ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 683/3105/24

Провадження № 33/4820/721/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21.10.2024,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, інваліда ІІІ групи,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

За постановою суду, ОСОБА_1 20 вересня 2024 року о 19 год. 39 хв. по вул.Фесуна, 3/1, в с.Решнівка, на порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом марки «Chevrolet Aveo» н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння шкіри обличчя, виражене тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, провадження закрити.

Вважає, що оскаржувана постанова суду є незаконною, оскільки протокол про адміністративне правопорушення був складений без особи, яка притягується до адмінвідповідальності, без участі свідків, в присутності яких була відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Апелянт звертає увагу на те, що працівниками поліції не взято до уваги пояснення про причину почервоніння шкіри та тремтіння пальців та не допитано останніх під присягу в якості свідків у суді.

Вважає, що допит даних працівників поліції допоміг би встановити фактичні обставини справи.

Крім того, стверджує, що його не відсторонили від керування транспортним засобом, не зафіксували такий факт в протоколі, що є грубим порушенням.

Безпідставне зупинення транспортного засобу, на думку ОСОБА_1 , є підставою для визнання інших доказів у справі недопустимими.

Звертає увагу на те, що відеозапис, зроблений працівниками поліції, є неповним, оскільки містить лише частину обставин, що спотворює фактичну картину.

До початку апеляційного розгляду ОСОБА_1 подав заяву про розгляд його апеляційної скарги у його відсутність та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до приписів п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з положеннями ч.4 ст.266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Відповідно до пункту 12 Розділу II Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За змістом п. 13 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року (далі - Порядок), лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. При цьому, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Згідно з положеннями статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, при викладених у постанові обставинах.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №133372 від 20.09.2024 вбачається, що 20.09.2024 о 19:39 в с.Решнівка, по вул.Фесуна,3/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Шевроле Авео, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння шкіри обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом прядку, чим порушив п.2.5ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130КУпАП (а.с.1)

З переглянутого апеляційним судом відеозапису убачається, що транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 , було зупинено працівниками поліції, у зв`язку з перевіркою документів. Встановивши особу ОСОБА_1 працівники поліції повідомили йому, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, почервоніння обличчя та поведінка, яка не відповідає обстановці. Поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак останній відмовився. Крім того, поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, однак останній також відмовився. Після цього, поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 його права та повідомили, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а також запропонували підписати протокол та отримати його копію, на що останній відмовився.

Наведені вище докази свідчать про те, що запропонований огляд ОСОБА_1 відповідав вимогам ст. 266 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 і підстав ставити під сумнів його законність не вбачається.

Безпідставна зупинка транспортного засобу, на що є посилання в апеляційній скарзі, була предметом розгляду у суді першої інстанції, на що суд вказав, що причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.

Також, суд зауважив, що за умови виявлення у особи, яка керує транспортним засобом, ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння, незалежно від причин зупинки транспортного засобу, працівники Національної поліції зобов`язані вжити відповідних заходів, спрямованих на виявлення та припинення правопорушення, оскільки в іншому випадку ігнорування вказаних обставин суперечитиме завданням Національної поліції.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений без особи, яка притягується до адмінвідповідальності, без участі свідків, в присутності яких була відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, є безпідставними і спростовуються матеріалами справи.

Так, з відеозапису з місця події вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснено права і обов`язки, передбачені ст.63Конституції України та ст.268КУпАП та проінформовано його про порядок застосування спеціального технічного засобу, як до особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння. Після відмови від запропонованого огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 працівниками поліції було повідомлено про те, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, на що останній повідомив про відмову від підпису у такому та отримання його копії.

Що стосується відсутності свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, то апеляційний суд такі доводи відхиляє та звертає увагу на те, що законодавство вимагає під час документування правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП застосовувати відеозапис, а у разі неможливості, проводити його за участю двох свідків. У даному випадку працівниками поліції здійснено відеозапис події за допомогою нагрудних камер, тому участь свідків не є обов`язковою.

Апеляційні твердження ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції безпідставно не допитано працівників поліції в якості свідків, оскільки пояснення останніх могли спростувати наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, так як ним пояснювалась причина почервоніння шкіри обличчя, є безпідставними. Відеозапис з місця події, яким зафіксовано наявність ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 , його поведінка та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі не викликають сумніву у наявності в його діях інкримінованого адміністративного правопорушення, а тому підстав для допиту працівників поліції в якості свідків не має.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, і такий факт не зафіксовано в протоколі, що є грубим порушенням, відхиляються апеляційним судом, оскільки такі посилання не спростовують вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні.

Щодо відеозапису, який на думку апелянта, є неповним, так як він містить лише частину обставин, що спотворює фактичну картину, апеляційний суд зазначає, що наявним відеозаписом в матеріалах справи зафіксовано обставини вчинення ОСОБА_1 цього правопорушення, відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, з огляду на виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, тому підстав вважати його неповним чи недостатнім, для встановлення фактичних обставин справи, не має.

В апеляційній скарзі містяться також інші аргументи захисту, які не потребують детального аналізу суду та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні. При цьому апеляційний суд виходить з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58).

На думку апеляційного суду, у цьому провадженні надані відповіді на всі вагомі аргументи поданої апеляційної скарги.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, ОСОБА_1 не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21.10.2024 стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Кулеша Л.М.