБА_1 у цьому протоколі також зазначив, що він не заперечує про факт його перебуванням на території тимчасової дислокації підрозділу військової частини в АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Просив суворо не карати. Будь-яких зауважень у цьому протоколі не зазначив (а.с.4).

Згідно відомостей копії військового квитка НОМЕР_2 , виданого 11.12.1991 року, головний сержант ОСОБА_1 станом на 10.10.2023 року проходив службу у в/ч НОМЕР_3 (а.с.6).

Окрім цього, з висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 3014 від 10.10.2023 року вбачається, що 10.10.2023 року о 17 год. 50 хв. ОСОБА_1 пройшов в медичному закладі КНП «Куп`янське ТМО» огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу «Алкофор-307» та результат огляду складає 0,7 проміле (а.с.5).

Як вбачається з письмової заяви ОСОБА_1 , останній просив провадити судовий розгляд у справі за протоколом про адміністративне правопорушення серії ДНХІ №2/10443 від 10.10.2023 року за його відсутності, а також зазначив, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, визнає повністю (а.с.7).

Апелянтом не надано будь-яких доказів на підтвердження його версії про те, що 10.10.2023 року о 17 год. 00 хв. він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, на думку апеляційного суду, апеляційна скарга в цій частині є необґрунтована.

Також апеляційний суд зауважує, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено 10.10.2023 року в медичному закладі лікарем (фельдшером), а не службовою особою Військової служби правопорядку, у зв`язку з чим свідки не залучалися та не застосовувалася відеофіксація, а тому відсутні будь-які порушення вимог ст. 266-1 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційна скарга в цій частині є безпідставною та необґрунтованою.

При цьому, сторона захисту не заперечує факту проходження ОСОБА_1 10.10.2023 року огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу «Алкофор-307» в КНП «Куп`янське ТМО».

Суд також бере до уваги те, що, незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівників Військової служби правопорядку під час складання адміністративного матеріалу та лікаря (фельдшера) при проведенні ним огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, останній та його захисник не скористалися своїм конституційним та процесуальним правом і не оскаржували дії цих осіб, тобто сторона захисту не зверталася до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталася зі скаргою на дії цих осіб до їх керівництва або до відповідних вищих посадових осіб, в порядку ст.267 КУпАП, хоча мали для цього достатньо часу.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей з ЄРДР щодо порушення кримінального провадження за фактом фальсифікації матеріалів цієї справи та перевищенні своїх службових повноважень працівниками Військової служби правопорядку, а тому апеляційні доводи в цій частині, в тому числі, щодо примусу ОСОБА_1 до підписання протоколу та письмових пояснень, а також визнання своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, - є необґрунтованими та суб`єктивними.

Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання апелянта на незаконність дій працівників Військової служби правопорядку під час складання адміністративного матеріалу та протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНХІ №2/10443 від 10.10.2023 року, а також щодо порушення лікарем (фельдшером) порядку проведення ним огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та фальсифікації висновку № 3014 від 10.10.2023 року.

Апелянтом та його захисником також не надано відомостей про те, що КНП «Куп`янське ТМО» не входить до Переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право на проведення огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, хоча захисник, з яким ОСОБА_1 уклав угоду про надання правової допомоги ще у січні 2024 року, не був позбавлений процесуальної можливості направити адвокатський запит до Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної військової адміністрації з метою встановлення відповідних відомостей.

Твердження ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції його права на захист, на думку апеляційного суду, є суб`єктивними та безпідставними, оскільки в своїй письмовій заяві ОСОБА_1 просив провадити розгляд справи за адміністративним протоколом ДНХІ №2/10443 від 10.10.2023 року за його відсутності (а.с.7).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 , які він зазначив в апеляційній скарзі, щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту і уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

Отже, у ході апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, яке підтверджується доказами, які доповнюють один одного та були досліджені під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів. Такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

За таких обставин, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення в частині визнання його винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, - є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому не вбачає підстав для його скасування, у зв`язку з чим подану апеляційну скаргу в цій частині належить залишити без задоволення.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на оскарження постанови судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 11 грудня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 11 грудня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков