Справа № 204/8449/24
Провадження № 3/204/3022/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі Чудопалової С.В., за участю секретаря судового засіддання Корягіної Р.Р., розглянувши матеріали у справі про адміністративне правопорушення, які надійшли з Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, працюючу в ТОВ «АТБ-маркет», на посаді продавця консультанта, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №010393, 15.08.2024 ОСОБА_1 знаходячись за місцем проживання по АДРЕСА_1 , вчинила відносно свого племінника ОСОБА_2 психологічне та економічне насильство, а саме: висловлювалась нецензурною лайкою та перешкоджала у вільному доступі до місця проживання, внаслідок чого була завдана шкода психологічного та економічного характеру ОСОБА_2 .

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Садиленко О.Л. у судовому засіданні надавши клопотання про закриття провадження у справі, просив провадження закрити у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення у діях його підзахисної. Вказує, що ОСОБА_1 є власницею 52/300 частин домоволодіння АДРЕСА_1 . Домоволодінням користуються власники, а саме: ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , а також члени сімї: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . ОСОБА_2 тривалий час проживає разом із батьком у приміщенні 3-4, при цьому він не має зареєстрованого місця проживання, що підтверджується відповідним листом наданий Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 26.09.2024 року. Вказує, що 15.08.2024 ОСОБА_1 , будучи власницею 52/300 частин домоволодіння, вирішила звільнити кімнату 4-3 площею 10,9 кв.м., що розташована в будинку літ. Б, від сміття, з метою виконання у вказаній кімнаті ремонтно-оздоблювальних робіт. Відповідні ремонтні роботи необхідні з метою передачі вказаної вище кімнати у користування доньці ОСОБА_1 - ОСОБА_10 , якій влітку виповнилося 18 років. Слід підкреслити, що ОСОБА_10 по-перше є членом сім`ї ОСОБА_1 , по-друге місце проживання ОСОБА_10 зареєстроване за адресою Домоволодіння, а по-третє ОСОБА_10 не має у власності або користуванні іншого житла. Виходячи із цього, ОСОБА_1 як співвласник домоволодіння, вирішила, що може надати ОСОБА_10 у користування кімнату 4-3, позаяк у будинку літ. Б відсутні будь-які інші вільні житлові приміщення. Разом із тим, звільнення кімнати 4-3 від сміття не було завершене, оскільки на подвір`ї домоволодіння з`явився ОСОБА_2 , який погрожуючи предметом, схожим на пістолет, наказав людям, які допомагали ОСОБА_1 наводити порядок, припинити подальше звільнення приміщення від сміття, яке ОСОБА_2 називав своїми речами. ОСОБА_1 , у відповідь на такі дії ОСОБА_2 , звернулася на гарячу лінію поліції 102. Водночас, патруль поліції, який прибув за викликом, проявив цілковиту інертність, задовольнившись поясненнями ОСОБА_2 про те, що пістолет є не бойовим, а стартовим, і що він нікому ним не погрожував. Через деякий час колишній чоловік, з яким ОСОБА_1 проживала без реєстрації шлюбу - ОСОБА_11 викликав поліцію, надавши неправдиву інформацію, нібито ОСОБА_1 в супроводі людей у військовій формі самовільно виселяє сина ОСОБА_12 із домоволодіння. Зазначає, що ОСОБА_12 не має із ОСОБА_1 жодного споріднення, він є сином ОСОБА_11 , в той день на території домоволодіння не було ніяких людей у формі, окрім працівників патрульної поліції, які запідозрили в діяннях ОСОБА_1 ознаки домашнього насильства. Відтак, незрозуміло з яких підстав інспектор ОСОБА_13 дійшла переконання про те, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство економічного характеру шляхом перешкоджання у вільному доступі до місця постійного проживання. Звертає увагу суду, що у ОСОБА_2 у власності перебуває квартира за адресою: АДРЕСА_2 та частина квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Таким чином, ОСОБА_2 має у власності житлове нерухоме майно, яке може бути використане ним для проживання, водночас ОСОБА_2 не є співвласником домоволодіння і не має зареєстрованого місця проживання за адресою домоволодіння. Вказує, що дії вказані у протоколі про адміністративне правопорушення не грунтується на жодних доказах, наявних в матеріалах справи, окрім голослівних пояснень самого ОСОБА_2 . Заявив клопотання про фіксування судового засідання.

