Справа № 154/4294/23 Провадження №33/802/652/24 Головуючий у 1 інстанції:Пустовойт Т. В.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

секретаря судового засідання Богдан Л.М.,

захисника ОСОБА_1 Кірносова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Кірносова Олексія Олександровича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12.09.2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 гривень судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 09.10.2023 року о 01-25 годині, в місті Володимир по вулиці Луцькій, керував транспортним засобом марки «Ауді А6» державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі лікарем наркологом зі згоди водія у встановленому законом порядку. Стан сп`яніння підтверджується висновком Володимирського ТМО №14 від 09.10.2023 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.60-62).

Не погоджуючись із постановою судді захисник Кірносов О.О. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову, а провадження закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Вважає, що дана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, а саме порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, а відтак неправильно оцінено докази, які не відповідають дійсним обставинам справи.

Вказує на те, що судом першої інстанції не взято до уваги факт порушення працівниками поліції вимог щодо безперервності відеозйомки. Фрагменти відеозаписів, прикріплені до матеріалів справи, не надають можливості повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані дані, які носять суб`єктивний характер та не дозволяють відновити послідовність подій, що відбулися. Тобто, поліцейськими було допущено грубе порушення порядку складання адміністративного протоколу, що дає підстави вважати його недопустимим доказом.

Крім цього, до матеріалів справи працівниками поліції не долучено постанови/протоколу про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , в якому було б відображено причину зупинки згаданого транспортного засобу під керуванням останнього.

Одночасно зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на службі у Збройних Силах України, однак суд першої інстанції розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 , чим порушив право останнього на захист. При цьому ОСОБА_1 та його захисником неодноразово до суду подавались клопотання про відкладення розгляду справи з тих підстав, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та бажає особисто брати участь у справі та надати свої пояснення (а.с.64-67).

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи не з`явився, клопотань про перенесення розгляду справи не подавав. Захисник в судовому засіданні не заперечував щодо розгляд справи у відсутності його довірителя. А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст.268 КпАП України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , який підтримав останню з мотивів, викладених в ній, та просив її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КпАП України, для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КпАП України.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 061943 від 09.10.2023 року (а.с.3);

-рапортом поліцейського з логістики Володимирського РВП ГУНП у Волинській області від 09.10.2023 року (а.с.4);

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.10.2023 року щодо ОСОБА_1 (а.с.5);

-протоколом АЗ № 019202 про адміністративне затримання від 09.10.2023 року (а.с.6);

-копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 243952 щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.1 ст.122 КпАП України (а.с.7). Вказана постанова є чинною;

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 963421 від 09.10.2023 року (а.с.8);

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 963422 від 09.10.2023 року (а.с.9);

-рапортом поліцейського ДСП СРОП ВП Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Павлюка А. від 09.10.2023 року (а.с.10)

-відеозаписом події (а.с.11).

Згідно довідки, складеної інспектором САП Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Федорук В., вбачається, що відповідно до бази даних ІКС ІПНП громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 11.01.2019 року (а.с.12).

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.

Таким чином усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, щодо незаконності судового рішення, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Долучені до матеріалів адміністративної справи відеозаписи із відеореєстратора, встановленого у службовому автомобілі патрульної поліції та із нагрудної боді-камери поліцейського не дають суду підстав вважати, що внаслідок зупинення відеозапису було втрачено відомості, які могли б суттєво вплинути на розгляд даної справи. Таким чином відсутність безперервного відеозапису, на що посилається захисник, жодним чином не спростовує наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, оскільки сторона захисту не довела, що події чи обставини, які відбулися поза відеозаписом, спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення.

Наявними в матеріалах справи доказами, не доводяться твердження апелянта про те, що в працівників поліції не було підстав та повноважень для зупинення автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . Так як з матеріалів справи вбачається, що у відповідності до п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» підставою для зупинки транспортного засобу слугувало отримання інформації на службу 102 про те, що водій транспортного засобу Ауді А6 сірого кольору д.н.з. НОМЕР_2 на вимогу поліцейського не зупинився, на їх думку водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому не заслуговують на увагу суду посилання апелянта про наявність підстав для скасування постанови внаслідок розгляду справи судом першої інстанції саме у відсутності його довірителя. Так ОСОБА_1 скористався своїм правом на захист, уклавши угоду з адвокатом, який здійснював захист ОСОБА_1 в суді. Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями захисника. Остання заява про відкладення слухання була мотивована лише необхідністю участі адвоката в іншому судовому засіданні, проте не містила додатків, які б підтверджували інформацію, викладену в ній. Тому, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників. Відповідно право ОСОБА_1 на захист порушено не було.

Щодо поданого захисником клопотання про закриття справи на підставі п.7 ст.247 КпАП України, то на думку апеляційного суду воно не підлягає до задоволення, оскільки судом першої інстанції розглянуто справу, постановлено рішення та накладено адміністративне стягнення в межах процесуальних строків, підстав для скасування постанови та закриття провадження апеляційний суд не вбачає.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Кірносова Олексія Олександровича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України, залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.