Номер провадження: 33/813/2400/24
Номер справи місцевого суду: 513/1487/23
Головуючий у першій інстанції Миргород В.С.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Булацевської Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Реу Руслана Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Саратського районного суду Одеської області від 02.09.2024 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн..

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №172820, складеним 30 вересня 2023 року поліцейським СРПП ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Келембет А.В., згідно якого ОСОБА_1 30 вересня 2023 року о 19:00 по вул. Мельничній в смт Сарата, Білгород-Дністровського району Одеської області керував автомобілем марки ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, невнятна мова, різкий запах алкоголю з рота. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Саратського районного суду Одеської області від 02.09.2024 року, прийняти нову постанову, якою провадження по справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що складений протокол про адміністративне правопорушення є незаконним, адже в матеріалах справі відсутні належні та допустимі докази підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом .

Зазначали, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки показам свідка ОСОБА_3 та не враховано при винесенні оскаржуваної постанови.

Вважали, що наявний відеозапис в матеріалах справи не відтворює у повному обсязі подій які пов`язані із складенням протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а працівниками поліції останній був зупинений біля свого автомобіля, який було припарковано біля будинку № 14 по вул. Мельничної ,смт. Сарата.

Зазначали, що судом першої інстанції помилково сприйнято, що ОСОБА_1 сказав працівникам поліції, що він тільки приїхав, адже він сказав, що переїхав, як зафіксовано на 9 секунді відеозапису.

Також вважали, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості викласти у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення свої пояснення, адже матеріали було складено без його присутності, а суд першої інстанції не надав належної оцінки письмовим поясненням ОСОБА_1 в яких останній заперечував факт керування.

Вважали, що працівниками поліції було порушено вимоги КУпАП та Інструкції у зв`язку з чим було порушено право на захист ОСОБА_1 ..

Зазначали, що в матеріалах справи відстуні всі необхідні документи у вигляді направлення на проведення медичного огляду та акту огляду на стан сп`яніння, що є порушенням вимог Інструкції та КУпАП, а протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом вини ОСОБА_1 ..

Вважали, що в протоколі про адміністративне правопорушення посада, звання та п.і.б. поліцейського повинні бути зазначені друкованими літерами, що в даному випадку порушує вимоги Інструкції.

Зазначали, що твердження суду першої інстанції , що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР не підтверджено жодними доказами у справі, а сама по собі відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння не може вказувати на наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст 130 КУпАП, тому вважали , що суд першої інстанції мав упереджений характер при винесенні оскаржуваної постанови.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши пояснення адвоката Реу Р.В., ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), згідно якої огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 9 Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п.п. 7-8, 15 Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №172820, складеним 30 вересня 2023 року ;

- рапортом поліцейського СРПП ВП №1 Б-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції А.Келембет;

-відеозаписом події з CD диску від 30.09.2023 року.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Апеляційним судом перевіряючи мотиви з яких виходив суд першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив вірний висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №172820, складеним 30 вересня 2023 року, згідно якого ОСОБА_1 30 вересня 2023 року о 19:00 по вул. Мельничній в смт Сарата Біілгород-Дністровського району Одеської області керував автомобілем марки ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, невнятна мова, різкий запах алкоголю з рота. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.. Зазначеними діями ОСОБА_4 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Рапортом поліцейського СРПП ВП №1 Б-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції А.Келембет, згідно якого 30.09.2023 року при патрулюванні смт.Сарата по вул.Мельнічній приблизно о 19-00 год. було зупинено автомобіль ВАЗ-2101 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , при перевірці документів було виявлено різкий запах алкоголю з порожнини рота та на місці зупинки автомобіля було запропоновано продути алкотестер «Драгер» або проїхати до Саратської ЦРЛ для проходження медогляду на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився на відеозапис. Було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення та ставити підпис у протоколі.

Вказаний рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника, а тому не є доказом винуватості особи, проте інформує про певну послідовність дій працівника поліції при оформленні ним протоколу про адміністративне правопорушення. У постанові у справі № 524/5741/16-а, яку Верховний Суд прийняв 20.05.2020 року зазначено, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, відображені події, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме пояснення ОСОБА_1 , що він служить у ЗСУ та тільки приїхав з позицій, повідомлення поліцеськими про те, що в них є підозра, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`янніня, так як від нього чутно різкий запах алкоголю, пропозиція поліцейського пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, роз`яснення наслідків не вчинення таких дій та дій водія щодо ухилення від огляду, відмова від підпису ОСОБА_1 процесуальних документів.

Сукупність вищевказаних доказів підтверджують те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу поліцейського фактично своїми діями та поведінкою відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять відео на момент зупинки 30.09.2023 року транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , а наявний відеозапис в матеріалах справи не відтворює у повному обсязі подій які пов`язані із складенням протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а працівниками поліції останній був зупинений біля свого автомобіля, який було припарковано біля будинку № 14 по вул. Мельничної ,смт. Сарата апеляційним судом вважаються не слушним, адже за інформацією, що міститься у відеозапису під назвою 0000000__0002 на 00:08 ОСОБА_1 , пояснює що зараз у відпусці , тільки що приїхав, на запитання поліцейського -Де працюєте? відповів, що служе в ЗСУ . На відеозапису присутні всі необхідні реквізити, що дають вважати його достовірним. Жодних клопотань з приводу призначення судових експертиз стосовно вирішення питання про достовірність і належність доказу у вигляді відеозаписів наявних в матеріалах справи ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду справи не заявлялось, тому вбачаючи викладені обставини такі доводи на задоволення не заслуговують.

Щодо доводів апеляційної скарги, що складений протокол про адміністративне правопорушення є незаконним, адже в матеріалах справі відсутні належні та допустимі докази підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом не заслуговують на задоволення адже належними та допустимими доказами не спростовано доказів наявних в матеріалах даної адміністративної справи.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки показам свідка ОСОБА_3 , апеляційний суд частково погоджується з відповідними доводами захисту , однак зазначає, що покази надані ОСОБА_3 ,про те що вона з чоловіком ОСОБА_1 30.09.2023 року з ранку переїхали на нову квартиру, куди перевезли на автомобілі ВАЗ 2101 свої особисті речі, не впливають на оцінку обгрунтованості обвинувачення та законність судового рішення тому, що пояснення ОСОБА_3 не відповідають обставинам встановленим за матеріалами справи. Вітсутність такого посилання в оскаржуваному рішенні є незначним порушенням якє на думку суду не вплинуло на законність постанови.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції помилково сприйнято, що ОСОБА_1 сказав працівникам поліції, що він тільки приїхав, адже він сказав, що переїхав, як зафіксовано на 9 секунді відеозапису є не слушними, адже з відеозапису під назвою 0000000__0002 на 00:08 хв ОСОБА_1 , пояснює що зараз у відпусці , тільки що приїхав, на запитання поліцейського -Де працюєте? відповів, що служе в ЗСУ, враховуючи, що жодними належними та допустимими доказами цього факту не спростовано, апеляційний суд залишає такі доводи без задоволення.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості викласти у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення свої пояснення, адже матеріали було складено без його присутності, а суд першої інстанції не надав належної оцінки письмовим поясненням ОСОБА_1 в яких останній заперечував факт керування є необгрнутованими та такими, що суперечать матеріалам вищевказаного відеозапису на 02:14 хв ОСОБА_1 , пояснює що відмовляється від проходження процедури встановлення стану алкогольного сп`яніння та від ознайомлення та проставлення підспису у процесуальних документах, пов`язаних із оформленням даного адміністартивного правопорушення, тому такі доводи задоволенню не підлягають.

Щодо доводів, що працівниками поліції було порушено вимоги КУпАП та Інструкції у зв`язку з чим було порушено право на захист ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає їх необґрунтованими належними та допустимими доказами, адже дії поліцейських ОСОБА_1 та його захисником не оскаржувались, а також такі докази ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду не надавались.

Щодо доводів апеляційної скарги, що матеріали справи не містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, яке взагалі не складалось і не видавалось працівниками поліції, не заслуговують на задовлення, адже з відеозапису наявного в матеріалах справи було зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння з огляду на те, що особа відмовилася від проходження такого огляду.

Доводи апеляційної скарги, що в протоколі про адміністративне правопорушення посада, звання та п.і.б. поліцейського повинні бути зазначені друкованими літерами, що в даному випадку порушує вимоги Інструкції, апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції надано належної правової оцінки, до того ж при дослідженні протоколу , апеляційним судом було встановлено, що всі необхідні реквізити поліцейського чітко відображені та є придатними для читання, при цьому такі дії поліцейських не оскаржувались у встановленому законом порядку, тому враховуючи викладене апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Зазначали, що твердження суду першої інстанції , що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР не підтверджено жодними доказами у справі, а сама по собі відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння не може вказувати на наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст 130 КУпАП, тому вважали, що суд першої інстанції мав упереджений характер при винесенні оскаржуваної постанови, апеляційний суд вважає такі доводи необгрунтованими та такими, що суперечать переглянутими апеляційним судом доказів наявних у справі, а саме відеозапису 0000000__0002, протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту працівника поліції, який має орієнтовну інформацію у сукупності підтверджуючу обставини даного адміністративного правопорушення.

Досліджені та перевірені судом обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п. 1.3 ПДР).

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).

Отже, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Доводи ж апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди ОСОБА_1 зі складенням щодо нього протоколу та ухваленням постанови судом.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Саратського районного суду Одеської області від 02.09.2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 25 жовтня 2024 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький