ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/3374/24 Головуючий в 1 інст. Каряка Д.О.
Провадження №33/807/834/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 12 вересня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , військовослужбовця ЗСУ військової частини НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 15 червня 2024 року о 22 год. 49 хв. в Запорізькій області Запорізькому районі, траса Н-08, 513 км., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volksvagen Golf» державний номерний знак НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, результат позитивний 0,42 %, тест № 2417, водій не погодився з результатом тесту, у зв`язку з чим був направлений до медичного закладу до лікаря-нарколога. Згідно висновку КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР №5753 від 16.06.2024 р. о 00.40 год., ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «А» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою та зазначив, що при винесені оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції не прийняв до уваги те, що він не керував транспортним засобом 15 червня 2024 року о 22 годині 49 хвилин. Час відео фіксації не відповідає часу, вказаному у протоколі серії ААД № 809511 від 16 червня 2024 року. Зазначає, що судом також не прийнято до уваги те, що для зупинки транспортного засобу під його керуванням не було законних підстав, передбачених ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». Зокрема, поліцейський не проінформував про конкретну причину зупинки транспортного засобу.

Крім того, відеозаписом події, який міститься в матеріалах справи не зафіксовано порядок перевірки виявлених у нього ознак алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, просить постанову судді Запорізького районного суду від 12 вересня 2024 року скасувати, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

8 листопада 2024 року, захисник ОСОБА_1 адвокат Карабут М.В. звернулась до Запорізького апеляційного суду із клопотанням про зупинення провадження в справі до звільнення ОСОБА_1 з військової служби, яке задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, ОСОБА_1 скористався правовою допомогою захисника - адвоката Карабут М.В., яка в його інтересах має право подати суду пояснення, клопотання та докази у даній справі, чим остання і скористалась.

Отже, з урахуванням того, що ОСОБА_1 скористався правовою допомогою захисника адвоката Карабут М.В. під час апеляційного перегляду справи, яка має можливість висловити позицію сторони захисту щодо суті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, а також має інші права, передбачені законами України, суддя апеляційного суду вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання про зупинення провадження в даній справі.

Враховуючи обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Карабут М.В. про час та місце проведення судового розгляду в суді апеляційної інстанції, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останніх, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 809511 від 16 червня 2024 р. підтверджується:

- роздруківкою до протоколу з приладу «Драгер» 6820 від 15 червня 2024 р., проведеного о 22 год. 59 хв. з результатом 0,42‰ (а.с. 10);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та факт того, що з результатом проведеного тесту ОСОБА_1 не погодився, від підпису відмовився (а.с.4);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 15 червня 2024 р., в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів (а.с. 5);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16 червня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 6);

- відеозаписом події (а.с 11).

Дослідивши вказані вище докази, суд встановив, що у водія транспортного засобу ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції були виявлені ознаки сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.

З дотриманням встановленого законом порядку, поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу було проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора Alcotest Drager 6820 за згодою ОСОБА_1 , за результатами якого встановлено його перебування в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту - 0,42 проміле.

Доводи апеляційної скарги, що відеозаписом події не зафіксовано порядок перевірки виявлених ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , спростовуються відеозаписом події.

Так відеозапис, наявний на технічному носії, наданий у достатньому об`ємі задля розуміння обставин, які є важливими у контексті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу.

Вищезазначеним відеозаписом події, зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинку на блокпосту. Перевірка документів водія ОСОБА_1 , в ході якої поліцейський зазначає, що у ОСОБА_1 наявний запах алкоголю з порожнин рота. Слідує пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Згода ОСОБА_1 на проходження запропонованого огляду за допомогою приладу «Драгер». Далі, зафіксована процедура огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», якій передує контрольний забір повітря вказаним приладом. Перед початком огляду, поліцейський зазначає, що окрім запаху алкоголю з порожнини рота у ОСОБА_1 наявне ще і порушення мови. Результат проведеного огляду ОСОБА_1 складає 0,42 проміле. З результатом проведеного огляду ОСОБА_1 не погодився, надав згоду на проходження огляду в закладі охорони здоров`я. За результатами проведеного 15 червня 2024 року о 22 год. 59 хв. медичного огляду лікарем наркологом складений висновок № 5753 про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, працівниками поліції було в повній мірі дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а зафіксовані відеозаписом факти наявні у достатньому об`ємі задля встановлення обставин, які мають значення у рамках даної справи.

На переконання судді апеляційного суду, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння у вказаний в протоколі час та у зазначеному місці не викликає сумніву, а позиція останнього спрямована на уникнення ним адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

Доводи апелянта щодо відсутності законних підстав у працівників поліції для зупинки транспортного засобу під його керуванням, суддя апеляційного суду вважає безпідставними.

Так, відповідно до ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" встановлює перелік підстав для зупинки транспортних засобів. Аналіз цієї статті дає підстави стверджувати, що вимоги норм, зазначених у ній здебільшого спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху, а також на забезпечення норм, визначених Законом.

Однак, законодавець встановлює виключення і не обмежує працівників поліції підставами для зупинки транспортних засобів, визначених ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію".

Згідно до приписів ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема зупинення транспортних засобів та перевірку документів особи.

Застосування цієї статті працівниками поліції має обумовлюватися зовнішніми чинниками або обставинами, які можуть надавати право або зобов`язувати поліцейського застосувати певні превентивні заходи.

При цьому належить врахувати те, що згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2024 року в Україні введено режим «воєнний стан», який діяв і на час події, яка зафіксована в протоколі за участю ОСОБА_1 .

Згідно відомостей відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений на блокпосту та працівниками поліції була здійсненна перевірка його документів. Однак, поліцейський під час спілкування з ОСОБА_1 виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота.

Разом із цим, матеріали справи не містять відомостей про оскарження дій працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 в порядку, передбаченому ст. 267 КУпАП.

Крім того, з огляду на предмет дослідження у рамках складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП підстави зупинки не мають вирішального значення і не впливають на інкриміновані водію обставини з приводу порушення останнім вимог п. 2.9 а ПДР України.

Суддя апеляційного суду зауважує, що сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду першої інстанції з приводу доведеності провини ОСОБА_1 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, належним чином вмотивовані, повністю відповідають фактичним обставинам справи, суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 12 вересня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 317/3374/24