П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ірина Дубановська розглянувши в м. Біла Церква справу про адміністративне правопорушення за протоколом ААД № 563409 від 20 вересня 2024 року стосовно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП (далі протокол),

У С Т А Н О В И В:

згідно з протоколом, 20 вересня 2024 року о 21:05 год. в м. Біла Церква, вул. Дружби, 92, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Міцубісі Л 200», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; виражене тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці - від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився.

Після цього, водій від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У ході розгляду, захисник ОСОБА_2 надав клопотання про закриття провадження у справі.

Згідно з ним, захисник вказував на відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Про це свідчить відеозапис з нагрудних камер поліцейських. Згідно з ним, ОСОБА_1 намагався пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», однак в нього не вийшло його продути.

Захисник вважає, що враховуючи цей факт, ОСОБА_1 мали направити на огляд до медичного закладу.

Однак, всупереч зазначеному, поліцейські цього не зробили.

Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: (1) чи було вчинено адміністративне правопорушення, (2) чи винна дана особа в його вчиненні, (3) чи підлягає вона адміністративній відповідальності, (4) чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, (5) чи заподіяно майнову шкоду, (6) чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, (7) а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи …

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 КУпАП).

Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суддя зазначає, що презумпція невинуватості вимагає від особи, яка складає протокол стосовно особи, довести її вину у вчиненому адміністративному правопорушенні «поза розумним сумнівом».

Відповідно до практики Верховного Суду, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішенні має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16 січня 2024 року, справа ЄУН 752/16205/21).

Як зазначено у протоколі, ОСОБА_1 ставилася у вину відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Слід зазначити, що відповідальність за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння настає тільки у випадку, якщо порядок у якому запропоновано водію пройти такий огляд, відповідає установленому законом.

Цей порядок визначений ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, суддею з`ясовано, що огляд такими засобами не проводився, ОСОБА_1 відмовився від підпису напроти графи «з результатом згоден».

Отже, зважаючи на таку поведінку ОСОБА_1 , працівник поліції зобов`язаний був запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Вказані дії працівник поліції зробив та виписав ОСОБА_1 направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 вересня 2024 року.

За його змістом ОСОБА_1 направлявся на огляд до Білоцерківського територіального медичного об`єднання.

Відповідно до п. 7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Отже, працівник поліції, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, має доставити таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я, якому надано право проводити такий огляд.

Відповідно до наказу Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації від 12 лютого 2024 року № 161-адм, закладом, якому надається право на проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в м. Біла Церква є Комунальне некомерційне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 4» та Комунальне некомерційне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2».

Отже, особи, які керують транспортним засобом в м. Біла Церква, з ознаками алкогольного сп`яніння, мають направлятися для огляду на визначення такого стану до Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 4» або Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2».

У переліку медичних закладів, який визначений Департаментом охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації від 12 лютого 2024 року № 161-адм, такий медичний заклад, як Білоцерківське територіальне медичне об`єднання відсутній.

Отже, ОСОБА_1 направляли на огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, до лікарні, яка не входить до відповідного переліку медичних закладів, які мають право проводити медичні огляди водіїв на стан алкогольного сп`яніння.

Отож, порядок у якому запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння не відповідав установленому законом порядку.

Отже, у його діях немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, провадження необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 6 ст. 283 КУпАП, постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

клопотання захисника ОСОБА_2 , про закриття провадження у справі, - задовольнити.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, стосовно ОСОБА_1 , - закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Повернути ОСОБА_1 тимчасово вилучене посвідчення водія НОМЕР_2 .

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ірина ДУБАНОВСЬКА