ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/17166/24

Провадження № 33/4820/496/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Бачук К.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Афадєєва В.В., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Афадєєва В.В. на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 червня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працює ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Стягнуто з нього судовий збір в дохід держави в сумі 605 грн 60 коп.

За постановою суду, 11 червня 2024 року о 06 год 23 хв ОСОБА_1 перебував за адресою проживання: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 у присутності малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюваннях нецензурною лайкою, принижуваннях, погрозах фізичною розправою, чим міг завдати шкоди її фізичному та психічному здоров`ю.

Такими діями ОСОБА_1 учинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Афадєєв В.В. просив постанову судді Хмельницького міськрайонного суду від 21 червня 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Уважав, що постанова суду першої інстанції незаконна та прийнята з порушенням норм матеріального права.

Стверджував, що висновки місцевого суду зроблені без повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів.

Зазначав, що жодних достовірних (переконливих) доказів завдання (або можливості завдання) потерпілій ОСОБА_2 будь-якої шкоди матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Також з матеріалів справи залишається незрозумілим, якої саме шкоди (фізичної, психічної тощо) могло бути завдано потерпілій (тобто, в чому саме така шкода полягає або може полягати).

Така неконкретність (розпливчатість) формулювання висунутого ОСОБА_1 обвинувачення є, на думку захисту, неприпустимою.

Звертав увагу суду на те, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та оскаржуваною постановою суду дане правопорушення нібито було вчинене 11 червня 2024 року о 06 год 23 хв, тоді як до поліції потерпіла ОСОБА_2 звернулася значно пізніше - 11 червня 2024 року після 20 год 00 хв (у протоколі прийняття заяви від 11.06.2024 р. вказаний час - 21.00), тобто більш як через 13 годин після цієї події.

Зазначене викликає певні сумніви в тому, що потерпіла дійсно відчувала страх за своє життя та здоров`я (тобто, чи дійсно їй могла бути заподіяна шкода психологічного характеру).

Зауважував, що всі документи, які є у справі та на які суд першої інстанції послався як на докази вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства, складені зі слів потерпілої ОСОБА_2 та відображають лише особисту її позицію (точку зору) на вказаний конфлікт, а тому не можуть вважатися належними, достовірними і достатніми доказами.

На думку захисту, суд першої інстанції не виконав свого обов`язку щодо повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, безпідставно притягнувши ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Афадєєва В.В. на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, заперечення проти апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_2 , приходжу до висновку про таке.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Указані вимоги при розгляді справи судом першої інстанції виконані.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підтверджена:

-відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення від 11 червня 2024 року серія ВАД №239514;

-рапортом про реєстрацію повідомлення на лінію «102» №14680 від 11 червня 2024;

-відомостями з протоколу прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 11 червня 2024 року;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 11 червня 2024 року;

-формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 11 червня 2024 року.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку та є достатніми для прийняття рішення по суті.

Диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4 та 14 частини першої цієї ж статті визначено, що: економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи

Стаття 3 Закону визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений з додержанням вимог ст.ст.256, 268 КУпАП, містить суть адміністративного правопорушення, опис встановлених обставин із зазначенням суті порушення, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Твердження апелянта про наявність лише побутового конфлікту та про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є необґрунтованими та обумовлені лише пом`якшенням своєї провини та звільненням від відповідальності взагалі.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не повною мірою з`ясовано обставини справи, є голослівними та такими, що повністю спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Адміністративне стягнення накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП, відповідає положенням ст.ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення і відповідає особі правопорушника.

З урахуванням викладеного, вважаю, що постанова суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження у справі, про що зазначає апелянт, - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 червня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Афадєєва В.В. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду М.С. Матущак