Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №33/4805/1260/24
Категорія ч.5 ст.126 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Гарбузюка Олександра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 14 серпня 2024 року, якою останнього визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 14 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 04.07.2024 о 08 год 41 хв за адресою: м Житомир, вул Л.Українки, 14, керував транспортним засобом Daimler Chrysler, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування такими транспортними засобами. Дане правопорушення вчинено повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Гарбузюк О.О., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказав, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та законності його зупинки. Звернув увагу, що в судовому засіданні 14.08.2024 ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнавав. В рапорті капрал поліції Д.Книшевич зазначив, що виявив транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , який порушив ПДР України, проте матеріали справи не містять відповідної постанови, а рапорт не містить зазначення обставин, які б спричинили зупинку транспортного засобу.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП не підтверджується доказами.

Так, частиною 2-4 ст.126 КУпАП встановлена відповідальність за: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч.5 ст.126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №745513 від 04.07.2024, згідно якого ОСОБА_1 04.07.2024 о 08 год 41 хв за адресою: м Житомир, вул Л.Українки, 14, керував транспортним засобом Daimler Chrysler, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування такими транспортними засобами. Дане правопорушення вчинено повторно протягом року. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП (а.с.1); довідку про отримання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії від 10.07.2024, згідно якої інформація щодо отримання посвідчення водія на право керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсутня, тобто посвідчення водія не отримував (а.с.2); довідку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП від 10.07.2024 (а.с.3); копію постанови Богунського районного суду м. Житомира від 07.08.2023 (а.с.4-6); рапорт поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Д.Книшевича від 04.07.2024 (а.с.7).

В той же час, суд першої інстанції при винесення оскаржуваної постанови не звернув уваги на те, що працівниками поліції не долучено до матеріалів справи належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за вказаних у протоколі обставин.

Між тим, обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції не було задокументовано, обґрунтовано та не доведено належними і допустимими доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та порушення ним положень Правил дорожнього руху, які б давали право працівникам поліції здійснити його законну зупинку. При цьому, наявний в матеріалах справи рапорт капрала поліції Д.Книшевича не можна покласти в основу обвинувачення особи у вчиненні адміністративного проступку, оскільки такий не містить посилання на конкретну причину зупинки та не підтверджений іншими доказами. Також, сам факт визнання ОСОБА_1 вини, у даному випадку, не може бути самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності (постанови Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі 537/2088/17 та від 22 липня 2019 року у справі 757/2757/16-а).

Враховуючи зазначені обставини, приходжу до висновку про недоведеність об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Гарбузюка Олександра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 14 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП - скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич