19.07.2024 Єдиний унікальний номер 205/1671/24
Провадження 3/205/1146/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2024 року місто Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря Мошинець Ю.О.

розглянувши матеріали справи, надіслані з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в ТОВ ВК «ІГРЕК» на посаді автослюсаря, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

14.02.2024 року до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська надійшли матеріали з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №692021 від 31.01.2024 року відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Встановлено, що 06.12.2023 року о 10-30 год. водій ОСОБА_1 , у порушення п. 2.9 ПДР України, знаходячись на вул.Новоорловька, 30/3 у м. Дніпро, керував транспортним засобом «OPEL OMEGA» д/н НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння згідно висновку лікаря нарколога №6135 від 06.12.2023, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Боровенський Р.Ю. просили закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування клопотання захисник посилається на те, що протокол у справі про адміністративне правопорушення складений з грубим порушенням процедури та діючого законодавства. Із матеріалів не вбачається, що саме ОСОБА_1 керував в той час і в тому місці транспортним засобом. Для того, щоб вимагати від водія пройти огляд на стан сп`яніння, поліція має довести законність цієї процедури, натомість з відеодоказів, що надала поліція не вбачається ані зупинки поліцейськими вказаного в протоколі транспортного засобу, ані того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом саме в той час, не надано доказів руху транспортного засобу у цей часовий період. Під час розмови з ОСОБА_1 поліцейські звертаються до нього на ім`я по батькові, і жодного разу не називають його водієм. З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції ані власник транспортного засобу, ані будь хто інший не зобов`язаний був виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимим доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. На відеозаписі, поданому органом національної поліції в якості доказу, не зафіксована обставина керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Також безпосередньо сам акт огляду на стан алкогольного сп`яніння від 22.01.2024 року підтверджує лише обставину сп`яніння особи, та одночасно із цим не є достатнім доказом щодо підтвердження обставини керування такою особою транспортним засобом, оскільки не містить жодної інформації з цього приводу. Зважаючи на вищевикладене просить закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що він працює в ТОВ ВК «Ігрек» на посаді водія автотранспортних засобів (пасажирські перевезення) з 11.04.2017 року. 06.12.2023 року він підвозив Корольова до його автомобіля, в якому знаходилися дроти для зарядки іншого автобусу.

Вислухавши осіб, які з`явились в судове засідання, вивчивши протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши додані до нього матеріали, суддя дійшов наступного.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, вирішення справи в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Аналіз вказаної норми дає підстави стверджувати, що склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.9а ПДД України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №692021;

- Висновком КП «ДБКЛПД» ДОР від 05.01.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 06.12.2023 року знаходився в стані наркотичного (амфетаміни) сп`яніння;

- рапортом поліцейського взводу 1 роти 4 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області ДПП рядового поліції Карлова В., відповідно до якого 06.12.2023 року, згідно ст.35 ч.1 п.3 ЗУ про «Національну поліцію», було зупинено транспортний засіб «OPEL OMEGA» д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , під час спілкування з яким було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, поведінка що не відповідає обстановці. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікарському закладі КП «ДБКЛПД» ДОР на що він погодився. Згідно висновку лікаря нарколога №6135 від 06.12.2023 року водій знаходився у стані наркотичного сп`яніння;

- відеозаписом, відповідно до якого поза розумним сумнівом вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки під час спілкування з поліцейськими залишався стояти біля водійської сторони та брав документи з автомобіля. Крім того під час розмови з поліцейським, що зафіксовано на відео 00 годин 16 хвилин 09 секунд, вказав що він їде на роботу, оскільки один водій не вийшов на роботу, а у іншого зламався транспортний засіб. Не заперечував, що саме він керував транспортним засобом. Під час розгляду адміністративного правопорушення ОСОБА_1 жодного разу не ствердив, що він не керував транспортним засобом. Крім того, з відео вбачається, що транспортний засіб «OPEL OMEGA» д/н НОМЕР_1 знаходився на проїжджій частині, поблизу відсутні майданчики для паркування, будинки з прилеглою територією або гаражі, що спростовує твердження захисника ОСОБА_1 - адвоката Боровенського Р.Ю., щодо не керування останнім транспортним засобом.

Також суд зауважує, що під час дослідження відео доказу судом ОСОБА_1 не надав чітких пояснень чому він не повідомив поліцейських про те, що він не керував транспортним засобом.

При цьому суд, при вирішення питання щодо винуватості ОСОБА_1 відхиляє , як доказ, пояснення свідка ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими не вказував на цього свідка, як на доказ, не керування ним транспортним засобом. Також свідок під час розгляду справи надавав непослідовні пояснення, які різнилися з показами ОСОБА_1 , що викликали у суду сумнів щодо їх правдивості.

Суд вважає, що об`єктивних даних зафіксованих на відеозаписі достатньо для підтвердження факту вказаних в протоколі обставин, та не вбачає підстав для визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом. Даний доказ, на думку суду, з урахуванням положень ст.251 КУпАП, є належним та допустимим.

Таким чином, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому суд застосовує до нього вид адміністративного стягнення, передбаченого даною статтею, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

При обранні адміністративного стягнення суддя враховує характер та обставини адміністративного правопорушення, його наслідки, які не є тяжкими, дані про особу правопорушника, оскільки судом не встановлено обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 130, ст.ст. 283, 284 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.О.Костромітіна