Потерпілий ОСОБА_2 суду пояснив, що 15.08.2024 року повертаючись до дому побачив, як невідомі люди виносять з будинку його речі, взявши зброю для самооборони, оскільки на нього виражались нецензурною лайкою. Потім коли приїхала поліція, вони забрали зброю та зайшли разом до будинку. Вказує, що в будинку, а саме в половині ОСОБА_14 , він проживає чотири роки.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона є колегою ОСОБА_1 , яка того дня, попросила її допомогти винести речі з будинку, оскільки хоче зробити ремонт. Коли почали спаковувати речі, прийшли два чоловіка,робітники, та почали виносити речі під навіс. Потім з`явився ОСОБА_16 та почав погрожувати всім пістолетом. Вони злякались та пішли до будинку, де мешкає ОСОБА_14 . Остання пояснила ОСОБА_16 , що має намір провести ремонт. Після чого ОСОБА_17 викликала поліцію. ОСОБА_14 відносно ОСОБА_16 не висловлювалась нецензурно, не погрожувала, а навпаки, останній їм погрожував. Зауважила, що саме ОСОБА_17 викликала поліцію, а чому на неї склали протокол їй невідомо.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що ОСОБА_16 це її внук, якого вони забрали з інтернату, який проживав з ними до 18 років. 15.08.2024 вона побачила, що виносять речі із кімнати її доньки, оскільки хотіли робити ремонт. Дочка не перешкоджала, щоб ОСОБА_16 проживав із нею в будинку. ОСОБА_19 з Пашею не сварилися. ОСОБА_20 складається з двох частин. ОСОБА_16 пішов з будинку, оскільки його не влаштовували умови проживання.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що 15.08.2024 до нього подзвонив син та повідомив, що на подвір`ї знаходять люди, які виносять речі де проживає його син, для проведення ремонту. Потім він звернувся до поліції за допомогою. В поліцію дзвонив особисто, приблизно о 17.00.

Вислухавши покази учасників провадження, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Пунктом 3 ч.1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству

Відповідно до Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Відповідно до ч.1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру; сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності; .

Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП, визначає, що вчинення насильства в сім`ї, - умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї Отже, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Вирішуючи справу, суд наголошує, що перш за все, насильством є застосування силових методів, або психологічного тиску за допомогою погроз, свідомо спрямованих на слабких або тих, хто не може чинити опір, тобто переш за все це будь-яке застосування сили щодо беззахисних. Для визнання факту домашнього насильства слід звернутися до його ознак, якими є умисність - тобто наявність в діях наміру, спрямованого на досягнення бажаного результату; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство по відношенню до своєї жертви. Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством.

Конфлікт - це зіткнення протилежно спрямованих, несумісних одна з одною потреб, інтересів, соціальних установок, планів тощо у свідомості окремої особи, яке виникає в міжособистісних взаємодіях окремих осіб чи груп. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Для конфлікту як способу взаємодії характерним є баланс (рівність) сил між його учасниками, владний баланс (симетричні відносини), що характеризується здатністю кожної зі сторін однаково впливати на процес конфлікту, відносною рівністю фізичних сил, соціально-психологічної адаптованості, соціального статусу, стану здоров`я, ментального розвитку тощо.

Різниця між конфліктом та насиллям, за вчинення кого передбачена відповідальність, полягає у тому, що у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди, а не прагненням розв`язати спір. При цьому маніпуляції можуть бути як стилем поведінки в конфлікті так і проявами домашнього насильства (наприклад: газлайтинг - певні примушування постраждалої сумніватися в своїй адекватності та/чи в адекватності свого сприйняття навколишнього середовища, вік тім блейдинг - явище/поведінка, в основі якої знаходиться звинувачення постраждалої у провокування насильства щодо неї або в тому, що відносно неї було вчинено насильство ). Самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання чи словесні образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи, при цьому такі дії повинні викликати у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Як вбачається з пояснень сторін, у їхніх стосунках має не вирішене питання щодо користування, володіння та розпорядження спільною власністю, у якому явне зіткнення протилежних інтересів і поглядів, цінностей, напруження і крайнє загострення суперечностей, яке може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони, тобто зазначені особи, які не є залежними одна від одною, не мають жодних переваг у фізичному стані, економічно не залежними, з приводу якого відсутнє порозуміння, за відсутності доказів домінанту насильника над жертвою, на глибоке переконання суду, мав місце саме конфлікт сторін, що за наведених ними обставин, не вказує на вчинення з боку ОСОБА_1 саме домашнього насильства.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, поліцейським, який складав протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №010393, форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства не була проведена, як і не було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, як спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України, як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я.

Отже, в даному протоколі не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яка передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Більш того, з матеріалів справи не вбачається і умислу ОСОБА_1 на вчинення інкримінованого правопорушення, як обов`язкової складової частини адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Сам протокол не містить відомостей про наявність в її діях такого умислу.

Отже, обставини викладені у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому відсутні як об`єктивна. так і суб`єктивна сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності.

Особа, уповноважена складати протокол, належним чином не виклала суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що призвело до неконкретності змісту зазначеного протоколу.

З огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, суд вважає, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є достатнім та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні правопорушення.

Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому правопорушенні.

Отже, встановлені при розгляді справи про адміністративне правопорушення обставини не переконують суд у наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами, справа підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст.7, 173-2, 247, 268, 278, 283, 284, 294КУпАП, суддя -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутності в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровськогоапеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровськапротягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя /підпис / С.В. Чудопалова