ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Шородка Ю. М. на постанову судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Згідно постанови районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 097415, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 02.09.2024 року о 23 год 00 хв. в с. Петричанка, по вул. О. Кобилянської, 4, Чернівецького району Чернівецької області, в порушення п. 2.9 а ПДР, керував транспортним засобом марки «Volvo V50», д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвокатом Шородком Ю. М. було подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, при цьому суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до дослідження та оцінки доказів по справі, що потягло за собою необґрунтоване судове рішення. Суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

ЄУНСС: 715/2926/24 Головуючий у І інстанції: Цуркан В. В.

Номер провадження: 33/822/648/24 Головуючий в апеляційній ін-ції : Давній В. П.

Стверджує, що його підзахисний сидів в препарованому біля його житлового будинку автомобілі, та розмовляв по телефону, при цьому його автомобіль, був не рухомим, позаду нього під`їхав і зупинився поліцейський службовий автомобіль з виключеними проблисковими маячками та до нього автомобіля підійшов інспектор СРПП № 5 відділення поліції (смт. Глибока) ЧРУ НП ГУНП в Чернівецькій області сержант поліції Волешенюк А. М., який попросив його пере сісти в службовий автомобіль для перевірки документів. Потім поліцейський повідомив, що вбачає ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на що останній погодився.

Вказує, що не погоджується із відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки перевірка документів у ОСОБА_1 була безпідставно та незаконно проведена, так як він не керував автомобілем.

Зазначає, що в матеріалах справи міститься висновок № 32 від 03.09.2024 року, відповідно до якого у його підзахисного ознак сп`яніння не виявлено. Крім цього, відповідно до акту судово-медичного дослідження № 1533 від 10 вересня 2024 року при судово-токсикологічному дослідженні крові ОСОБА_1 спирт етиловий не виявлений.

Звертає увагу суду на те, що працівниками поліції не було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, оскільки ними не було проведено безперервну відео-зйомку.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Шородок Ю. М. не з`явилися, хоча належним чином були повідомленими про дату, час і місце судового засідання, при цьому, захисник Шородок Ю. М. в поданій апеляційній скарзі просив розгляд поданої ним апеляційної скарги проводити без їхньої участі, що на підставі вимог ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Аналіз матеріалів даного провадження свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не дотримався.

Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 097415 від 02.09.2024 року (а. с. 1); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 2); роздруківку приладу «Alcotest Drager 6810»; відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, що здійснювали оформлення водія ОСОБА_1 (відеозапис [201/201] PSS-1847UTC+0300mp.4[DXVA], а. с. 6).

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного.

Так, за змістом диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом (водій).

Положеннями п. 1. 5 ПДР України встановлено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Отже, факт керування особою транспортним засобом є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому для висновку про наявність складу правопорушення такий факт повинен бути встановлений та доведений доказами.

З наявного в матеріалах справи відеозапису із портативного відеореєстратора працівника патрульної поліції щодо складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 вбачається, що відеозапис розпочинається з того, як в службовому автомобілі поліції на передньому пасажирському сидінні сидить водій ОСОБА_1 і з ним веде бесіду поліцейський, який сидить на водійському місці.

Зазначені обставини були підтверджені захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в поданій ним апеляційній скарзі.

При цьому, захисник стверджував, що його довіритель категорично заперечував факт зупинки його автомобіля поліцейськими, так і факт керування ним вищевказаним транспортним засобом.

Звертав увагу суду в поданій апеляційній скарзі на те, що огляд на стан сп`яніння законодавство пов`язує виключно з фактом зупинки транспортного засобу. Знаходження за кермом транспортного засобу, який не є в стані руху, не є доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апеляційним судом було встановлено ряд порушень при складанні працівниками патрульної поліції зазначеного протоколу, зокрема ст. 256 КУпАП, п. 2.6. Порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, ч. 11 розділу 2 Інструкції, ч. 4 ст. 256 КУпАП.

Апеляційний суд, звертає увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в статті 62 Конституції України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 02.09.2024 року о 23:00 годині транспортним засобом «Volvo V50», д. н. з. НОМЕР_1 , по вулиці О. Кобилянській 4 с. Петричанка Чернівецького району Чернівецької області.

Відеозапис, долучений до матеріалів справи, не містить моменту зупинки ОСОБА_1 , а починається із моменту коли в службовому патрульному автомобілі йде розмова між поліцейським та ОСОБА_1 .

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не доведений, а тому він не може бути суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки безпосередньо уповноваженою особою не було встановлено сам факт керування особою транспортним засобом до його зупинки, подальша вимога інспектора поліції до даної особи пройти огляд на стан сп`яніння, носить неправомірний характер.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що працівником патрульної поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушенні вимоги КУпАП та Інструкції, а судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не було звернуто уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття незаконного рішення.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим, постанова суду про притягнення останнього до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130, 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Шородка Ю. М., задовольнити.

Постанову судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя

Чернівецького апеляційного суду В. П. Давній