Провадження номер 3/741/764/24
Єдиний унікальний номер 741/1315/24
ПОСТАНОВА

іменем України

28 листопада 2024 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Багмута О.С.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення (протокол серії ААД № 800186) щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який працює у ТОВ «Агрофірма «Маяк» різноробочим,

передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

24 червня 2024 року о 18 год 31 хв в м. Носівка, вул. Центральна гр. ОСОБА_1 керував ТЗ електровелосипедом марки «Forte» з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або ж проїхати у медзаклад у встановленому законом відмовився, що зафіксовано на бодікамеру № М 525, від керування ТЗ відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні 28 листопада 2024 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав частково, погодився з тим, що керував 26 червня 2024 року електровелосипедом марки «Forte», порушив ПДР, виїхавши на пішохідну доріжку, однак у стані алкогольного сп`яніння не перебував, тому і відмовився від проходження медичного огляду. Надав суду оригінал Інструкції з експлуатації акумуляторного велосипеду Forte Lucky, а також фіскальний звітний чек на придбання указаного велосипеду, копії яких просив долучити до матеріалів справи.

У ході розгляду справи судом досліджено наступні докази, надані ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 800186 від 26 квітня 2024 року, у відповідності до якого 26 квітня 2024 року о 18 год 31 хв в м. Носівка, вул. Центральна гр. ОСОБА_1 керував ТЗ електровелосипедом марки «Forte» з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або проїхати у медзаклад у встановленому законом відмовився. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності від дачі пояснень та підпису у протоколі відмовилась у категоричні формі;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 24 червня 2024 року, виданого на ім`я ОСОБА_1 . У результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови). Огляд не проводився. Направлення ОСОБА_1 не підписане;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведений у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з ротової порожнини рота, порушення мови. Результати огляду на стан сп`яніння: огляд не проводився. Акт ОСОБА_1 не підписаний;

- відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який міститься на оптичному диску, що додано до протоколу, який був переглянутий у судовому засіданні, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 електровелосипедом 26 червня 2024 року (18:31:50), факт зупинки поліцейськими, факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер або в медичному закладі (18:37:08), факт відмови від підписання протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд уважає безпосередньо досліджені докази, які не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, у сукупності достатніми для належної правової оцінки дій ОСОБА_1 .

Указані докази визнає належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відтак, ОСОБА_1 повинен був би знати свій обов`язок проходити на вимогу поліцейського медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, який здійснюється в установленому чинним законодавством порядку.

Судом установлено, що працівниками поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки, які можуть свідчити про його перебування у стані алкогольного сп`яніння, та останньому було запропоновано пройти відповідний огляд, від якого він відмовився.

Разом з цим, під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне небажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо віднесення електровелосипеду марки «Forte» до транспортних засобів суд виходить з такого.

Закон України «Про дорожній рух» визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.

Так, згідно з ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, із змінами, учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху мають право зокрема на: безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху; вивчення норм і правил дорожнього руху. Учасники дорожнього руху зобов`язані зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, із змінами, водій має право керувати транспортним засобом і перевозити пасажирів або вантажі на дорогах, вулицях та в інших місцях, де рух транспорту не заборонено у встановленому порядку. Водій зобов`язаний, зокрема, не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Отже, необхідно дійти до висновку, що водієм є особа яка керує транспортним засобом, який пристосований для перевезення людей і пасажирів. Він є учасником дорожнього руху та має відповідні права й обов`язки. Зокрема, водій зобов`язаний знати правила дорожнього руху, не допускати керування транспортним засобом у стані сп`яніння та не створювати небезпеку для інших учасників руху.

З наявного у матеріалах справи відеозапису та копії Інструкції з експлуатації акумуляторного велосипеду Forte Lucky, убачається, що електровелосипед «Forte» приводиться до руху за допомогою виключно електродвигуна, номінальна потужність якого становить 500 W, тобто менше 3 кВт. Проте також убачається, що вказаний засіб педалей не містить, використовувався водієм на вулиці для пересування, призначений для перевезення людей, а водій ОСОБА_1 перевозив пасажира. Водій сприймав електровелосипед як транспортний засіб, адже використовував його на вулиці саме для руху транспортних засобів. З огляду на це інші учасники руху мали ставитися до такого засобу саме як до транспортного засобу, враховувати його у русі й дотримуватися правил щодо нього. Таке використання зазначеного засобу дає підстави відносити його саме до транспортних засобів. Відповідно, водій такого засобу має й підкорятися наведеним вимогам Закону України «Про дорожній рух» та відповідно й Правилам дорожнього руху.

Електровелосипед «Forte», б/н, яким керував ОСОБА_1 згідно зі ст. 1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» № 2956-ІХ від 24 лютого 2023 року, із змінами, згідно технічних характеристик відноситься до низькошвидкісних легких електричних транспортних засобів, відтак ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

При накладенні адміністративного стягнення судом не враховуються обставини, викладені в частині 2 статті 33 КУпАП, оскільки стягнення накладається за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Із повідомлення ТСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях № 7443 від 10 липня 2024 року № 31/33/7443-130 убачається, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не отримував посвідчення водія.

Разом з цим, стаття 30 КУпАП не перешкоджає застосування судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 04 вересня 2023 року /справа № 702/301/20/ зазначила наступне.

Внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у видіпозбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Позбавляючи права мати посвідчення водія на право керування транспортними засобами як офіційного документу, що підтверджує спеціальний статус його власника, а саме права керувати транспортними засобами навіть у випадках, коли особа на час вчинення адміністративного правопорушення офіційно не отримала посвідчення водія, однак здійснювала керування транспортним засобом, законодавець таким чином позбавляє особу можливості реалізації такого права у законний спосіб на певний строк у подальшому, що, в даному випадку, узгоджується з положеннями ст.ст.33, ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, із ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 40-1, 130, 283, 284 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Строк стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_1 рахувати із дня набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Анатолій КРУПИНА