Справа №461/5920/24
Провадження №3/461/2413/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2024 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю особи, відносно якої складено протокол - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Мотрука М.Ю., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіцера служби охорони державної таємниці військової частини НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 172 20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

згідно протоколу ЛВ №44 від 11.07.2024 року, 10 липня 2024 року о 19 годині 10 хвилин, ОСОБА_1 перебував на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), в умовах правового режиму воєнного стану, у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу АЛКОНТ-М № 00237-15 від 10.07.2024 (результат 2,30%).

ОСОБА_1 у судовому засіданні факт вчинення ним інкримінованого правопорушення заперечив. Вказав, що не погоджувався з результатами огляду, а також зазначив, що за фактом наведеним у протоколі про адміністративне правопорушення протокол складався двічі. Крім того, вказав, що він не бажає надавити суду пояснення з приводу того, чи вживав він 10 липня 2024 року алкогольні напої та чи перебував він у стані алкогольного сп`яніння.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Мотрук М.Ю. П.О. у судовому засіданні просив закрити провадження у справі. З цього приводу подав письмові заперечення у яких зазначив наступні доводи та мотиви.

Посилаючись на положення КУпАП, практику ЄСПЛ та підзаконні нормативні акти, захисник зазначає, що, на його думку, у діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому правопорушення, протокол складено неуповноваженою особою, фабула адміністративного правопорушення наведеного у протоколі не відповідає диспозиції інкримінованої ОСОБА_1 статті КУпАП, огляд на стан сп`яніння проведено з порушення відповідної процедури, до його проведення були залучені особи в неупередженості яких у сторони захисту виникає сумнів.

Крім того, ОСОБА_1 та його захисник повідомили суд про те, що за фактом наведеним у протоколі про адміністративне правопорушення складено не один, а два протоколи.

Відтак, захисник просить звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі закрити.

Відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами підчас проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в умовах особливого періоду.

Статтею 245 цього ж Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При оцінці доказів суд керується принципом «поза розумним сумнівом», а саме, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Суду надано наступні досліджені в ході судового розгляду докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЛВ №44 від 11.07.2024, який містить формулювання суті вчиненого правопорушення, а також дані про учасників провадження;

- роздруківка огляду приладом Алконт-М №00237, згідно яких під час огляду ОСОБА_1 о 19 годині 13 хвилин 10.07.2024 виявлено результат 2,3 %, а також копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки даного приладу;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічних засобів № 1, згідно якого даний огляд проведено у зв`язку із виявленими ознаками запаху алкоголю з порожнини рота, порушенням координації рухів порушенням мови, різкою зміною забарвлення шкіряного покриву. Результати огляду на стан сп`яніння 2,30 %. У графі з результатами згоден міститься особистий підпис ОСОБА_1 . Також, наявні дані про осіб, які присутні під час огляду та особу яка його проводила;

- копія посвідчення офіцера - ОСОБА_1 , яка містить дані про військове звання, посаду та місце проходження ним служби;

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 про призначення ОСОБА_1 на посаду.

В ході розгляду справи, за клопотання сторони захисту, отримано пояснення від свідка ОСОБА_2 , який в судовому засіданні повідомив про те, що він не проводив ОСОБА_1 тестування приладом Алконт-М №00237, як це зазначено у відповідній роздруківці, а також не проводив огляд даного військовослужбовця. Документи долучені до протоколу він не виготовляв та не складав і підписав по факту, тобто коли їх йому приніс на підпис ОСОБА_3 . Саме ОСОБА_3 , який у акті огляду зазначений як свідок, проводив огляд та тестування. Крім того, даний свідок вказав, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду, однак до медичного закладу його не запрошували, оскільки він ( ОСОБА_2 ) не був обізнаний у процедурі огляду і не знав, що це треба робити.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, виходжу з наступних доводів та мотивів.

Наведені вище обставини повідомлені свідком про те, що він не проводив ОСОБА_1 тестування приладом Алконт-М №00237, як це зазначено у відповідній роздруківці, не проводив огляд даного військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння, а дані вказані у роздруківці приладу Алконт-М №00237 та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічних засобів № 1 відомості не відповідають фактичним обставинам справи свідчать про те, що такі докази є недопустимими. Недопустимість доказів також доводиться тим, що зазначені документи ОСОБА_2 не виготовляв та не складав і підписав по факту, тобто коли їх йому приніс на підпис ОСОБА_3 . Більше того, в ході розгляду справи встановлено, що саме ОСОБА_3 , який у акті огляду зазначений як свідок, проводив огляд та тестування.

Встановлені з пояснень свідка дані про те, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду, однак до медичного закладу його не запрошували, оскільки ОСОБА_2 не був обізнаний у процедурі огляду і не знав, що це треба робити, вказують на грубе порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння.

Так, згідно ч. 4 ст. 266 1 КУпАП, у разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Частина 9 цієї ж статі встановлює, що огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Суд виходить з того, що він не може самостійно перебирати на себе функції обвинувачення і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає об`єктивності при вирішені питання про тягар доказування у такій категорії справ.

Як наведено вище, факт вчинення правопорушення повинен бути доведений та перевірений за допомогою протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколів про вилучення речей і документів, а також інших документів.

Разом з тим, доводи захисту щодо складання протоколу неуповноваженою особою судом відхиляються з огляду на наступне.

Згідно ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати, серед іншого, командири (начальники) військових частин (установ, закладів), командири підрозділів, які уповноважені на те командирами (начальниками) військових частин (установ, закладів) (статті 172-10 - 172-20, крім правопорушень, вчинених поліцейськими поліції особливого призначення Національної поліції України під час дії воєнного стану).

Згідно Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:

наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця;

наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази;

забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Жодних обмежень про те, що особа яка тимчасово виконує обов`язки командира військової частини не наділена повноваженнями складання протоколу про адміністративне правопорушення положення чинного КУпАП не містять. Більше того, за логікою сторони захисту у разі відсутності на службі (наприклад відрядження, хвороба, відпустка) командира частини, жодна особа не має права складати відповідний процесуальний документ. Такі доводи, на думку суду, є безпідставними, адже у такому випадку можуть призводити до недотримання принципу невідворотності покарання за вчинене правопорушення та хаосу у відповідному підрозділі (військовій частині). Крім того, наведені доводи захисту суперечать зазначеному вище принципу єдиноначальності, який є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України.

Отже, протокол складено уповноважено посадовою особою, яка тимчасово виконує обов`язки командира військової частини, що відповідає приписам ст. 255 КУпАП, та з дотриманням вимог ст.256 цього Кодексу, а тому він є належним та допустимим доказом по справі.

Покликання захисника на те, що у протоколі про військове адміністративне правопорушення не вказано про вчинення правопорушення в умовах особливого періоду, натомість зазначено про вчинення в умовах воєнного стану, що, за твердженням адвоката, є іншою дефініцією, яка не є кваліфікуючою ознакою для ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а тому ОСОБА_1 не може бути притягнутим за цим протоколом до відповідальності за вчинення правопорушення наведеного у протоколі, відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому було неодноразово продовжено і він є чинним на даний час.

Отже, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172 20 КУпАП, було вчинене в умовах особливого періоду, який на сьогодні діє в Україні, а саме під час дії воєнного стану, тому доводи захисника в цій частині є безпідставними.

Щодо незгоди захисника з процедурою проведення огляду та посиланням на складання двох протоколів, суд також зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказам Міністерства Оборони України № 329 від 23 жовтня 2021 року, у протоколі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імена, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена та по батькові (за наявності), адреси свідків, понятих і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ вказаної Інструкції до протоколу долучаються матеріали (докази), що підтверджують факт вчинення військового адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків правопорушення, інші документи, які стосуються правопорушення).

Матеріали, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства.

Суд враховує, що складання протоколу та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення, та в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до нього.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення будь-яких зауважень щодо його змісту не зазначав.

Згідно п.п. 5-7 Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, огляд проводиться:

уповноваженою посадовою особою - на місці вчинення (виявлення) правопорушення, а у разі неможливості провести огляд на місці вчинення (виявлення) правопорушення - безпосередньо в органі управління, у військовій частині (в установі, організації, на підприємстві, в закладі, підрозділі) з використанням спеціальних технічних засобів (засоби вимірювальної техніки, які відповідають законодавству, що містить вимоги до таких засобів) і тестів, які мають документ про відповідність;

лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов спеціальну підготовку.

