Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/585/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Орендовський В. А.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2024 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Беспалової Н.О. на постанову Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 23 жовтня 2024 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого фахівцем ПП «Нова пошта» у відділенні № 1 м. Новомиргорода, неодруженого, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ст.ст. 173, 173-2, 185 КУпАП,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок,

За участі:

захисника Беспалової Н.О.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно постанови районного суду, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 09 серпня 2024 року о 22 годині 36 хвилин у м. Новомиргороді, Новоукраїнського району, Кіровоградської області по вул. Є.Присяжного, керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан визначення сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник Беспалова Н.О. просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого, ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що на її думку районним судом, в порушення вимог закону, належним чином не з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що працівниками поліції не здійснювались дії для на визначення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 Процедура проведення огляду на стан спяніння, була грубо порушена.

На наявному у справі відеозаписі відсутній безумовний факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Сторона захисту вважає, що в даному випадку огляд водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння проведений поліцейським з порушенням наведених вище вимог закону та всупереч Інструкції 1452/735, а тому вказаний протокол слід вважати недійсним.

Матеріали стосовно ОСОБА_1 не відповідають вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, свідків немає.

Таким чином, наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 а ПДР України та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

В судове засідання апеляційного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився. Будь яких клопотань про відкладення розгляду справи, проведення судового засідання дистанційно в режимі відео конференції не подавав.

Захисник Беспалова Н.О. в судовому засіданні зазначила про неможливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 .

Проте, виходячи з приписів ч. 2 ст. 268 КУпАП, в яких наведено виключний перелік правопорушень, передбачених відповідними статтями КУпАП, при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, беручи до уваги відсутність вимог щодо обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, при розгляді такої справи, за умови обізнаності ОСОБА_1 про апеляційний розгляд справи, та відсутності його клопотання про відкладення розгляду справи, апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за участі його захисника.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши захисника ОСОБА_2 у підтримку апеляційної скарги та перевіривши доводи апелянта, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам, а висновки судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Частина 1 ст. 130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України №1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже ОСОБА_1 , який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 серпня 2024 року о 22 годині 36 хвилин ОСОБА_1 у м. Новомиргороді Новоукраїнського району Кіровоградської області по вул. Є.Присяжного керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан визначення сп`яніння, у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 відмовився.

За таких обставин районний суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 540289 від 09.08.2024 року;

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

-відеозаписами, які містяться на цифрових носіях інформації DVD-R дисках, на яких зафіксовано події, які мали місце 09.08.2024, зокрема підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, є взаємоузгодженими підтверджують наявність адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 в його вчиненні, та будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд першої інстанції повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом, на якому чітко зафіксована неодноразова відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Так, з відеозапису убачається, що працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, проте останній відмовився, посилаючись на небезпеку залишення транспортного засобу на місці зупинки. Таким чином, працівниками поліції такі дії ОСОБА_1 були правильно оцінені, як дії направлені на ухилення від проходження огляду.

Також, факт відмови підтверджується направленням ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4).

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, складений посадовими особами патрульної поліції з грубим порушення його прав та інтересів, а також норм чинного законодавства є безпідставними, оскільки істотних порушень співробітниками поліції при оформленні відносно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП положень ст. 256 КУпАП, а також Інструкції, судом апеляційної інстанції не встановлено. А крім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів.

Таким чином, апеляційні доводи щодо порушення працівниками поліції під час складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення є необгрунтованими та фактично зводяться до помилкового тлумачення норм закону.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі захисник.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, постанова судді районного суду щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Беспалової Н.О. залишити без задоволення, а постанову Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 23 жовтня 2024 року, стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко