Справа № 478/1616/24 Провадження № 3/478/654/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року смт. Казанка

Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Іщенко Х.В., за участю секретаря Григоренко Н.О., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Сектору поліцейської діяльності відділення поліції № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого слюсарем АВР «Кривбас Водо Канал», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД № 198681 від 29.10.2024 року, 29.10.2024 року ОСОБА_1 , знаходячись в своєму домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї колишньої дружини - ОСОБА_2 , домашнє насильство в сім`ї, а саме умисні дії економічного характеру, що полягали у тому, що останній не пускав свою колишню дружину до її кімнати де зберігались її особисті речі та не віддавав ключі від помешкання.

Дії ОСОБА_1 особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення були кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства економічного характеру.

ОСОБА_1 про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення був повідомлений належним чином, на судовий розгляд справи не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Надав до суду письмові пояснення, в яких вину за вчинення інкримінованого йому правопорушення за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення не визнав та просив суд закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 був обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, тому в силу ч. 1 ст. 268 КУпАП справа розглядається за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення правопорушника, суд приходить до наступного висновку.

В силу приписів ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення має бути обґрунтовано конкретними доказами. В основу постанови мають бути покладені лише достовірні докази, досліджені у судовому засіданні.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Із викладеного слідує, що під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.

При цьому, законодавець у положеннях ст. 7 КУпАП констатує, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Органами поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Аналіз змісту диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП дає підстави дійти висновку про те, що на законодавчому рівні передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи булла завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, що тягне за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого цією статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а також у невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений.

Психологічне насильство в сім`ї насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП є бланкетною нормою, що містить відсилання до іншого нормативного акта вищої чи нижчої юридичної сили або ж до міжнародного акта, який ратифікований у встановленому законом порядку, і при кваліфікації дій правопорушника за цією статтею необхідно керуватися спеціальними Законами.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VІІІ, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Із заяви ОСОБА_2 на ім`я Начальника ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області від 29.10.2024 року вбачається, що остання просить прийняти міри до її колишнього чоловіка ОСОБА_1 , який 29.10.2024 року не давав доступу до кімнати в якій знаходяться її речі та ключ від гаража, який знаходиться на території її домоволодіння.

З письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що остання проживає в АДРЕСА_2 . 29.10.2024 року вона приїхала в АДРЕСА_1 . По приїзду вона виявила, що двері від будинку та ворота гаража були замкнуті. Коли до будинку приїхав її колишній чоловік, ввечері вона знову приїхала до вказаного будинку то від колишнього чоловіка отримала лише ключі від будинку. Ключі від гаража та кімнати в якій були її речі ключі вона не отримала.

З письмових пояснень ОСОБА_1 вбчається, що дійсно 29.10.2024 року до нього приїхала його колишня дружина ОСОБА_2 та попросила надати їй ключі від помешкання, а саме від кімнати в якій перебували її речі та від гаража. Він надав їй ключі від будинку та безпосередньо кімнати з її речами, а від гаража в нього в той день ключів не було тому саме в той день він не міг їй їх надати.

З додаткових письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих до суду вбачається, що склад інкримінує мого правопорушення передбачає адміністративну відповідальність саме за вчинення домашнього насильства, тобто насильства в сім`ї. По факту вони не членами сім`ї. Після розлучення та численних судових процесів з приводу втрати мною та моїм сином який мешкає разом зі мною права на користування будинком, визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, скасування права власності на одноосібне володіння житловим будинком та розподілу майна що є спільно сумісною власністю подружжя, ОСОБА_2 постійно провокує та виступає ініціатором конфліктів між ними, оскільки розподіл майна відбувся не за її бажанням а також через те, що наш син самостійно прийняв рішення проживати не з нею а з ним.

Так на підставі судового рішення за ним було визнано 1/2 частку частину будинку, від якого вимагала ключі його колишня дружина та які він їй надав. Працівники поліції під час складання протоколу не зазначили в чому саме конкретно полягає економічне насильство, не встановили факт наявності у вказаному домоволодінні (половина яка належить йому) речей які належать заявниці ОСОБА_2 , місце їх розташування, їх перелік та не вказано саме до якого майна я не надав доступу. Вказаного факту працівниками поліції встановлено не було, оскільки всі двері в будинку були відкриті, а на запитання поліцейського де знаходяться її особисті речі до яких вона не має доступу через моє перешкоджання остання відповіла - немає. Таким чином протокол працівниками поліції відносно мене був складений лише на підставі заяви моєї колишньої дружини ОСОБА_2 за самим фактом надходження заяви та існуючим конфліктом між нами. Вважає, що відсутня сама подія - вчинення домашнього насильства а отже відсутній склад адміністративного правопорушення та просив закрити провадження у справі.

Вказані пояснення суперечать одне одному та не в повній мірі відповідають обставинам, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення. В ході розгляду справи вказані протирічча не усунуті, доказів зворотнього матеріали справи не містять.

При розгляді справи про притягнення конкретної особи до адміністративної відповідальності, саме протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ є предметом дослідження та оцінки суддею в судовому засіданні при розгляді справи по суті (ст. 279 КУпАП).

Так, із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД № 198681 від 29.10.2024 року, вбачається, що 29.10.2024 року ОСОБА_1 , знаходячись в своєму домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї колишньої дружини - ОСОБА_2 , домашнє насильство в сім`ї, а саме умисні дії економічного характеру, що полягали у тому, що останній не пускав свою колишню дружину до її кімнати де зберігались її особисті речі та не віддавав ключі від помешкання.

З вказаного протоколу, складеного відносно ОСОБА_1 та доданих до нього матеріалів не вбачається наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та не містяться обставини, які б свідчили, що відбувся саме сімейний конфлікт, під час якого останній діяв з умислом завдати шкоди психічному здоров`ю потерпілої, також не зазначено чи могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 чи збитків економічного характеру внаслідок дій, які були вчинені ОСОБА_1 по відношенню до неї.

Сам по собі конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не свідчить про вчинення психологічного чи економічного насильства. Не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення такого обов`язкового реквізиту, як «суть адміністративного правопорушення» порушує вимоги ст. 256 КУпАП та унеможливлює розгляд такого протоколу по суті.

Отже, суть порушення, викладена у протоколі стосовно ОСОБА_1 , не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та не містить всіх ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого правопорушення.

Неможливо встановити суть адміністративного правопорушення та обставин його вчинення і з інших матеріалів справи. Так, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суперечать одне одному та обставинам справи. Інших свідків вчинення домашнього насильства не встановлено.

Матеріали справи не містять доказів що домоволодіння, в яке заявниці ОСОБА_2 було обмежено в доступі, або його частина, належить одноосібно заявниці. Не надано доказів існування майна, яке належить заявниці та до якого був обмежений доступ та його склад.

У такому вигляді протокол не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, які, відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, тлумачаться на користь ОСОБА_1 оскільки наявність самого конфлікту між ним та ОСОБА_2 не є складом адміністративного правопорушення.

Формулювання у дослідженному протоколі, вчинення правопорушення в такій формі не відображає усіх ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Зазначене виключає об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення та унеможливлює його склад. Протокол сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 3 ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може грунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, враховуючи засади законності та презумпції невинуватості, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 , що є обов`язком елементом суб`єктивної сторони правопорушення у вчиненні інкримінованого йому діяння в судовому засіданні, поза розумним сумнівом не доведена, тому склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в діях ОСОБА_1 відсутній, що є підставою для закриття провадження у справі у відповідності з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. ст. 276 - 280, 283 - 285 КУпАП, судя -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1. ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Х.В. Іщенко