Справа № 298/2005/24
Номер провадження 3/298/1367/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Ротмістренко О.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Стужиця Ужгородського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, тимчасово непрацюючого, за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 144719

від 28.09.2024, складеного стосовно ОСОБА_1 , 27 вересня 2024 року о 23 год. 20 хв. на околиці населеного пункту Стужиця Ужгородського району Закарпатської області на відстані 5000 метрів до лінії державного кордону на напрямку 25 прикордонного знаку Словацької Республіки виявлено та затримано гр. України ОСОБА_1 , який здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, а саме не виконав неодноразово повторену законну вимогу старшого лейтенанта ОСОБА_2 пред`явити документи, що посвідчують особу, з явною зневагою висловлювався до військовослужбовця, після чого так і не пред`явив документ, що посвідчує особу. Своїми діями порушив вимоги ст. 34 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, та пояснив, що 27 вересня 2024 року близько 23 год. до нього додому прийшли працівники СБУ з приводу встановлення обставин, які не стосуються вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, після чого забрали його з дому та відвезли на заставу, передавши прикордонникам. На заставі його протримали три дні до понеділка, після чого оформили вказаний протокол про адміністративне правопорушення. Вказав, що протокол про адміністративне правопорушення та інші документи, зокрема, пояснення, його змусили підписати. Також ОСОБА_1 вказав, що пояснення він особисто не записував та такі не відповідають дійсним обставинам. На третій день за ним знову прийшли співробітники СБУ та забрали його. Документи він не міг пред`явити працівникам ДПС, оскільки, коли його забирали працівники СБУ, він їх з собою не взяв. При цьому працівникам СБУ він надавав всю необхідну інформацію, в тому числі, документи, які посвідчують його особу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази по справі, суддя встановила таке.

Згідно зі статтями 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення

ОСОБА_1 , чи винен він у вчиненні такого і чи підлягає він адміністративній відповідальності, суддя виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком), згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 ст. 251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, протоколами про вилученні речей і документів, а також іншими вказаними у ній засобами і документами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, тягар доказування на предмет доведеності достатності доказів винуватості

ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення.

Обов`язок органу (особи), який склав протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За фабулою протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкриміновано невиконання повторної законної вимоги пред`явити документи, що посвідчують особу і такі його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 185-10 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у відкритій відмові виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

З метою доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення посадовою особою до протоколу про адміністративне правопорушення долучено: протокол про адміністративне затримання; згода на обробку персональних даних ОСОБА_1 ; інформація про особу ОСОБА_1 ; письмове пояснення ОСОБА_1 від 27.09.2024, в якому вказано, що перебуваючи в с. Стужиця, він не хотів показувати документ представникам ДПС; протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 27.09.2024 під час огляду виявлено та вилучено для тимчасовго зберігання у ОСОБА_1 речі та документи відсутні.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз доказів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , не дає підстав для беззаперечного висновку у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Жодних об`єктивних доказів, які б могли прямо чи опосередковано вказувати на наявність ознак вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого в

ч. 1 ст. 185-10 КУпАП матеріали адміністративної справи не містять.

Так, злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника прикордонної державної служби при виконанні ним службових обов`язків.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 у справі №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги».

Разом з цим, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься згода ОСОБА_1 від 27.09.2024, з якої вбачається, що 27.09.2024 він надав згоду на обробку його персональних даних (прізвище, ім`я, адреса, паспортні дані, ідентифікаційні та біометричні дані, громадянство), що спростовує наявність обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Водночас з протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 27.09.2024 убачається, що під час огляду ОСОБА_1 встановлено, що у останнього речі та документи відсутні.

Наведеним підтверджується надані в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснення, згідно з якими він вказав, що не пред`явив документи працівникам ДПС, оскільки таких у нього не було.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, зокрема, покази свідків, фото чи відео зйомка, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 дійсно перебував 27.09.2024 о

23 год. 20 хв. на околиці населеного пункту Стужиця на відстані близько 5000 метрів до лінії державного кордону, не виконував законну вимогу працівника прикордонної служби щодо пред явлення документів які посвідчують особу.

Крім цього, що матеріали справи не містять жодних доказів, якими б підтверджувався факт виконання старшим лейтенантом ОСОБА_2 у вказаному у протоколі про адміністративне правопорушення місці і часі службових обов`язків.

В ч. 1 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18) у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Наведені обставини у своїй сукупності, з урахуванням наданих ОСОБА_1 пояснень, позбавляють суддю можливості встановити в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, поза розумним сумнівом, а встановлена невідповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення об`єктивним обставинам справи, спростовує винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому діянні.

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи положення ст.40-1 КУпАП судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст. ст. 247, 283, КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за

ч. 1 ст. 185-10 КУпАП закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Великоберезнянський районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя Ротмістренко О.В.