Справа № 366/2661/24
Провадження № 3/366/1891/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 року Суддя Іванківського районного суду Київської області Гончарук О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 3 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи ЧРБЗ завідуючий режиму, адреса проживання: АДРЕСА_1 ,

за частиною першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

2 вересня 2024року до суду від Відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Як убачається з матеріалів справи, 28 серпня 2024 року о 10 год. 20 хв. в м.Чорнобиль по вул. Радянській, водій керував транспортним засобом Krasz Srheo, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Драгер», у встановленому законом порядку, результати тесту №165, 0,40 % проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, та пояснив, що погано себе почував, та звернувся за медичною допомогою до лікарні, де йому було призначено спиртовмісні препарати. Просив закрити провадження у справі, посилаючись на те, що зазначене в протоколі про адміністративне правопорушення є невірною кваліфікацією та відомостями, які не відповідають фактичним обставинам справи, посилався на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, Віденську Конвенцію про дорожній рух від 08.11.1968 року. Звернув увагу суду, що за результатами проведення огляду на стан сп`яніння, результат дослідження становив 0,4 проміле, що не є перевищенням гранично допустимої норми, передбаченої нормами міжнародного права.

Допитаний в судовому засіданні фельдшер з медицини невідкладних станів ВНМД ОСОБА_2 , який пояснив суду, що 28 серпня 2024 року о 08:45 до відділення невідкладної медичної допомоги ДЗ «ЦСМДЗВ МОЗ України» звернувся ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який ним був оглянутий, та призначено настоянка пустирника, анаприлін, оскільки у ОСОБА_1 тахікардія. Призначені ліки, а саме настоянка пустирника можливо могли впливати на керування транспортним засобом, однак не заборонені. Була зроблена кардіограма, для того, щоб призначити препарати. ОСОБА_1 було рекомендовано звернутися на консультацію до лікаря терапевта, для вирішення питання працездатності (з оформленням листа наступності).

Перевіривши та дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 130 КУпАП визначає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Згідно з пунктами 6,7 розділу I Інструкції ,огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно достатті 266Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (п. 7 розділу ІІ Інструкції).

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду (п. 10 розділу ІІ Інструкції).

Отже, системний аналіз наведених законодавчих норм дає можливість зробити висновок, що законодавцем визначено два альтернативних способи проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, - або поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або лікарем закладу охорони здоров`я.

При цьому норма закону, яка зобов`язує патрульного поліцейського направити водія на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, на переконання суду, має місце виключно у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

Детально вивчивши та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що винність ОСОБА_1 у судовому засіданні встановлена та підтверджується наданими до справи доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 285685 від 28.08.2024, відповідно до якого, 28 серпня 2024 року о 10 год. 20 хв. в м.Чорнобиль по вул. Радянській, водій керував транспортним засобом Krasz Srheo, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`ягніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Драгер», у встановленому законом порядку, результати тесту №165, 0,40 % проміле. ОСОБА_1 порушив п.2.9а ПДР України. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП і повідомлено місце та час розгляду справи, про що свідчить його особистий підпис. Також, у останнього було тимчасово вилучено посвідчення водія та надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами;

- відеозаписом, з якого убачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, працівники поліції зупинили транспортний засіб, та водій ОСОБА_1 був за кермом).

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак сп`яніння було проведено огляд останнього за допомогою приладу Драгер 6810. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний та становить 0,40 проміле. З результатом огляду ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його підпис;

- - результатом тестування на алкоголь до протоколу ААД № 285685, прилад Alcotest 6810, ARBL-0616, тест № 165 від 28.08.2024, особа, яка тестується ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , результат тесту 0,40 проміле. З результатами тестування ОСОБА_1 було ознайомлено, про що свідчить його особистий підпис;

- копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки;

- лист ДЗ «ЦСМДЗВ МОЗ України» №01-16/06/121 від 26.09.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 звертався до відділення невідкладної медичної допомоги через погане самопочуття, де були призначено ліки;

Відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу, але таким правом ОСОБА_4 не скористався.

-рапортом інспектора СРПП ВП №3 капітана поліції Дмитренка М. про застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису від 28.08.2024р.;

-копію доручення начальника ВП №3 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області від 28.08.2024 року щодо видачі із сервісу для запису на оптичний диск відзнятого відеозапису.

Судом встановлено узгодження змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 28.08.2024 року та інших матеріалів справи зі змістом відеозапису, доданого до протоколу.

Що стосується твердження ОСОБА_1 про те, що національним законодавством не передбачено максимального рівня вмісту алкоголю у крові та у повітрі, що видихається, у зв`язку з чим останній просить застосувати положення Віденської Конвенції про дорожній рух та закрити провадження по даній справі, оскільки рівень алкоголю у крові водія, який було встановлено, є нижчим за допустиму названою Конвенцією норму, то суд зауважує наступне.

Так, у ст. 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01 травня 1971 року, міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках - в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

У даному випадку вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів конвенції, настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25‰ у повітрі, що видихається, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові - 0,2 ‰.

До того ж, відповідно до вимог Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння лікарем встановлюється діагноз (п. 15 Розділу ІІІ Інструкції). В той же час нормативно-правові акти не вимагають зазначення кількості проміле у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, пункт 7, яким визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові, міститися у Розділі ІІ Інструкції, який визначає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, а не порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я і оформлення його результатів, який проходив ОСОБА_1 , тобто порядок, на який посилається порушник, не підлягав застосуванню за встановлених обставин.

Судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у притягненні особи до адміністративної відповідальності без належних на те підстав.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу ОСОБА_1 висловлено не було та матеріали справи не містять, натомість останній повідомив про згоду з результатом огляду, що зазначено в акті. Тому його доводи особи, яка притягається до адміністративної вілдповідальності ОСОБА_1 щодо того, що працівник поліції повинен був запропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак сп`яніння було проведено огляд останнього за допомогою приладу Драгер 6810. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний та становить 0,40 проміле. З результатом огляду ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його підпис.

Щодо доводів ОСОБА_1 стосовно невірної квалифікації та відомостей, які не відповідають фактичним обставинам обставинам справи, слід зазначити наступне.

Згідно фабули протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що 28 серпня 2024 року о 10 год. 20 хв. в м.Чорнобиль по вул. Радянській, водій керував транспортним засобом Krasz Srheo, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Драгер», у встановленому законом порядку, результати тесту №165, 0,40 % проміле.

Тобто, згідно фабули протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

В подальшому огляд проводився за допомогою приладу «Драгер» на стан алкогольного сп`яніння, де виявлено позитивний результат, а саме 0,4 проміле.

Тому у суду відсутні відомості щодо невірної кваліфікації та відомостей, які не відповідають фактичним обставинам справи, та відхилаються доводи ОСОБА_1 .

Із відеозапису з камер нагрудних відеореєстраторів, який значиться як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення, з достатньою повнотою вбачаються детальні обставини події від 28.08.2024 року щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відеозапис є допустимим доказом, адже запис здійснений на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» з метою фіксування правопорушення та, виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення, не містить ознак монтажу чи інших недоліків. Відтак, судом не вбачається підстав піддавати зміст даного відеозапису сумніву.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, водій ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При цьому, суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Письмові докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.

Виходячи із вищевикладеного, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у суді встановлена та доведена беззаперечними доказами, тому вважає достатнім та необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір» з особи, яка приятгається до адміністративної відповідальності в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. ст. 24, 130, 266, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суд

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один)рік (реквізити для оплати штрафу отримувач: ГУК уКиїв.обл./м.Київ/21081300,банк отримувача:Казначейство України(ел. адм. подат.), , рахунок отримувача UA0010001, код класифікації доходів 21081300, призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, № протоколу про адміністративне правопорушення).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок) (реквізитидля оплати:отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку поданняапеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя: О.П. Гончарук