Справа № 162/684/24
Провадження № 3/162/481/2024
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі

головуючого судді Цибень О.В.,

за участю секретаря судових засідань Будько І.М.,

представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Кучера А.А..

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , студента, РНОКПП НОМЕР_1

за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 23.07.2024 року серії ААД №573672 ОСОБА_1 цього дня о 23 год 12 хв в сел. Любешів по вул. Монастирська керував транспортним засобом «Yamaha JOG», не маючи права керування таким транспортним засобом повторно протягом року. У зв`язку з вказаним, ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п.2.1а Правил дорожнього руху(далі - ПДР), за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Адвокат Кучер А.А. у судовому засідання просив закрити провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з тим, що неможливо встановити наявності ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, у діях ОСОБА_1 , оскільки відсутні технічні характеристики транспортного засобу, яким керував останній, а адміністративну відповідальність за порушення п. 2.1 а Правил дорожнього руху може нести виключно водій механічного транспортного засобу.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справ, суд дійшов таких висновків.

Диспозиція ч.5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, серед іншого - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до фабули протоколу про адміністративне правопорушення від 23.07.2024 року серії ААД №573672 саме відсутність права керування транспортним засобом, повторно протягом року, інкримінується ОСОБА_1 у порушення п.2.1а Правил дорожнього руху.

Згідно до пп.а п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Статтею 16 Закону України Про дорожній рух, серед іншого, визначено, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, або пред`явити електронне посвідчення водія.

Згідно з ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Розділ 2 «Обов`язки та права водіїв механічних транспортних засобів» згідно з п.1.10 розділу «Загальні положення» ПДР України: механічний транспортний засіб - цей транспортний засіб приведений в рух за допомогою двигуна.

Термін, механічний транспортний засіб, поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а так само тролейбуси і тракторні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. А в §2 ст. 2.13. Право на управління механічними транспортними засобами, вказано, що транспортні засоби з правами на їх управління відносяться по категоріях:

А1 - мопеди, моторолери і інші транспортні засоби, що мають двигун з робочим об`ємом до 50 см3 або електродвигун потужністю до 4 кВт.

А - мотоцикли і інші двоколісні транспортні засоби мають двигун з робочим об`ємом 50 см3 і більше або двигун потужністю 4 кВт і більше.

В1 - квадро і трицикли, мотоцикли з бічним причепом, мотоколяски і інші триколісні, чотириколісні транспортні засоби дозволена маса яких не перевершує 400 кг

На практиці це означає, що транспортні засоби у яких потужність мотора до 3 кВт, не є механічним транспортним засобом, а значить вони не потрапляють під вимогу § 2 ст. 2.13. Право на управління транспортними засобами, а особи які ними керують можуть це робити без наявності прав на керування транспортним засобом.

Виходячи зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, а саме з фото та відео, вбачається, що це двохколісний транспортний засіб, однак жодних його технічних характеристик адміністративні матеріали не містять. За таких обставин, суд позбавлений можливості перевірити доводи, які вказує сторона захисту та переконатися, які технічні характеристики має транспортний засіб, керування яким ставиться у провину ОСОБА_1 , з метою встановлення належності вказаного транспортного засобу до таких, на які поширюється поняття «механічного транспортного засобу» та відповідно з`ясувати чи є ОСОБА_1 суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки адміністративну відповідальність за порушення п. 2.1 а Правил дорожнього руху може нести виключно водій механічного транспортного засобу.

Вказані обставини не були встановлені і працівниками поліції, що вбачається із долученої відповіді на адвокатський запит №26760-2024 від 24.09.2024 року.

За таких обставин, слід констатувати недоведеність наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В свою чергу, згідно з п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Будь-які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд тлумачить на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України.

Відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України", "Малофєєва проти Росії", суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Разом з тим, зважаючи що санкція ч.5 ст. 126 КУпАП, значно перевищує деякі санкції встановлені кримінальним законом, треба мати беззаперечні докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у разі її притягнення.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Відтак, провадження по даній справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.251, 280, 283, 284 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст. 126 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 30.10.2024 року.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