МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ___________
Пр. №3/521/8593/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Сегеди О.М.,

при секретарі Замниборщ А.С., за участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з полку Управління патрульної поліції в Одеській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

08 серпня 2024 року о 08 годині 55 хвилин у м. Одеса по вул. Тираспольське шосе, буд. 22/8, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

За даним фактом відносно ОСОБА_1 працівниками Управління патрульної поліції в Одеській області складено протокол серії ААД №813416 від 08 серпня 2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 та його представник, діюча на підставі ордеру 22 жовтня 2024 року, в судовому засіданні, просили суд закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Раніше, через канцелярію суду, надали клопотання про закриття провадження у справі, в обґрунтування якого зазначили, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №813416 від 08 серпня 2024 року та направлення на огляд водія транспортного засобу є недопустимими доказами з огляду на порушення при їх складенні вимог законодавства, довідка про отримання особою посвідчення водія та довідка про відсутність повторності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не підтверджують склад інкримінованого правопорушення, а відеозаписи навпаки підтверджують доводи клопотання про його відсутність. Працівники поліції, в порушення приписів ст. 256 КУпАП, не надали можливості ОСОБА_1 надати пояснення, відповідно вони відсутні в матеріалах, наданих суду, а інспектор взводу №2 роти №5 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП капітан поліції Бондаренко I.I. незаконно склав протокол та фактично спровокував ОСОБА_1 на відмову заходити на медичний огляд до медичного закладу, створивши погрозу, що на виході звідти його б забрали працівники ТЦК.

Вказували, що не зрозуміло в зв`язку з чим саме автомобіль ОСОБА_1 привернув увагу інспектора взводу №2 роти №5 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП капітана поліції Бондаренко I.I. Інспектором були перевірені документи ОСОБА_1 на право керування автомобілем та на транспортний засіб, був проведений огляд автомобіля, ніяких порушень виявлено не було, що об`єктивно підтверджується відсутністю будь-яких протоколів з цих підстав, однак, інспектор попросив показати вміст гаманця ОСОБА_1 та відшукав там посвідчення №ОБЛ-1307, видане керівником штабу ГФ МГБ в Одеській області про те, що ОСОБА_1 є інспектором з охорони громадського порядку.

Інспектор Бондаренко І.І, почав з`ясовувати у ОСОБА_1 обставини роботи інспектором з охорони громадського порядку, той повідомив, що працює при Біляївському РУП № та саме ця обставина чомусь не сподобалась інспектору, оскільки він саме після виявлення зазначеного посвідчення раптово запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки на стан сп?яніння, без роз`яснення якого саме алкогольного або наркотичного, на що ОСОБА_1 відразу погодився.

Вказували, що для огляду на місці інспектор Бондаренко І.І. з незрозумілих міркувань відвів ОСОБА_1 за якісь споруди, де нікого крім них двох не було. На вимогу інспектора останній пройшов огляд, а саме зробив вправи на координацію рухів, дав себе оглянути без жодних заперечень, ніяких зауважень від інспектора під час проведення огляду не було, ніяких документів за результатами огляду не складалося.

Між тим, інспектор, після того як вони з ОСОБА_1 повернулися до інших працівників поліції, оголосив всім присутнім, що виявив у останнього дві ознаки наркотичного сп?яніння, запитав чи згоден він пройти огляд в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відразу погодився при цьому категорично заперечував вживання наркотичних засобів, які ніколи в житті не вживав, а також тривалий час не вживав алкоголю.

Інспектор ОСОБА_3 написав направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду, в якому вказав вже не дві ознаки наркотичного сп?яніння, а чотири. Таким чином, ОСОБА_4 побачив, що відносно нього відкрито фальсифікуються докази, бо в нього взагалі ніяких ознак наркотичного сп?яніння не було та не могло бути, в зв`язку з чим, з огляду на поведінку та дзвінки працівників поліції прямо запитав у інспектора чи будуть вони до медичного закладу викликати ТЦК, так як чув про такі випадки, на що вони пообіцяли, що ТЦК не будуть викликати.

Стверджували, що під час направлення до медичної установи на службовому автомобілі працівників патрульної поліції, з поведінки та розмов останніх ОСОБА_1 зрозумів, що після проходження огляду на стан наркотичного сп?яніння, незважаючи на обов?язково негативний результат, так як він ніколи в житті не вживав наркотики, все одно його заберуть працівники ТЦК, яких працівники поліції вже повідомили. Зазначені обставини ОСОБА_1 сприйняв, як реальну погрозу з боку працівників поліції, оскільки зазначені дії останніх підтверджували їх послідовність та рішучість або скласти протокол або віддати ОСОБА_1 працівникам ТЦК

Зазначили, що внаслідок зазначеної реальної загрози та психологічного тиску з боку працівників поліції ОСОБА_1 був змушений, коли вони фактично доїхали до медичного закладу, відмовитися виходити з автомобіля для уникнення можливої провокації. Працівники поліції саме на це й розраховували, склали протокол, відвезли ОСОБА_1 назад до «Двох столбів», віддали посвідчення водія, всі документи, а також автомобіль, за кермом якого він поїхав працювати далі.