Уповноважена посадова особа, яка проводить огляд, застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі неможливості застосування спеціальних технічних засобів відеозапису такий огляд проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки особи, які перебувають у відносинах підлеглості з особою, стосовно якої проводиться огляд, або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Результати огляду, проведеного уповноваженою посадовою особою, зазначаються в акті огляду на стан сп`яніння. У разі встановлення факту перебування у стані сп`яніння результати огляду, проведеного уповноваженою посадовою особою, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду на стан сп`яніння.

Акт огляду на стан сп`яніння, проведеного уповноваженою посадовою особою, складається у двох примірниках, один з яких вручається військовослужбовцю/військовозобов`язаному, а другий залишається в уповноваженої посадової особи та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення факту перебування у стані сп`яніння.

Підтвердження стану сп`яніння за результатами огляду та згода військовослужбовця/військовозобов`язаного з такими результатами є підставою для його притягнення до відповідальності згідно із законом.

Сам по собі факт відсутності відеофіксації під час проведення огляду за умови дотримання процедури залучення свідків, не вказує на недопустимість результатів огляду.

Крім того, в ході розгляду справи встановлено з пояснень наведеного вище свідка, що відео фіксація на території військової частини заборонена, задля забезпечення безпеки військовослужбовців у воєнний час, що є цілком легітимною метою.

У свою чергу, доводи захисту щодо можливої упередженості свідків не підтверджені жодними доказами, а ґрунтуються лише на припущеннях. Твердження про те, що свідки є колегами ОСОБА_2 (особи, яка проводила огляд) та його товаришами по службі, а тому можливо є упередженими також не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Варто відзначити, що стороною захисту в процесі судового розгляду було подане клопотання про виклик в судове засідання свідків, зокрема ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Однак, належного обґрунтування доцільності виклику цих осіб стороною захисту не наведено. Крім того, не встановлено фактів перебування у відносинах підлеглості свідків з особою, стосовно якої проводиться огляд. У свою чергу, суд наділений повноваженнями об`єктивно та повно оцінити доводи сторони захисту щодо процедури огляду, виходячи зі змісту наявних у матеріалах справи доказів.

Крім того, суд розглядає лише той протокол який надійшов йому на розгляд, а отже доцільності виклику осіб, які ймовірно були присутні під час складання іншого протоколу щодо ОСОБА_5 не встановлено.

У будь-якому випадку інший протокол стосовно ОСОБА_5 цим складом суду не розглядається.

У постанові Верховного Суду по справі №813/2451/17 від 27.02.2018 р. зазначено, що сам факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено виключно допустимими доказами.

У свою чергу, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Водночас, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що у матеріалах справи відсутні належні докази вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 6 Конвенції також встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Разом з тим, розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, враховую, що хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй фактично пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання.

Так, Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Зокрема, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Процес у справі про адміністративне правопорушення цілком ув`язаний з вищезазначеними презумпціями процесу кримінального, оскільки Європейський суд уже визнавав кримінально-правовий характер норм українського законодавства, якими передбачена відповідальність за адміністративні правопорушення.

Отже, адміністративне стягнення мають каральний і стримуючий характер.

Таким чином, адміністративне правопорушення інкриміноване ОСОБА_1 може бути віднесене до «кримінального обвинувачення», в розумінні статті 6 Конвенції, із поширенням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудній (у даному випадку особа відносно якої складено протокол) вчинив правопорушення, яке йому ставиться у провину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні (у даному випадку на особах уповноважених складати протокол), і будь який сумнів має тлумачитись на користь особи стосовно якої вирішується питання про притягнення до відповідальності.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (у даному випадку інспектора поліції) має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії відображеній у протоколі, як суть правопорушення.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення (у даному випадку працівники патрульної поліції), був спростований фактами, встановленими на підставі належних та допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у інкримінованих діях.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, необхідно врахувати те, що суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення (в даному випадку для доведення вини), оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією із засад існування демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь

Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з наведеного, оскільки судом встановлено, що у справі відсутні належні та допустимі докази, які б самі по собі або у своїй сукупності доводили поза розумним сумнівом факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, тобто у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 17220, 283, 284 КУпАП,

постановив:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 17220 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Стрельбицький