Справа №461/6154/24
Провадження №3/461/2476/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року суддя Галицького районного суду міста Львова Павлюк О. В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 19.07.2024 близько 21:30 год. перебував на об`єкті, який знаходиться під охороною військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 002069 від 19.07.2024 наданому «КНП ЛОР ЛОМЦП та ТУ».

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій повідомив, що свою вину визнає повністю, просить суворо не карати та, у разі накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу, просить його розтермінувати.

Згідно зі ст. 245 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності зі законом.

Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, диспозиція частини 3 статті 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів,психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осібна території військової частини в нетверезому стані,у стані наркотичного чи іншого сп`яніння,або виконанням обов`язків військової служби в нетверезому стані,у стані наркотичного чи іншого сп`яніння,а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені особою в умовах особливого періоду.

Стаття 1 Закону України «Про оборону України» регламентує, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 (затверджений Законом України від 17 березня 2014 №1126-У11 «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію»), на території України почав діяти з 17 березня 2014 року особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це час, період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до абз. 7 ст. 4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно зі ч. 4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі.

Крім того вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності підтверджується:

- протоколом про військове адміністративне правопорушення серії НГУ № 279823 від 20.07.2024;

- тестуванням на алкоголь до протоколу № 2069 за допомогою приладу «Drager», результат тесту 1,97 ‰;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежень» № 002069 від 19.07.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;

- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежень» № 002069 від 19.07.2024.

За таких обставин, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає, що на нього має бути накладено стягнення у виді штрафу.

Згідно зі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а у разі оскарження такої постанови - не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Стаття 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. Отже нормами КУпАП передбачено лише розгляд питання про відстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, тоді як розстрочка сплати штрафу передбачена законом.

Аналіз наведених норм вказує на те, що розстрочка штрафу - це надання судом права на оплату штрафу рівними частинами протягом певного терміну, відстрочка штрафу - це надання судом права здійснити оплату штрафу з відстроченням платежу на визначений термін (наприклад на один місяць).

Згідно зі статтею 268 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є забезпечення виконання винесеної постанови, що обумовлює необхідність застосування усіх передбачених КУпАП заходів забезпечення виконання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та застосування накладеного адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.

Розмір штрафу, який призначається судом як адміністративне стягнення, та який в свою чергу є достатньо великим у порівнянні зі встановленою в Україні мінімальною заробітною платою, тому суд приходить до висновку, що сплата штрафу у розмірі 17000,00 грн. одним платежем становитиме для правопорушника надмірний тягар.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе відстрочити сплату штрафу у повному обсязі та призначити штраф із розтермінуванням виплати певними частинами строком на шість місяців.

Згідно зі ст. 303 КУпАП, у разі відстрочки виконання постанови строк давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 283, 284, 301, 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

2. Розстрочити ОСОБА_1 виплату суми штрафу строком на 6 (шість) місяців з виплатою штрафу по 2833 (дві тисячі вісімсот тридцять три) гривні 33 коп. щомісячно, починаючи з дня набрання постановою законної сили.

Постанову може бути оскаржено протягом 10-ти днів до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова з дня винесення постанови.

Суддя ПАВЛЮК О.В.