Дата документу Справа № 314/347/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/347/24 Головуючий в 1 інст.Петренко Л.В.
Провадження №33/807/483/24 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.2 ст.85 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього адвоката Кранта В.М. на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Городище Городищенського району Черкаської області, громадянина України, який не працює, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.85 КУпАП;

провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.85 КУпАП закрито на підставі ст.38, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення на особу адміністративного стягнення.

Згідно з постановою суду, 13 січня 2024 року о 15 годині 05 хвилин ОСОБА_1 порушив правила полювання, яке мало наслідки незаконного добування тварин, а саме спільно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в мисливських угіддях Оріхівської РО УТМ в межах Комишуваської ТГ Запорізького району Запорізької області, неподалік від с.Новорозівка, у заборонений для полювання час, за допомогою вогнепальної зброї здійснив незаконне полювання на мисливських тварин без дозволу (відстрільної картки). Внаслідок правопорушення було незаконно добуто: заєць-русак у кількості 6 особин, куріпка сіра 1 од.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч.3 ст.12, ст.14, п.2, 3 ч.1 ст.20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», ст.22, 23 Закону України «Про тваринний світ», чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.85 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Крант В.М. просить постанову суду в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.85 КУпАП, скасувати, в частині закриття провадження у справі на підставі ст.38, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення на особу адміністративного стягнення - залишити без змін. Вилучені речі і документи повернути володільцеві.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам закону, оскільки в її резолютивній частині міститься два взаємовиключних висновки щодо визнання ОСОБА_1 винним та закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням строку накладення на особу адміністративного стягнення.

Зауважує на тому, що судом першої інстанції не було враховано, що у разі закриття провадження у справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Також, захисник вказує, що не погоджується з висновком суду про те, що вилучена дичина була стріляна.

Звертає увагу на те, що під час затримання ОСОБА_1 та вилучення з багажного відділення автомобіля зайців, огляд дичини з метою з`ясування причини загибелі дичини та часу загибелі дичини не проводився, на місці події був відсутній спеціаліст в галузі ветеринарної медицини.

Вважає, що в матеріалах провадження відсутні будь-які докази, за яких можливо поза розумним сумнівом встановити, що дичина була стріляна і стріляна саме у той час, коли її знайшли. Судово-ветеринарна експертиза трупів тварин у справі не призначалася та не проводилася.

Захисник посилається на те, що жоден документ, який міститься в матеріалах провадження не підтверджує належним чином причину смерті вилученої дичини та не надає відповіді щодо давності виникнення ушкоджень, які мали привести до загибелі тварини.

Таким чином, захисник вважає не доведеним той факт, що тварини загинули внаслідок враження їх з вогнепальної зброї, та залишається не встановленим час загибелі тварини та хто ці ушкодження спричинив.

Звертає увагу на те, що у поясненнях, наданих суду першої інстанції, ОСОБА_1 неодноразово наголошував, що жодних дій, пов`язаних з полюванням за допомогою вогнепальної зброї, він не вчиняв, дичина в кількості двох особин, яка була вилучена з багажного відділення автомобіля, була знайдена іншою особою - ОСОБА_7 .

Окрім того, зауважує, що жодного доказу на підтвердження того, що гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 проводили колективне полювання разом з гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , матеріали провадження не містять.

Також, захисник посилається на незаконність проведення огляду (обшуку) автомобілів.

Зазначає, що матеріали провадження не містять фіксації за допомогою безперервного відеозапису обшуку автомобілів, з яких було вилучено дичину, у кількості, зазначеній у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, вказує, що розписки від 15 січня 2024 року про передачу на зберігання вилученої дичини по формі не відповідає змісту. Також, викликає великий сумнів сам факт передачі на зберігання мертвої дичини до міста Оріхова, яке знаходиться в зоні активних бойових дій. У вказаному місті на цей не працює жодне підприємство.

Захисник вважає, що дії ОСОБА_1 не можуть кваліфікуватися як полювання за допомогою вогнепальної зброї, оскільки відповідно до пункту 9 частини 1 статті 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», дії зі збирання яєць птахів, загиблих мисливських птахів, самовільне привласнення з найдених в угіддях загиблих мисливських тварин або їх частин, руйнування, нищення або псування штучних гніздищ, солонців, годівниць для звірів і птахів, посівів кормових рослин, мисливських вишок, вказівних знаків, відповідних вивісок та інших атрибутів мисливського господарства відповідно до законодавства не кваліфікуються як незаконне полювання.

Тобто, зауважує, що самовільне привласнення знайдених в угіддях загиблих мисливських тварин або їх частин відповідно до закону не є незаконним полюванням, а дії з транспортування або перенесення добутих тварин чи їх частин без відмітки цього факту в контрольній картці обліку добутої дичини і порушень правил полювання та в дозволі на їх добування карається за ч.1 ст.85 КУпАП.

Також, посилається на те, що показання свідка ОСОБА_9 є сумнівним, не відповідають дійсності та протирічать доказам, наявним у справі.

Окрім того, захисник звертає увагу на те, що в оскаржуваній постанові, суд зазначив, що в рушниці Бабича було виявлено патрони, тобто суд першої інстанції встановив, що рушниця ОСОБА_1 була заряджена. Однак, такий висновок суду не відповідає дійсності та спростовується наявними у справі доказами. Жоден свідок та особа, яка складала протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не повідомляли, що його рушниця була заряджена.

Захисник зазначає, що в оскаржуваній постанові суд першої інстанції послався на Розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації від 13 липня 2022 року №312 «Про заборону полювання в межах мисливських угідь, наданих у користування для ведення мисливського господарства на території Запорізької області», проте вказане посилання суду є недоречним, оскільки у протоколі, складеному щодо ОСОБА_1 , про порушення цього нормативного акту нічого не вказано.

Крім того, при спробі ознайомитися зі згаданим місцевим судом Розпорядженням він звернувся до офіційного сайту Запорізької обласної державної адміністрації за посиланням та не знайшов там такого Розпорядження із зазначеними реквізитами.

Таким чином, зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні послався на нормативний акт, якого не існує у загальному доступі та про порушення якого не було зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

В судове засідання, призначене на 14 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Крант В.М. не з`явились, про день та час судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином.

На адресу Запорізького апеляційного суду надійшло клопотання захисника-адвоката Кранта В.М. про розгляд апеляційного провадження у відсутність особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Кранта В.М. Також, зауважив на тому, що вказана позиція узгоджена з самим ОСОБА_1 .

З урахування викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Кранта В.М., що узгоджується з положеннями ст.294 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, цих вимог закону суд першої інстанції в цілому дотримався при розгляді справи.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.85 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суд повно і всебічно з`ясував обставини справи та належним чином вмотивував свої висновки в оскаржуваній постанові.

Вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченогоч.2 ст.85 КУпАП, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення №007774 від 13 січня 2024 року, згідно з яким, 13 січня 2024 року о 15 годині 05 хвилин ОСОБА_1 порушив правила полювання, яке мало наслідки незаконного добування тварин, а саме спільно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в мисливських угіддях Оріхівської РО УТМ в межах Комишуваської ТГ Запорізького району Запорізької області, неподалік від с.Новорозівка, у заборонений для полювання час, за допомогою вогнепальної зброї здійснив незаконне полювання на мисливських тварин без дозволу (відстрільної картки). Внаслідок правопорушення було незаконно добуто: заєць-русак у кількості 6 особин, куріпка сіра 1 од. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч.3 ст.12, ст.14, п.2, 3 ч.1 ст.20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», ст.22, 23 Закону України «Про тваринний світ», чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.85 КУпАП;

- у квитанції №004 від 14 січня 2024 року на прийняття зброї та боєприпасів, згідно з якою було вилучено зброю рушницю «МР-153» 12 калібру номер ;

- у письмових поясненнях ОСОБА_1 та інших осіб;

- у описі знарядь незаконного добування (заготівлі) природних ресурсів, плавучих транспортних засобів, зброї та боєприпасів, природних ресурсів або продукції, що з них вироблена, спеціальних документів, згідно з яким у ОСОБА_1 вилучене посвідчення мисливця НОМЕР_1 від 01 листопада 2017 року, рушниця МР-153 калібру 12 № НОМЕР_2 та стріляна дичина у кількості 5 екземплярів;

- у розписці голови Оріхівської РО УТМР про отримання дичини на зберіганні;

- у розрахунку розміру відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства в галузі мисливського господарства та полювання (крім видів, занесених до Червоної книги України), згідно з яким сума збитків склала 50 000 грн;

- у фотосвітлинах вбитої дичини зайців та куріпки з місця події;

- відеозаписом події.

Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.85 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції від 11 жовтня 2024 року захисник-адвокат Крант В.М. зазначив про те, що фактичні обставини справи наразі ніким не оспорюються. Сторона захисту не погоджується з оскаржуваною постановою в частині одночасного визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.85 КУпАП, та закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строку накладення на особу адміністративного стягнення, та в частині вилучення речових доказів у справі. Апелянт просить змінити оскаржувану постанову суду шляхом виключення з її резолютивної частини вказівки суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.85 КУпАП, а також повернути вилучену рушницю та посвідчення мисливця ОСОБА_1 , який має всі необхідні дозвільні документи.

Переглядаючи оскаржувану постанову суду в межах поданої апеляційної скарги, з урахуванням наведених при апеляційному розгляді захисником-адвокатом Крантом В.М уточнень до неї, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Згідно з матеріалами справи та постановою суду, подія вчиненого ОСОБА_1 правопорушення мала місце 13 січня 2024 року.

Отже, на момент розгляду справи судом першої інстанції 19 квітня року строки, передбачені ст.38 КУпАП, закінчились, тому суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження в справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП, тобто з нереабілітуючих підстав.

Згідно з вимогами ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи, і цей перелік є вичерпним.

Зі змісту вказаної статті убачається, що свідченням того, що особу визнано винною у вчиненні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності, є накладення адміністративного стягнення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що закриття провадження в справі з одночасним зазначенням в резолютивній частині оскаржуваної постанови суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, не узгоджується з вимогами статті 284 КУпАП.

Отже, вказана постанова в зазначеній частині підлягає зміні на підставі положень ст.294 КУпАП.

Окрім того, відповідно до вимог ч.5 ст.283 КУпАП, постанова по справі серед іншого повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи тощо.

Проте, суд першої інстанції оскаржуваною постановою не вирішив питання, що стосується вилучених у ОСОБА_1 . рушниці та посвідчення мисливця, на що обґрунтовано звертає увагу апелянт.

Відповідно до вимог ст.265 КУпАП, вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

В цьому випадку суд закрив провадження в справі з наведених вище підстав. Відповідно, такі види адміністративних стягнень як конфіскація та позбавлення права полювання до ОСОБА_1 не застосовувались.

З копії дозволу №5550, виданого 18 грудня 2017 року, убачається, що ОСОБА_1 має право на зберігання, носіння мисливської зброї МР-153 калібру 12 № НОМЕР_2 . Термін дії дозволу продовжено до 05 травня 2026 року.

З урахуванням викладеного, вилучені у ОСОБА_1 рушниця та посвідчення мисливця підлягають поверненню останньому.

Таким чином, подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, з урахуванням заявлених до неї уточнень захисником під час апеляційного розгляду.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника-адвоката Кранта В.М. задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.85 КУпАП, змінити, виключивши з резолютивної частини постанови вказівку суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.85 КУпАП.

Повернути ОСОБА_1 посвідчення мисливця НОМЕР_1 від 01 листопада 2017 року, мисливську зброю: рушницю МР-153 калібру 12 № НОМЕР_2 , що були вилучені у ОСОБА_1 , згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії №007774 від 13 січня 2024 року.

У решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева