Справа № 752/8276/24
Провадження №: 3/752/3983/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2024 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли

відГоловного управління Національної поліції у м. Києві (Відділ поліції в річковому транспорті)
пропритягнення до адративної відповідальності за ч. 6 ст. 130 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання - АДРЕСА_1
за участіОСОБА_1 , захисника Арлахова А.О.,

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АА № 299079 від 14.04.2024 (надалі по тексту - протокол).

Відповідно до зазначеного протоколу (дослівно): "14.04.2024 о 12:30 ОСОБА_1 на річці Дніпро біля острова Ольгин, керував гумовим човном "Storm" з двигуном Suzuki-2,5 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нечітка мова). Тест проводився за допомогою приладу Drager ARLH-0137. Результат огляду: 0,26 %. Рухався без посвідчення судноводія".

В якості доказу події та складу адміністративного правопорушення до протоколу приєднано лазерний компакт диск з записами нагрудних камер співробітників патрульної поліції, роздруківку з пристрою Drager mobile printer з показником 0,26 % (номер приладу дата і час проведення огялду не читабельні), акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

У ході розгляду справи ОСОБА_1 надав суду усні пояснення, повідомивши, що має у власності гумовий човен, 14.04.2024 пішов на риболовлю, випив до цього 50 гр горілки та поїв.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Арлахов А.О. заявив клопотання про закриття провадження у справі відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, яке обґрунтував неправомірністю складання протоколу про адміністративне правопорушення, невідповідністю його вимогам КУпАП, відсутністю необхідності отримувати посвідчення судноводія для керування гумовим човном "Storm", знаходженням показника газоаналізатора на межі допустимої похибки, а також посилався на те, що його підзахисний не є суб`єктом адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 130 КУпАП, йому не надали сертифікат на прилад, не роз`яснили права, а назву приладу, який використано, вказано неправильно.

Для долучення до матеріалів справи захисник надав документацію на човен.

Проаналізувавши фактичні обставини за наслідками дослідження матеріалів справи, заслуховування пояснень, переглянувши в залі судового засідання на робочому комп`ютері відеозаписи з нагрудної камери співробітників поліції, суд (суддя) зазначає наступне.

Частиною 6 ст. 130 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені ч. 5 цієї статті, вчинені особами, які не мають права керування річковими, морськими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами, тобто (далі -цитування диспозиції ч. 5 ст. 130 КУпрАП) за керування річковими, морськими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

У той же час у ч. 5 ст. 130 КУпАП встановлено стягнення для винуватої особи у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк десять діб, з позбавленням права керування всіма видами плавучих засобів на строк від одного до трьох років.

Вимоги до змісту протоколу та оформлення про адміністративне правопорушення закріплені у ст. 256 КУпАП, де вказано, що у ньому зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи; відомості про заподіяння матеріальної шкоди (у разі її наявності).

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Приписи ст. 130 КУпАП як і більшість статтей цього кодифікованого акта є бланкетними, тобто вимагають посилання на нормативний акт, про порушення якого йдеться.

Натомість у протоколі від 14.04.2024 відсутнє посилання но норму законодавства, порушення якої вбачається та яка зобов`язує кермувальника судна, яким виявився надувний човен "Aqua-Storm", який має максимальну потужність 1,8 кВт та довжину 2,5 м (згідно зі специфікацією), мати документ, який підтверджує право керування річковими, морськими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами.

Поряд з цим, у протоколі, чи інших, приєднаних до нього документах, не визначено, до якого виду суден належить той човен, яким керував ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на відсутність у протоколі посилання на законодавчий чи/або підзаконний акт, порушення якого вбачалося уповноваженим інспектором, при розгляді справи по суті нагальним видається з`ясування обставин того, чи належить ОСОБА_1 до суб`єктів адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 130 КУпАП.

Так, визначення поняття судна міститься у Законі України Закону України "Про внутрішній водний транспорт", під яким розуміється самохідний чи несамохідний плавучий транспортний засіб, що використовується: для перевезення вантажів, пасажирів, багажу і пошти, для рибогосподарської діяльності, розвідки і видобування корисних копалин, пошуку і рятування людей та суден, що зазнають лиха на воді, буксирування, штовхання або ведення складу інших суден чи плавучих об`єктів, здійснення аварійно-рятувальних, шляхових, гідротехнічних, навігаційно-гідрографічних робіт, обслуговування суден і пасажирів у річковому порту (терміналі) чи піднімання затонулого майна; для здійснення державного нагляду за безпекою судноплавства, охороною навколишнього природного середовища і водних біоресурсів; для відпочинку (прогулянок, туризму, любительського рибальства); для занять спортом; для наукових, науково-дослідних, навчальних і культурних цілей.містяться наступні визначення (ст. 1).

Також зазначений Закон містить, серед іншого, такі визначення:

- річкове судно, тобто судно, яке за технічними характеристиками придатне та у встановленому порядку допущене до експлуатації виключно у визначених зонах внутрішніх водних шляхів;

- спортивне судно, тобто моторне, веслове або вітрильне судно, що використовується виключно для занять спортом та обслуговується під час плавання спеціально підготовленими особами (екіпажем);

- мале судно, тобто будь-яке судно довжиною до 20 метрів (крім пасажирських суден, буксирів та штовхачів, призначених для ведення складу суден, які не є малими, плавучого обладнання, криголамів, поромів, плавучого обладнання суднових шлюпок і плотів, спортивних суден, а також водних мотоциклів і засобів для розваг на воді).

Відповідно до ст. 41 названого Закону до керування малими суднами, що підлягають обов`язковій реєстрації у Судновій книзі України, та водними мотоциклами допускаються особи, які досягли 18-річного віку; мають кваліфікацію, підтверджену безстроковим міжнародним посвідченням на право управління прогулянковим судном, посвідченням судноводія малого судна/водного мотоцикла, виданим до набрання чинності цим Законом.

Регламентація реєстрації суден у Державному судновому реєстрі України та Судновій книзі України міститься у Порядку реєстрації суден у Державному судновому реєстрі України та Судновій книзі України, що затверджений наказом Міністерства інфраструктури України від 11.04.2022 № 203.

Відповідно до п. 2 цього Порядку його дія не поширюється на: військові кораблі; катери, шлюпки та інші плавучі засоби, що належать будь-якому судну та призначені для забезпечення безпечної експлуатації цього судна; засоби для розваг на воді; антикварні та історичні судна та їх копії, позначені як такі виробником; малі та спортивні судна довжиною до 4 метрів без двигуна або оснащені механічним двигуном (двигунами) із загальною максимальною потужністю до 10 кВт, які не використовуються для рибогосподарської діяльності, перевезення вантажів та/або пасажирів з метою провадження підприємницької діяльності; веслові байдарки (каяки), каное, гондоли, катамарани (водні велосипеди).

Проведений в судовому засіданні аналіз приписів Закону України "Про внутрішній водний транспорт" та інших підзаконних нормативно-правових актів не дозволив суду (судді) самостійно встановити обов`язок кермвальтника судна, яке використовується для відпочинку (любительського рибальства), з двигуном потужністю 1,8 кВт та довжиною 2,5 м мати документ, який посвідчує право керування річковими, морськими, спортивними суднами.

Наявність такого обов`язку не відповідає приписам Порядку реєстрації суден у Державному судновому реєстрі України та Судновій книзі України.

При цьому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати доказом у справі в розумінні вимог ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, що у ньому викладені, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

За приписами п. 1 ч. 7 ст. 56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з викладеним, доводи захисника з приводу того, що його підзахисний не є суб`єктом адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 130 КУпАП є обґрунтованими і вірними, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП з огляду на відсутність складу адміністративного правопорушення.

У той же час доцільно зауважити про невідповідність процедури огляду судноводія, яку було застосовано до ОСОБА_1 .

Так, у ч. 2-4 ст. 266 КУпАП унормовано, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Згідно з п. 2 розділу І Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі по тексту Інструкція № 1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

З дослідженого відеозапису не вбачається у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, на наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення під час проведення огляду ОСОБА_1 , останньому вказане не було, не повідомлено про початок процедури огялду на стан сп`яніння, не роз`яснено права, не встановлено, чи погоджується він з результатами огялду.

Дійшовши висновку про закриття провадження у справі, суд (суддя) відхиляє заперечення захисника в частині того, що ОСОБА_1 не надали сертифікат на прилад, адже представлення сертифікату для ознайомлення проводиться на прохання особи, яка проходить огляд. Так, у п. 5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 передбачено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Що стосується доводів захисника про похибку приладу, то вони також відхиляються з посиланням на положення Віденської Конвенції про дорожній рух. Так, у ст. 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01.051971, міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках - в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Разом з тим, вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів Конвенції, настає алкогольне сп`яніння.

Проте Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25% у повітрі, що видихається, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові - 0,2 ‰.

Пунктом 7 розділу ІІ "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ Україн та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, визначено, що встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Показник, про який указав захисник, виходить за межі допустимої похибки.

Таким чином, заперечення захисника адвоката в цій частині також відхиляються.

Щодо решти можливо непроаналізованих заперечень захисника суд (суддя) зазначає наступне. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02.2010).

За наведених обставин, керуючись ст. 9, 23, 130, 247, 266, 280, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 130 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко