ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року місто Київ

Справа № 372/4821/24

Апеляційне провадження № 33/824/5040/2024

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Обухівського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює: Центр ДЗК, начальник відділу, РНОКПП суду не відомо, посвідчення водія НОМЕР_1 , за ст. 124 КУпАП

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 28.08.2024 серії ААД №835024, 28.08.2024 10 год. 30 хв. на автодорозі О-100209+2500 м до перехрестя з автодорогою Н-01 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом DACIA SOLENZA д.н.з. НОМЕР_2 , не був уважним під час руху, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого здійснив з`їзд в кювет, після чого здійснив зіткнення з деревом, в результаті чого транспортний засіб перекинувся, та зазнав пошкоджень, травмованих не має.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.3 «б» Правил дорожнього руху, скоївши тим самим правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Обухівський районний суд Київської області постановою від 12 вересня 2024 визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн; стягнув на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Не погодившись з такою постановою, ОСОБА_1 через захисника Ковальчук А.С. 22 вересня 2024 року подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 спричинив шкоду (механічні пошкодження) тільки своєму автомобілю, жодних інших наслідків не настало. Заподіяння механічних ушкоджень власному технічному засобу не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідальність настає у випадку, якщо пошкоджено чуже майно. Тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, заяв чи клопотань суду не подав, про дату час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки за адресою, вказаною ним.

Захисник ОСОБА_1 - Ковальчук А.С. в судове засідання повторно не з`явилася, заяв чи клопотань до суду не подала, про дату час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом направлення судової повістки на електронну пошту, з якої вона листувалася з Київським апеляційним судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Ураховуючи повторну неявку в судове засідання ОСОБА_1 та його захисника - Ковальчук А.С. , їх належне повідомлення та відсутність відомостей про поважні причини неявки до суду, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності особи, яка її подала.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та вмотивованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно до пункту 2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно зі ст. 124 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що він дійсно порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення ААД №835024 від 28.08.2024, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , фототаблицею та іншими матеріалами справи. Доводи клопотання захисника про закриття провадження по справі суд визнав безпідставним, оскільки внаслідок порушення правил дорожнього руху автомобіль ОСОБА_1 під час ДТП отримав механічні пошкодження.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Родовим об`єктом правопорушення за ст. 124 КУпАП відповідно до розміщення цієї статті у главі 10 КУпАП є встановлений порядок безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортних засобів, що закріплений у Правилах дорожнього руху України.

Безпосереднім об`єктом є безпека дорожнього руху та майнові права його учасників (захист їхнього майна від пошкодження).

Додатковим об`єктом є інтереси власника або користувача майна, якщо шкоду заподіяно транспортним засобам, дорогам, спорудам, вантажу тощо.

Таким чином, у межах цієї статті шкода завдається майну (транспортним засобам, дорогам чи іншому майну).

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в:

1) діянні - порушення правил дорожнього руху;

2) суспільно-шкідливих наслідках - заподіяння матеріальної шкоди;

3) причинно-наслідковому зв`язку - суспільно-шкідливі наслідки мають бути послідовним, прямим, головним та безпосереднім результатом порушення правил дорожнього руху;

Суб`єкт правопорушення є спеціальним - водій.

Суб`єктивна сторона характеризується необережною формою вини, за якої водій або не передбачав можливості настання шкідливих наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити (недбалість) або водій передбачав настання наслідків, але легковажно розраховував їх уникнути (самовпевненість).

Заперечення ОСОБА_1 щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення зводяться до відсутності об`єктивної сторони (в частині відсутності шкоди іншим особам чи майну) та суб`єктивної сторони (в частині відсутності можливості ОСОБА_1 передбачити можливість заклинення колеса під час руху) за ст. 124 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє такі посилання з огляду на таке.

Щодо наявності в діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони складу правопорушення за ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 стверджує, що причиною ДТП стало заклинювання колеса, про яке він не міг знати до початку руху. Натомість пункт 2.3 «б» ПДР України встановлює, що водій повинен, зокрема, стежити за технічним станом транспортного засобу.

У матеріалах справи відсутні докази щодо перебування автомобіля у технічно справному стані до початку руху, а також висновок експерта щодо встановлення причин заклинювання колеса. Відсутність таких даних свідчить про неналежне виконання водієм своїх обов`язків щодо підтримання автомобіля у технічно справному стані.

Факт заклинювання правого супорта автомобіля, за відсутності інших доказів, не звільняє водія від відповідальності, оскільки заклинювання гальмівного механізму не є абсолютно непередбачуваною чи раптовою несправністю, оскільки заклинювання супорта є наслідком зносу гальмівної системи, корозії, потрапляння бруду або неякісного обслуговування. Такі ознаки несправності (наприклад, нерівномірне гальмування, сторонні звуки, підвищене нагрівання колеса) можуть бути виявлені водієм заздалегідь або у процесі регулярного технічного обслуговування.

За таких обставин, заклинювання супорта, яке стало причиною втрати керованості та подальшого з`їзду в кювет, прямо пов`язане з недотриманням ОСОБА_1 обов`язку контролю за технічним станом транспортного засобу. Відсутність вчасного технічного обслуговування та перевірки автомобіля є недбалістю з його боку, яка створила загрозу для безпеки руху.

Апеляційний суд також враховує, що заклинювання супорта є несправністю, яка розвивається поступово (зносу гальмівних колодок, порушення герметичності, залипання поршнів супорта), а тому ОСОБА_1 мав можливість виявити несправність за допомогою регулярного технічного обслуговування або під час щоденного огляду (наприклад, при гальмуванні міг відчувати нерівномірну дію гальмівної системи).

Таким чином, у даному випадку водій допустив порушення п. 2.3 «б» ПДР, нехтуючи своїм обов`язком забезпечувати належний технічний стан транспортного засобу та контроль за його працездатністю.

Щодо наявності в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони складу правопорушення за ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 стверджує, що внаслідок ДТП шкоди заподіяно тільки його транспортному засобу, що виключає кваліфікацію його дій за ст. 124 КУпАП.

Апеляційний суд наголошує, що основним безпосереднім об`єктом цього складу правопорушення є безпека дорожнього руху, що забезпечується шляхом дотримання його учасниками ПДР.

Вище встановлено вину ОСОБА_1 в порушені п. 2.3 «б» ПДР України, а тому цей факт (порушення ПДР) у поєднанні із заподіянням шкоди, навіть тільки своєму транспортному засобу, внаслідок ДТП утворює склад правопорушення за ст. 124 КУпАП. Шкода власному майну є матеріальним наслідком порушення ПДР, яке охоплюється ст. 124 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, розумних сумнів щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не викликають, порушень щодо порядку отримання доказів, що містяться в матеріалах справи, які б вплинули на результат провадження у справі, не наводять, зводяться до незгоди із постановою суду першої інстанції, що в сукупності свідчить про формальність доводів апеляційної скарги, спрямованих на переоцінку доказів та на уникнення адміністративної відповідальності при змістовній згоді із результатами провадження у справі.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції були дотримані, а висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є правильним, оскільки він відповідає обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова Обухівського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 залишається без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Обухівського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя О. В. Желепа