КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 33/824/5266/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Бугаєнка Олександра Григоровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2024 року під головуванням судді Дорошенко С.І., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору, на підставі п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Судом установлено, що 24 серпня 2024 року о 04 год. 24 хв. ОСОБА_1 в Київській області, Білоцерківський район, м. Узин по вул. Ярослава Мудрого, 14, керував транспортним засобом, «Opel Vectra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Алкотест Драгер 7510», тест № 1029, результат 0,89% проміле, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з указаною постановою, 09 жовтня 2024 року адвокат Бугаєнко О.Г. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2024 року та закрити провадження у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції порушено норми процесуального і матеріального права та неповно встановлено обставини, які мають значення для справи.

При цьому вказує, що судом першої інстанції не досліджено відеозапис, який є не безперервним, не містить аудіо, тобто не чутно діалогу поліцейського та особи зображеної на відео.

Крім того зазначає, що на відео файлі не зафіксовано хто саме перебував за кермом транспортного засобу, що в свою чергу є не встановленим фактом, що саме водієм був ОСОБА_1 , а відтак і не було підстав для зупинення транспортного засобу.

Посилається на те, що поліцейським не зазначено якими саме технічними засобами користувалися, що також дає підстави вважати відеозаписи долучені до матеріалів справи не належними та недопустимими доказами.

Вважає, що протокол відносно ОСОБА_1 складено з порушенням норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Бугаєнка О.Г., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, у тому числі переглянувши відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції дотримано вказаних вимог закону.

Так, відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Згідно з даними чеку «DRAGER MOBILE PRINTER» протестовано особу - ОСОБА_1 - результат тесту - 0.89 проміле (а.с. 3).

Вивченням матеріалів справи встановлено, що відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 909001 від 24 серпня 2024 року, відповідно до змісту якого 24 серпня 2024 року о 04 год. 24 хв. ОСОБА_1 , в Київській області, Білоцерківський район, м. Узин по вул. Ярослава Мудрого, 14, керував транспортним засобом, «Opel Vectra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Алкотест Драгер 7510», тест № 1029, результат 0.89% проміле, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП

Вказане зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського моторола 477981; моторола 477915.

В графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - наявний, зауважень до якого подано не було (а.с. 1).

Наявні у справі докази узгоджуються між собою та у своїй сукупності свідчать про порушення ОСОБА_1 положень п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому їх правильно покладено судом першої інстанції в обґрунтування висновків про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1 30 КУпАП за встановлених обставин.

Крім того в судовому засіданні під час слухання справ в суді першої інстанції ОСОБА_1 визнав свою вину та вказав що 23 серпня 2024 року вживав спиртні напої.

Вказану обставину підтвердив також на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, а також в суді апеляційної інстанції під час надання пояснень.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис є не безперервним та не містить аудіо є непереконливими та спростовуються відеозаписом, який переглянутий під час апеляційного розгляду та який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи.

Одночасно з відеозапису убачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а тому доводи про те, що він не перебував за кермом є безпідставними.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» ПДР України, та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів порушення поліцейським законодавства при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, протокол складений в установленому законом порядку, з дотриманням вимог ст. ст. 256, 266 КУпАП.

В своєму рішенні від 29 червня 2007 року по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви N 15809/02 і N 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому водій зобов`язаний був на вимогу працівників поліції не тільки пройти огляд на стан сп`яніння, але й виключно у передбачені законом порядок і спосіб.

Скаржником не надано доказів, які б підтверджували його доводи, наведені в апеляційній скарзі, а під час перевірки законності постанови суду першої інстанції в порядку апеляційної процедури були досліджені всі матеріали справи, вивчені та перевірені усі заперечення скаржника стосовно обставин події адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції відповідно до статей 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, скаржником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Отже, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, а в його діях наявний склад вказаного адміністративного правопорушення, а тому апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2024 року - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Бугаєнка Олександра Григоровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар