ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/4975/24 Головуючий суддя І інстанції Задорожна А. М.
Провадження № 33/818/1102/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Аскреткова А.В. на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 10.06.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять) грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 09.05.2024 о 00.31 год. в м. Харкові, вул. Новий Побут, 11, керував транспортним засобом електроскутером MAXXTER ROCK Black д.н.з. не зареєстрований з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest 6820 та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції захисником ОСОБА_1 адвокатом Аскретковим А.В. було подано апеляційну скаргу та доповнення до неї.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник посилається на те, що відомості матеріалів справи не містять належних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, а також працівниками поліції порушено порядок складання матеріалів про адміністративне правопорушення, а саме: працівниками поліції не було виявлено ознак сп`яніння та не роз`яснено права, передбачені 63 Конституції та ст. 268 КУпАП. Крім того, на думку сторони захисту, судом першої інстанції було порушено територіальну підсудність розгляду цієї справи у зв`язку з чим справа розглянута неналежним судом.

За наслідками апеляційного розгляду захисник просив постанову суду першої інстанції скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 , відмовившись від послуг професійного захисника, який подав апеляційну скаргу, приймав участь у суді апеляційної інстанції самостійно. Під час апеляційного розгляду особа, яка притягається до відповідальності підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні. Під час надання пояснень наполягав на тому, що він не мав виконувати вимоги працівників поліції щодо проведення огляду на стан сп`яніння оскільки, на його думку, електроскутер не відноситься до жодної з категорій транспортних засобів.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.5, а саме: на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Натомість, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджуються наявними у справі відомостями, а саме:

- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 898505 від 09.05.2024 року, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 09.05.2024 о 00.31 год. в м. Харкові, вул. Новий Побут, 11, транспортним засобом електроскутером MAXXTER ROCK Black д.н.з. не зареєстрований з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest 6820 та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. (а.с. 2).

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №598505 від 09.05.2024 року, Пермінов в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив «не згоден», поставивши власний підпис. Будь-яких заперечень, пояснень чи зауважень щодо складеного протоколу, порушення його прав працівниками поліції жодним чином не зазначив (а.с.1);

- відомостями довідки УПП в Харківській області, згідно якої ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_1 видане 24.01.2023 року (а.с.3);

- відомостями направлення на огляд особи з метою виявлення стану сп`яніння. У графі «результат огляду» зазначено «відмова» (а.с.5).

- відомостями рапортів працівників поліції (а.с. 7-8), згідно яких, 09.05.2024 року був зупинений електроскутер під керуванням ОСОБА_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння під час дії комендантської години. Водій відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніня за допомогою технічного засобу на місці зупинки та погодився пройти огляд у лікаря-нарколога. Прибувши до закладу охорони здоров`я, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Транспортний засіб було залишено на місці зупинки без порушень ПДР під зобов`язання від власника.

-відомостями відеозапису фіксації обставин правопорушення, доданих до протоколу ААД№898505 (а.с. 4).

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом електроскутер в темний час доби, у комендантську годину.

Під час спілкування працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. На законну вимогу працівників полії пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 тривалий час уникав відповіді, посилаючись на те, що він не керував автомобілем, а керував, як він вважав «велосипедом» або «скутером». Після тривалого часу, водій погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, однак будучи доправлений до медичного закладу продовжував уникати прямої відповіді на законну вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Зазначене надало законні підстави сприймати такі дії ОСОБА_1 як відмову у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановлений законом спосіб.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративну відповідальність.

При цьому, апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 та його захисник не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі (267 КУпАП). Також стороною захисту не надано відомостей про те, що останні зверталися до суду в порядку ст. 286 КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою, а матеріали справи не містять відповідних відомостей, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів в цій частині.

Натомість, саме відмова від проходження огляду водія на стан сп`яніння є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП, що настає в цьому випадку, саме за відмову водія у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, що знайшло своє підтвердження у неспростованих відомостях протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1) та доданих до нього доказах.

Разом з цим суд апеляційної інстанції вважає належним зазначити, що приписи статей 130 та 266 КУпАП в їх невід`ємному взаємозв`язку встановлюють відповідальність за відмову від проходження огляду яка настає у випадку відмови водія від будь-якого, визначеного законом порядку, та запропонованого (в разі наявності підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням проведення його порядку. Відомостей про порушення проведення порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять. Не надані таких відомостей і суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Приписами абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду в їх релевантному зв`язку із вимогами ч.1 ст. 130 КУпАП в редакції, чинній на момент скоєння правопорушення, встановлено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.

Правопорушення вважається закінченим з моменту відмови водія транспортного засобу від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. А тому, у працівників поліції виникають законні підстави для складання матеріалів про адміністративну відповідальність з моменту фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в порядку встановленому законом незалежно від причин надання водієм такої відмови.

За таких обставин, враховуючи зміст пункту 2.5 Правил дорожнього руху, необхідно вважати, що водій, стосовно якого є підозри про перебування його у стані сп`яніння, саме зобов`язаний пройти огляд у встановленому законом порядку. Вказаний обов`язок водія спрямований на безпеку руху, тому факт відмови від проходження такого огляду законодавство кваліфікує як окреме правопорушення з правовими наслідками, як для перебування його у стані сп`яніння. Таке належить вважати цілком виправданим та логічним, оскільки в протилежному випадку, водії, відмовляючись від такого огляду, мали б можливість приховувати свій стан, і як наслідок уникати юридичної відповідальності.

Враховуючи особливості цієї справи, суд апеляційної інстанції вважає належним зазначити, що відповідно до п.1.10.Правил дорожнього руху транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

Крім того, п. 1.10 ПДР надано визначення «мопед» - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт

Відповідно до ч. 2 п.2.13.Правил дорожнього руху до транспортних засобів категорії А1 належать мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Крім того суд звертає увагу на те, що Закон України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» містить визначення електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Також у вищезгаданому Законі наведено визначення низько швидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Отже, за змістом наведених норм законодавства України електоскутери, електросамокати, гіроскутери та інша подібна техніка цим Законом офіційно визнаються транспортними засобами.

Таким чином законодавець встановлює, що для керування двоколісними транспортними засобами, які приводяться в рух електродвигунами та призначені для перевезення людей і (або) вантажів водій мусить мати відповідну категорію, яка дозволяє йому керувати такими транспортними засобами, оскільки такі транспортні засоби визначені правилами дорожнього руху, як «мопед».

Щодо терміну «водій» слід зазначити, що у цій справі його слід використовувати у розширеному значенні, яке прямо передбачене Конвенцією «Про дорожній рух», ратифікованою із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25.04.74.

Згідно, п. v ст. 1 цієї Конвенції водій (погонич) це будь-яка особа, яка керує транспортним засобом, автомобілем та тому подібне (включно з велосипедами) або веде за собою по дорогам худобу, стадо, упряжених чи в`ючних тварин.

Застосування такого, розширеного, підходу до визначення терміну «водій» є цілком виправданим, оскільки в протилежному випадку особи, які керують транспортними засобами і не мають посвідчення водія відповідної категорії (в цьому випадку водій не має посвідчення водія категорії А1) мали б змогу ухилитись від відповідальності, встановленої законом.

За таких обставин, враховуючи наявність неспростованих відомостей протоколу ААД№898505 та долучених до нього доказів, поза розумним сумнівом, дають підстави вважати сторонньому спостерігачу, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції було порушено порядок складання матеріалів про адміністративне правопорушення, а саме: у водія не було виявлено ознак алкогольного сп`яніння, а також працівниками поліції особі, яка притягається до адміністративної відповідальності не було роз`яснено прав передбачених ст. 63 Конституцією України та ст. 268 КУпАП є безпідставними та спростовуються відомостями матеріалів справи.

З відомостей відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 працівниками поліції було неодноразово зазначені, виявлені у водія ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Ці ознаки, поза розумним сумнівом надали підстави працівникам поліції розпочати належну правову процедуру проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності працівниками поліції було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (фідефайл export-lkzpn 10 хв-15 с. - 10 хв. 40 с.).

Поряд з цим, згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення ААД№5898505 від 09.05.2024 року графа «Гр-ну роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП і повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Московському районному суді м. Харкова» є невід`ємною у своєму конструкційному позначенні. Тому, розписуючись у графі протоколу «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» особа, яка притягається до адміністративної відповідальності розписується також і у тому, що права та обов`язки, визначені у попередній графі їй також відомі. Водій, зазначив свій підпис у графі «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи», що свідчить про, те що і з правами передбаченими чинним законодавством його також було ознайомлено.

За таких обставин, доводи сторони захисту в цій частині є безпідставними та розцінюються судом, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

Доводи захисника щодо порушення права ОСОБА_1 на розгляд справи належним судом є безпідставним з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Приписами ст. ст. 254-257 КУпАП встановлено, що працівники органів Національної поліції лише складають протокол про адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП та надсилають його органу, уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог чинного КУпАП суди позбавлені можливості передавати матеріали справи про адміністративні правопорушення з одного суду до іншого.

Крім того, з матеріалів відеозапису вбачається, що водій відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки його транспортного засобу, погодившись пройти медичний огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Однак, будучи доправлений до визначеного законом закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 почав уникати прямої відповіді, щодо законної вимоги працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога. Такі дії водія, цілком об`єктивно сприймаються стороннім спостерігачем, як відмова від проведення огляду в порядку, встановленого законом, оскільки були направленні ОСОБА_1 на уникнення передбаченої законом відповідальності.

Таким чином, працівники поліції остаточно зафіксували відмову ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння за адресою, наближеною до закладу охорони здоров`я АДРЕСА_1 , куди доправили правопорушника за його попередньою згодою. За цією адресою і було складено оспорюваний протокол про адміністративну відповідальність.

За таких обставин, працівники поліції, визначивши факт відмови за адресою: АДРЕСА_1 , правильно надіслали справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 до Московського районного суду м. Харкова де і був проведений розгляд справи незалежним та компетентним судом. Таким чином, враховуючи апеляційний перегляд цієї справи, право на розгляд справедливим, незалежним та компетентним судом належить вважати дотриманим, а доводи сторони захисту в цій частині слід вважати обраним способом захисту ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що на ОСОБА_1 за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, що є очевидною опискою, оскільки сума стягнута і у твердій грошовій сумі, а також безальтернативно визначена санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП. Ця описка не впливає на висновки та рішення прийняті у цій справі судом першої інстанції та підлягає виправленню після повернення справи про адміністративне правопорушення до суду, який ухвалив рішення.

Оцінюючи відомості цих доказів у справі як окремо, так і в сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмови особи, що притягається до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Аскреткова А.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 10 червня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков