ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 553/3280/24
Провадження № 3/553/1438/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м.Полтава

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави Високих М.С., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Щучинськ Казахстану, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.51 КУпАП,

в с т а н о в и в:

На розгляд Ленінського районного суду м. Полтави надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 314347, складений у відношенні ОСОБА_1 за ч.2 ст.51 КК України.

Згідно із вказаним протоколом, 03.09.2024 о 09 год. 35 хв. ОСОБА_1 на автомийці Автоваж-Полтава-Детейл, розташованій по вул. Охтирський шлях, 50 у м. Полтаві, здійснив викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а саме скриньки для збору коштів на ЗСУ, в якій містилось приблизно 1000 грн, чим завдав матеріальної шкоди.

Будучи належним чином повідомленим, ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, звернувшись із клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Оцінивши досліджені в судовому засідання докази з точку зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, суд вказує про наступне.

Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема, з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо (стаття 280 КУпАП).

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються органом (посадовою особою) на підставі доказів у справі про адміністративне правопорушення, тобто будь-яких фактичних даних, на основі яких встановлюються зазначені обставини. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 51 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, від встановлення вартості викраденого майна на момент вчинення правопорушення залежить правильність кваліфікації дій особи, яка притягується до відповідальності.

Водночас, згідно із викладеною у протоколі про адміністративне правопорушення суттю діяння, слідує, що сума викраденого органом Національної поліції визначена приблизно.

Під час судового провадження за постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 28.10.2024 протокол складений у відношенні ОСОБА_1 було повернуто до органу Національної поліції за місцем складання для належного оформлення, через приблизне встановлення суми викраденого та не приєднання до протоколу доказів на підтвердження суми викраденого.

В ході доопрацювання працівником поліції було складено рапорт, який не містить резолюції керівника та зі змісту якого вбачається, що було проведено бесіду з потерпілою, яка повідомила, що сума матеріальних збитків становить 1000 грн.

Жодних доказів на підтвердження суми викраденого до протоколу долучено не було. При цьому статус потерпілого жодній особі в протоколі взагалі не надано.

Окрім того, посилаючись на факт проведення бесіди з громадянкою ОСОБА_2 в ході доопрацювання, пояснення останньої до протоколу не приєднані.

Яким чином була встановлена сума викрадених коштів матеріали справи не містять, а згідно із первинно долученими рапортом, протоколом прийняття заяви поясненнями ОСОБА_2 в скриньці для збору коштів знаходилось приблизно 1000 грн. Водночас, приєднані до справи письмові пояснення ОСОБА_1 взагалі не місять відомостей щодо суми викраденого.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Водночас, досліджені докази у своїй сукупності, не дають можливості беззаперечно стверджувати про факт вчинення ОСОБА_1 дрібного викрадення чужого майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У відповідності до ст.62 Конституції України, як норми прямої дії, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника.

За таких обставин, беручи до уваги досліджені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність належних, допустимих та достатньо переконливих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.51 КУпАП, «поза розумним сумнівом», що є підставою для закриття провадження у справі.

Виходячи із змісту ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ст.247, ст.ст.283, 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.51 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП України за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави М.С. Високих