3/441/661/2024 441/1496/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02.08.2024 суддя Городоцького районного суду Львівської області Ференц О.І., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, -

за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

12.06.2024 близько 12 год. 30 хв. на 27 км + 100 м а/д Н-13 сполученням «Львів-Самбір-Ужгород» біля зупинки «Крижова» водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, нестійка хода, нечітка вимова, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Чернянський Р.І., в судовому засіданні заперечив факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, подав письмове клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю в діях останнього складу цього адміністративного правопорушення. Клопотання мотивоване тим, що в контексті ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейські зобовязані повідомити особу про причини її зупинки, однак у цій ситуації поліцейські безпричинно зупинили ОСОБА_1 , причин зупинки не пояснили, до адміністративної відповідальності за порушення інших Правил дорожнього руху України не притягували. З огляду на наведене, усі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобовязаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. Крім цього матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом 12.06.2024 близько 12.30 год., на відеозаписах не відображено руху самого транспортного засобу. Поза тим, долучені до матеріалів справи відеозаписи слід визнати недопустимим доказом, оскільки такі всупереч вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, не є безперервними. Запис розпочато працівниками поліції о 12:31:46 год 12.06.24 та він безперервно триває до 12:32:55 год., після цього з незрозумілих причин працівники поліції примусово вимкнули його, що є порушенням п.1 Р.VII вище вказаної Інструкції. В подальшому, о 12:44:36 відеозапис продовжується до 13:02:08. Слід звернути увагу, що відеофіксація була зупинена після перевірки документів ОСОБА_1 , в ході неформальної розмови з його клієнтом відеофіксація не велася, а продовжилася в момент відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння. ОСОБА_1 не було розяснено його прав та обовязків, не забезпечено право на захист, що є завадою для забезпечення справедливого судового розгляду та захисту прав особи. В продовження, всупереч чинному законодавству працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а розписка, наявна в матеріалах справи, не є законним та допустимим доказом такого відсторонення. В матеріалах справи знаходиться направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке складене 12.06.24 о 14:40 год., тобто за 4 хв до моменту першої пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, яке відповідно відеозаписів була о 12:44:43 год., що вказує на тотальну фальсифікацію працівниками поліції доказів у цій справі.

Згідно з вимогами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За положеннями ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проаналізувавши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 822705 від 12.06.2024, матеріалами відеозапису відмови від проходження огляду, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.06.2024, іншими матеріалами справи.

При цьому не враховую заперечення проти протоколу захисника ОСОБА_1 адвоката Чернянського Р.І., з наступних підстав. Твердження захисника про неправомірні дії працівників поліції, які полягали в неповідомленні ОСОБА_1 про причину зупинки транспортного засобу, не є предметом розгляду у рамках цього провадження та не можуть слугувати підставою для відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. В продовження, як зазначив у своїй постанові Касаційний адміністративний суд у складі ВС у справі № 404/4467/16-а від 20.02.2019, саме по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Як вбачається із відеозапису, такий починається з моменту пред`явлення ОСОБА_1 своїх документів працівнику поліції, в цей момент ОСОБА_1 знаходиться за кермом автомобіля з пристебнутим ременем безпеки, на узбіччі дороги, що свідчить про попереднє керування ним цим транспортним засобом до моменту його зупинки на вимогу працівника поліції. Крім цього, під час складення матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 жодного разу не вказав на те, що він не керував цим транспортним засобом, навіть навпаки, на запитання поліцейського куди він прямує відповів, що за батьком в лікарню. Крім цього, в матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_1 про те, що він зобов`язується залишити на заправці АЗС біля зупинки «Крижова» свій автомобіль марки Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , та не керувати ним до повного витвереження, чим підтверджується, що ОСОБА_1 був водієм вказаного транспортного засобу до цього моменту. Щодо доводів про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис містить лише фрагменти події, зазначаю, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому відображено відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі. Покликання захисника на те, що ОСОБА_1 не були розяснені його права та обов`язки, на висновки суду не впливають і не можуть бути підставою для висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 отримував право керування транспортним засобом у визначеному законом порядку, відтак повинен бути обізнаний про свої права та обовязки в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, наслідки відмови від проходження огляду на визначення стану спяніння йому були роз`яснені, зауважень до протоколу в ОСОБА_1 не було, про що він особисто зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення. Аналогічним чином не впливають на правову кваліфікацію дій ОСОБА_1 відсутність в матеріалах справи акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, ОСОБА_1 зобовязався на вимогу поліцейських залишити керований ним транспортний засіб на АЗС до повного витвереження, чим додатково підтвердив факт перебування у стані спяніння. Складення направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції безпосередньо перед пропозицією пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу на висновки суду не впливають, ОСОБА_1 особисто у цьому направленні написав, що відмовляється від огляду в медичному закладі.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та такими в повній мірі стверджується винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що необхідним та достатнім є такий вид адміністративного стягнення як штраф з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Крім того, в силу ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 справляється судовий збір, що становить 605 грн. 60 коп..

Керуючись ст.40-1, ч.1 ст.130, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Львів обл./Львів. обл./21081300; код отримувача (КОД ЄДРПОУ): 38008294; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0013001; код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (КОД ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Городоцький районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя О.І. Ференц