Номер провадження: 33/813/1560/24
Номер справи місцевого суду: 523/4003/24
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №731691, 24.02.2024 о 21:40 год., ОСОБА_1 в м. Одеса, у дворі буд. 22Б по вул. Ак. Заболотного, керував автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота; поведінка, що не відповідає обстановці; порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку відмовився, чим п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. в дохід держави.

Не погодившись з вищевказаною постановою суду, 26.04.2024 року ОСОБА_1 та засобами поштового зв`язку адвокат Сидоренко Н.А. звернулися одночасно до суду з апеляційними скаргами. Постановою Одеського апеляційного суду від 14.05.2024 апеляційні скарги були повернуті з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження та відсутності клопотання про його поновлення.

22.05.2024 засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 повторно звернувся з апеляційною скаргою на наведену постанову, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд скасувати постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2024 року та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. Також в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що в судове засідання не викликався, з оскаржуваною постановою ознайомився в Єдиному державному реєстрі судових рішень, яка була оприлюднена 18 квітня 2024 року.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з відеозаписів, які наявні в матеріалах справи, не вбачається, які документи працівники поліції вимагали пред`явити їм від ОСОБА_1 та з якої причини. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним та беззаперечним доказом доведення вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а інших доказів таких як: свідчення свідків, рапорти, тощо, складені підчас вчинення правопорушення відсутні. Доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом матеріали справи не містять, зокрема і представленими відеозаписами переміщення автомобіля марки «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 не зафіксовано. Наявні в матеріалах справи відеозаписи містять розбіжності у часі, що призводять до логічного та правового висновку про відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів також зазначає, що з боку працівників поліції мало місце зловживання їхніми правами, оскільки останні до ОСОБА_1 застосовували фізичну силу та кайданки, що, в свою чергу, слідувало, що ОСОБА_1 не міг фізично відповідати на запитання на власний розсуд. Більш того, в цей день о 21 год. 55 хв. було оголошено повітряну тривогу, проте будь-яких дій з боку поліцейських, які б були направлені на забезпечення укриттям ОСОБА_1 не було здійснено.

Скаржник також зазначає, що оскільки він не керував транспортним засобом, то не набув статусу особи, що мала пройти огляд на стан сп`яніння, крім того, ця вимога була озвучена лише через 2 години після складення протоколу, що позбавило будь-якої доцільності в її проведенні.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Так, статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи судом першої інстанції відносно ОСОБА_1 був здійснений за його відсутності, копія оскаржуваного рішення останньому не надсилалась. Постанова від 15 квітня 2024 року була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 18 квітня 2024 року.

За таких обставин, ОСОБА_1 був позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виконання даного пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №731691 від 24.02.2024 (а.с. 1);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с. 5);

- відеозаписам події, яка сталася 24.02.2024 (а.с. 6).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою судді Сувовровського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2024 року та порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом матеріали справи не містять, зокрема, представленими відеозаписами.

Проте зазначені доводи є необґрунтованими, зважаючи на те, що з досліджених апеляційним судом відеозаписів з ПВР №471000, 471020 вбачається, транспортний засіб автомобільної марки «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 стоїть посеред дороги з увімкненими фарами, перешкоджаючи рух іншим транспортним засобам. На запитання працівників поліції, як він тут опинився і куди прямував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, ОСОБА_2 конкретних відповідей та пояснень не надав, при цьому під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не оспорював, що керував транспортним засобом.

Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 256 КУпАП, ОСОБА_2 міг скористатися своїм правом та зазначити в протоколі про адміністративне правопорушення, що він не керував транспортним засобом, проте від викладення пояснень останній відмовився.

В апеляційній скарзі, скаржник зазначає, що відеозаписи, які наявні в матеріалах містять розбіжності у часі, що призводять до логічного та правового висновку про відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, проте зазначені доводи апеляційним судом розцінюються критично, з огляду на те, що хоч відеозапис і містить фіксацію із часом подій з 21:46 год, проте зафіксовані події, зокрема, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в необхідному обсязі, дає підстави вважати встановленим факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, про те, що з відеозаписів, які наявні в матеріалах справи, не вбачається, які документи працівники поліції вимагали від ОСОБА_1 вимагали їм пред`явити та з якої причини, апеляційний суд відхиляє, з огляду на те, що вони спростовуються матеріалами справи та не заходяться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів апеляційної скарги, що з боку працівників поліції мало місце зловживання їхніми правами, оскільки останні до ОСОБА_1 застосовували фізичну силу та кайданки, що, в свою чергу, слідувало, що ОСОБА_1 не міг фізично відповідати на запитання на власний розсуд, та в цей день о 21 год. 55 хв. було оголошено повітряну тривогу, проте будь-яких дій з боку поліцейських, які б були направлені на забезпечення укриттям ОСОБА_1 не було здійснено, апеляційний суд зазначає наступне.

З відеозаписів з ПВР №471000, 471020 вбачається, що після того, як ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, останній здійснив спробу втечі з місця події, проте працівники поліції наздогнали його та одягнули на нього кайданки, які в подальшому у відділені поліції були зняті. Проте, склад правопорушення складає відмова від проходження огляду, обставин, які б свідчили про фізичний або психологічний тиск, який би вплинув на відмову від проходження огляду з наявних доказів не вбачається, тому дії ОСОБА_1 щодо відмови від проходження огляду слід вважати добровільними.

Посилання ОСОБА_1 на незабезпечення його укриттям під час повітряної тривоги на склад адміністративного правопорушення не впливають, підставою звільнення від відповідальності бути не можуть, пройти огляд він міг і по її закінченню.

Доводи апеляційної скарги, що він не керував транспортним засобом та не набув статусу особи, що мала пройти огляд на стан сп`яніння, і вимога була озвучена лише через 2 години після складення протоколу, що позбавило будь-якої доцільності в її проведенні, суд також відхиляє, оскільки факт керування транспортним засобом за обставинами цієї справи ОСОБА_1 не спростований, а процедура проведення огляду в даному випадку не має значення, оскільки протокол серії ААД №731691 був складений саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, яка утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним та беззаперечним доказом доведення вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а інших доказів таких як: свідчення свідків, рапорти, тощо, складені підчас вчинення правопорушення відсутні.

Проте такі є безпідставними, оскільки, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №731691 від 24.02.2024, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення також підтверджується направленням на огляд водія транспортного засобу та відеозаписами події. Крім того, аналіз положень ч. 2 ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1395 від 07.11.2015, свідчить про надання такому доказу як відеозапис з нагрудної камери (відеорегістратора) ознак найважливішого доказу для з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. З огляду на здійснення фіксування події за допомогою портативних відеореєстраторів, у працівників поліції не виник обов`язок залучати свідків для підтвердження відмови від проходження огляду та збирати інші по справі докази.

Дії працівників поліції поза межами складання протоколу не можуть бути предметом оцінки у цій справі, ОСОБА_1 не позбавлений права їх оспорювати у визначеному законом порядку, тому підставою скасування постанови суду бути не можуть.

Таким чином, постанова судді місцевого суду відповідає вимогам закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції прийнято законне рішення, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2024 року .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова