ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2504/24 Справа № 243/6272/23 Суддя у 1-й інстанції - Воронков Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Круподеря Д. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 вересня 2024 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено судом першої інстанції, 29.10.2023 року о 18 годині 35 хвилин, в м. Слов`янськ біля перехрестя вул. Райдужна та вул. Героїв Пілотів, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Epica н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 7510», а також від проходження такого огляду у медичному закладі, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП. Від керування усунений.

Постановою судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 вересня 2024 року, щодо ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судові витрати.

З таким судовим рішенням не погодився ОСОБА_1 та оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення. На обґрунтування своїх вимог вказує, що матеріалами справи не доведено факту керування ним автомобілем, а тому відсутній правовий статус водія, щоб розповсюджувались вимоги п. 2.5 ПДР України.

Зазначив, що в той день з 18-19 години до 19-04 години він із дружиною їздили за ліками, вони зупинились біла двору знайомої та дружина пішла до неї, біля 19-20 годині до нього під`їхав автомобіль патрульної поліції, він надав документи та на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння відмовився, оскільки не є водієм та транспортним засобом не керував. Звертає увагу, що його автомобіль стояв біля будинку, а не на узбіччі.

Наголошує, що на відеозаписі на зафіксований факт керування транспортним засобом, у судовому засіданні свідки підтвердили, що він не рухався та поліцейські під`їхали, коли автомобіль вже стояв. Вказане також підтверджується додатком з його телефону, де зафіксовано, що з 18-19 до 19-04 автомобіль не рухався. При цьому, у 18-35 він був безперервно за кермом та не зупинявся співробітниками поліції.

Вказує, що в порушення вимог закону, відеозапис поліцейськими не вівся безперервно та має значну прогалину у 54 хвилини, вказане не дає можливості встановити достовірності фактичних обставин.

ОСОБА_1 та його захисник про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, про проведення судового засідання в режимі відеоконференції із Слов`янським міськрайонним судом Донецької області, однак у апеляційного суду не виявилось можливим провести з`єднання, оскільки з 11.05.2022 року у Слов`янському міськрайонному суді Донецької області запроваджено дистанційну роботу у доступному для виконання посадових обов`язків місці в режимі реального часу через Інтернет. Інших клопотань від сторони захисту не надходило.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за ознакою відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 647086 від 29.10.2023 року та відеозаписом, на якому зафіксовано обставини виявленого правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду, що момент виявлення порушення не можна ототожнювати з часом складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Норми діючого КупАП та Інструкції не вимагають щоб факт керування був зафіксований на відеозаписі поліціейських, законом передбачено лише доведення такого факту доказами.

Так, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував трансопртним засобом 29.10.2024 року о 18-35 годині, разом з цим, сам ОСОБА_1 не заперечує та навпаки вказує, що в даний час він керував трансопртним засобом, вказане також підтвердили свідки.

Твердження апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не є водієм, а тому на нього не розповсюджується необхідність виконання вимог п.2.5 ПДР України, є хибними, оскільки останній сам зазначив, що керував транспортним засобом, після зупинки з автомобіля не виходив та чекав дружину, щоб рухатись далі. Тобто ОСОБА_1 здійснив зупинку та в період такої зупинки до нього під`їхали працівники поліції, під час спілкування та перевірки документів, у водія виявлено ознаки сп`яніння.

Відповідно до п.1.10 ПДР України водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

В даному випадку поза розумним сумнівом встановлено, що ОСОБА_1 є водієм, та мав дотримуватись вимог ПДР України. Той факт, що працівники поліції під`їхали до автомобіля який стояв, не спростовує факту керування транспортним засобом, оскільки матеріали справи містять докази такого керування, зокрема показання самого ОСОБА_1 та свідків. Крім того, у рапорті поліцейського зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відповідно до відеозапису поліцейських, під час спілкування сам ОСОБА_1 не заперечив, що керував транспортним засобом, навпаки погодився та назвав марку та д.н.з авто, яким керував.

Таку позицію ОСОБА_1 у суді, що він не керував транспортним засобом, апеляційний суд вважає способом захисту та спробою уникнути від адміністративної відповідальності, оскільки беззаперечно доведено, що ОСОБА_1 керував автомобілем, зупинився на деякий час, залишався чекати в машині, щоб продовжити рух далі.

При цьому, виявлене ознаки сп`яніння є суб`єктивною думкою поліцейського, яку він складає на підставі аналізу дій водія під час спілкування із ним, а наявність або відсутність стану сп`яніння у водія перевіряється за допомогою проходження відповідного огляду. В даному випадку, водій ОСОБА_1 відмовився проходити такий огляд, за що передбачена адміністративна відповідальність.

У апеляційного суду не викликає сумніву в достовірності та належності відеозапису поліцейських, оскільки на ньому відображений певний перебіг подій, який не заперечує сам ОСОБА_1 та який дає підстави стверджувати про наявність у останнього усіх ознак складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Отже, будь яких доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, як за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційному суду не надано.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для скасування постанови судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 вересня 2024 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя