Справа № 720/2028/24
Провадження 3/720/836/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , за ст. 204-1 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

18 липня 2024 року близько 00 години 20 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка розташована на території Ванчиковецької територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області, перебуваючи на околиці с. Костичани Чернівецького району Чернівецької області вчинив спробу незаконного перетину державного кордону України, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон без належних документів, що посвідчують особу, де був затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на відстані 100 метрів від лінії держаного кордону, чим порушив вимоги ст.ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон».

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився без поважних для суду причин.

Відповідно до ст. 268 КУпАП вважаю, що адміністративну справу можливо розглянути у відсутності правопорушника.

Винуватість ОСОБА_1 у спробі незаконного перетину державного кордону України повністю підтверджується дослідженими судом доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення та затримання, поясненням правопорушника та іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України

Згідно ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання Державного кордону України будь-яким способом, поза пунктами пропуску через Державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України, без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, а суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Більше того, навіть за умови визнання особою свої вини у вчиненні правопорушення, такий факт не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності (постанова ВС/КАС № 537/2088/17 від 15 травня 2019 року).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Оцінивши у сукупності дослідженні докази, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у спробі незаконного перетину державного кордону України повністю доведена поза розумним сумнівом.

Так, його затримання під час руху до державного кордону України; перебування під час воєнного стану у нічний час в прикордонній зоні у безпосередній близькості до державного кордону України на відстані 100 метрів, в полі за межами населеного пункту; його поведінка в момент затримання; введення в оману працівників прикордонної служби та наявність у нього завчасно запакованих речей, поза розумним сумнівом свідчать про його спробу незаконного перетину державного кордону України з послідуючим переправою через р. Прут в Румунію.

Таким чином, оцінивши у сукупності дослідженні докази, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у спробі незаконного перетину державного кордону України, повністю доказана та його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини порушника, а також особу порушника, його майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за скоєне правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу та стягнути з нього на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 204-1 ч. 1, 221, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

Постановив:

Визнати винним ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Ляху Г.О.