Стверджували, що самостійного волевиявлення ОСОБА_1 на відмову від проходження медичного огляду також не доведено, натомість перебігом подій та доказами, якими с показання ОСОБА_1 на записи відеореєстраторів, об`єктивно доведено, що лише внаслідок зазначеної реальної загрози та психологічного тиску з боку працівників поліції він був змушений, коли вони фактично доїхали до медичного закладу, відмовитися виходити з автомобіля для уникнення передачі до ТЦК. Тобто, відсутня суб`єктивна сторона інкримінованого правопорушення.

Вказували, що інспектор ОСОБА_5 при складенні протоколу про адміністративне правопорушення грубо порушив положення ст. 256 КУпАП, оскільки не роз`яснив ОСОБА_1 права, передбачені ст. 268 КУпАП, що прямо передбачено 4.4 ст. 256 КУпАП; не роз`яснив ОСОБА_1 право на юридичну допомогу, передбачене законом, не надав можливості ОСОБА_1 надати пояснення, таким чином, згідно положень ст. 86 КПК України, протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, як отриманий з порушенням порядку, встановленого КУпАП, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Зазначили, що інспектор ОСОБА_3 порушив порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп?яніння та вимоги Інструкції, а саме проводив огляд ОСОБА_1 з незрозумілих підстав сам на сам, не склав акт огляду водія, лише усно повідомив, що нібито виявив у останнього є дві ознаки наркотичного сп?яніння, без закріплення у доказах, у передбаченому законом порядку. Однак, з перегляду відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 поводив себе адекватно, чітко відповідав на запитання, жодних порушень координації рухів у нього не було, очі були нормальні.

З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп?яніння до КНП «ООМЦПЗ» ООР, складеного інспектором ОСОБА_3 , вбачається, зокрема, що ним в результаті огляду ОСОБА_1 виявлено не два, а чотири ознаки наркотичного сп?яніння, а саме крім вищезазначених, також порушення мови та почервоніння очей. Таким чином, упереджене та неправомірне ставлення інспектора Бондаренко І.І. щодо ОСОБА_1 об`єктивно підтверджується тим, що поліцейський на протязі декількох хвилин на власний розсуд, без жодних підстав, тобто свавільно зазначає різні ознаки сп`яніння у водія, які взагалі відсутні у останнього.

Також зазначили, що в супереч визначеного порядку поліцейські не відсторонили водія від керування автомобілем, тобто поліцейський знав про відсутність у водія стану наркотичного сп?яніння, та незаконно та безпідставно направив ОСОБА_1 на медичний огляд.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справ про адміністративне правопорушення судам слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року. Конвенція набула чинності для України 11 вересня 1997 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Тому, розглядаючи дану справу, суд вирішує питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №813416 від 08 серпня 2024 року працівником поліції.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно із роз`ясненнями п. 24 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

При дослідженні відеозаписів, які долучені до матеріалів справи вбачається, що 08 серпня 2024 року о 08 годині 55 хвилин у м. Одеса по вул. Тираспольське шосе, буд. 22/8, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_2 , та був зупинений екіпажом патрульної поліції. В подальшому ОСОБА_1 було запропоновано у встановленому законом порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України.

Згідно ч. 2 ст. 35 цього Закону, поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 3акону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Таким чином ст. 35 3акону України «Про національну поліцію» наведено вичерпний перелік випадків, коли поліцейський може зупинити транспортний засіб, всі інші причини зупинки автомобіля незаконні.

З дослідженого судом відеозапису, не можливо встановити, з яких причин відбулося зупинення транспортного засобу та витребування документів у водія автомобіля «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_2 .

Крім того, вбачається, що під час спілкування з поліцейськими, ОСОБА_1 поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, його поведінка цілком відповідала обстановці.

Крім того, працівники патрульної поліції жодного разу не роз`яснили водію його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Досліджений судом відеозапис досить інформативний, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, є послідовним, зафіксований у хронологічній послідовності, містить відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан сп`яніння здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. 8 р. ІІ Інструкції №1452/735 форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Проходження огляду в медичному закладі пропонується шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо.

У разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Однак, в порушення вимог ч. 6 ст. 266 КУпАП та наведених Інструкції та Порядку, працівником поліції не було вручено ОСОБА_1 направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, в медичному закладі, а тільки було заповнено під час складання протоколу.

Згідно Постанови Верховного Суду від 29 квітня 2020 року по справі №161/5372/17, тільки наявність усіх ознак адміністративного правопорушення є єдиною підставою для притягнення к відповідальності.

За таких обставин, працівником патрульної поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були порушенні вимоги КУпАП та Інструкції.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.cт. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Тим самим, з огляду на обставини, встановлені під час судового розгляду, винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не доведена.

Забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення гарантоване ст. 7 КУпАП, за якою ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У постанові від 08 липня 2020 року по справі 463/1352/16-а Верховний Суд також звертає увагу на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Виходячи із вищезазначеного, суд відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 245, 247, 283, 284 КпАП України, суд

постановив:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити, згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 27 листопада 2024 року.

Суддя: О. М. Сегеда