Справа № 676/7732/24
Номер провадження 3/676/2770/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Кам`янець-Подільський

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області Черепахін В.О., за участю: потерпілої законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_1 ОСОБА_2 , особи, яка притягається до адміністративної відповідальнолсті ОСОБА_3 , розглянувши у відкритовму судовому засіданні в залі судових засідань Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області об`єднану справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №507669 від 10 листопада 2024 року, складеного поліцейським взводу №1 роти №2 БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП ОСОБА_4 , 10.11.2024р. о 15 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , тобто умисні дії психологічного характеру, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №507670 від 10 листопада 2024 року, складеного поліцейським взводу №1 роти №2 БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП ОСОБА_4 , 10.11.2024р. о 15 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство відносно свого сина ОСОБА_1 , тобто умисні дії психологічного характеру, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні не визнав, категорично заперечив вчинення щодо колишньої дружини ОСОБА_2 та сина ОСОБА_1 домашнього насильства та виклав свою версію подій. При цьому ОСОБА_3 пояснив, що дійсно від спільного проживання з колишньою дружиною ОСОБА_2 мають спільну дитину сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскільки 09 листопада 20217 року у сина був День народження, за попередньою домовленістю із колишньою дружиною мав забрати сина 10.11.2024 року о 15 год. 00 хв. щоб відсвяткувати із ним День народження та подарувати подарунки. З цією метою 10.11.2024 року близько 14 год. 45 хв. під`їхав до першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , щоб забрати сина, якого мала вивести колишня дружина. Зателефонувавши до дружини, остання йому повідомила, що син ще не одітий і висловила йому вимогу привезти сина у чітко визначений нею час, а саме не пізніше 20 години. Через таку вимогу дружини у них виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_2 повідомила, що у такому випадку він сина не побачить, а також повідомила, що вона викликає поліцію. Зачекавши 15 хвилин та не дочекавшись сина, піднявся до квартири АДРЕСА_3 , в якій проживають колишня дружина разом із сином, та постукав у вхідні двері тамбуру, оскільки дзвінок не працював. Проте, дверей йому колишня дружина так і не відкрила. В цей момент на виклик колишньої дружини прибули працівники поліції.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та потерпілої законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_1 ОСОБА_2 , вивчивши матеріали об`єднаної справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що провадження в об`єднаній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Так, підставою адміністративної відповідальності є вчинення особою діяння, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбачене КУпАП (ст. ст. 8, 9 цього Кодексу).

Положеннями ст.9 КУпАП регламентовано, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене певне діяння як адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Санкція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність у виді штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських роботів на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративного арешту на строк до десяти діб.

Тому, через суворість санкції цієї статті її слід відносити до фактично кримінальних правопорушень з усіма гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане підтверджується рішеннями ЄСПЛ «Гурепка проти України» та «Лучанінова проти України», які в силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковими до застосуванню судами України.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд .

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессеге, і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року (п.146) Суд констатував, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що за змістом п. 2 ст. 6 Конвенції, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Принцип «презумпції невинуватості» закріплений і в ст. 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом п.3.2. Рішення Конституційного Суду України у справі щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України від 20 жовтня 2011 року №12-рп/2011 передбачено, що збирання, перевірка та оцінка доказів можливі лише в порядку, передбаченому законом. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав, а тому виходячи з презумпції невинуватості, його вина має бути доведена на підставі належних, допустимих та достовірних доказів, одержаних (зібраних, складених) в порядку та спосіб, що установлений законами України, які в своєму системному взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

За ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 (п.4.1) встановлено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. В даній конкретній справі обов`язок щодо збирання доказів був на поліцейському взводу №1 роти №2 БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП ОСОБА_4 , оскільки він порушив провадження в справі за ч.1 ст.173-2 КУпАП стосовно ОСОБА_3 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №507669 від 10 листопада 2024 року, складеного поліцейським взводу №1 роти №2 БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП ОСОБА_4 , 10.11.2024р. о 15 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , тобто умисні дії психологічного характеру, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №507670 від 10 листопада 2024 року, складеного поліцейським взводу №1 роти №2 БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП ОСОБА_4 , 10.11.2024р. о 15 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство відносно свого сина ОСОБА_1 , тобто умисні дії психологічного характеру, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Поряд з цим, окрім протоколів про адміністративне правопорушення, поліцейським взводу №1 роти №2 БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП ОСОБА_4 до провадження не долучено жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував би зазначені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини.

В судовому засіданні потерпіла законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_1 ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_3 є її колишнім чоловіком, проте заперечила, що ОСОБА_3 є біологічним батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не заперечила тієї обставини, що дійсно оскільки 09 листопада 20217 року у сина був День народження. За попередньою домовленістю із колишнім чоловіком, останній мав забрати сина 10.11.2024 року в обідню пору щоб відсвяткувати із ним День народження. З цією метою 10.11.2024 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_3 зателефонував до неї щоб вона одівала сина. Під час спілкування повідомила ОСОБА_3 щоб він привіз сина не пізніше 20 год. 00 хв., що розізлило ОСОБА_3 . На цій підставі у них виник словесний конфлікт, в ході якого вона дійсно сказала ОСОБА_3 , що у такому випадку він сина не побачить. Близько 15 год. 00 хв. приїхав ОСОБА_3 та почав гупати у вхідні двері тамбуру її квартири АДРЕСА_4 , в якій вона проживає із сином. Також ОСОБА_3 вимкнув світло у квартирі, відключивши запобіжники біля лічильника обліку електроенергії на сходинковій площадці. Такі дії ОСОБА_3 налякали сина і він почав плакати. Про ці протиправні дії ОСОБА_3 відразу ж повідомила в поліцію.

Проте, зазначені пояснення в судовому засіданні потерпілої законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_1 ОСОБА_2 та долучені до матеріалів справи її письмові пояснення, оцінюються суддею критично, оскільки вони не підтвердженні будь-якими належними та допустимими доказами. До того ж, ОСОБА_2 є прямо зацікавленою у результатах розгляду справи та у притягненні свого колишнього чоловіка ОСОБА_3 , із яким у неї нею неприязні відносини, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

А будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які з достатністю вказували б на наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, у справі відсутні, судом такі докази не встановлені. До того ж, в рішеннях ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

При цьому, як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, поліцейським взводу №1 роти №2 БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП ОСОБА_4 , на якого в даній конкретній справі був покладений обов`язок щодо збирання доказів, оскільки він порушив провадження в справі за ч.1 ст. 173-2 КУпАП стосовно ОСОБА_3 , обмежився лише опитуванням потерпілої ОСОБА_2 . Проте, ним не встановлено та не опитано жодних свідків можливих очевидців події, що ним могло бути зроблено шляхом проведення поквартирного обходу та при використанні інших повноважень, які йому надані статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію».

Крім того, відповідно до диспозиції частини першої статті 173-2 КУпАП, яка ставиться у вину ОСОБА_3 , передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Тобто, відповідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, об`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само в невиконанні термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомленні уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Таким чином, обов`язковою складовою об`єктивної сторони вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, зокрема умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, є вчинення таких діянь, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до виписаних у ст.ст.252, 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен провадитися їх, у тому числі, і судовий розгляд.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Як вбачається з протоколів про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 ставиться у вину те, що він 10.11.2024р. о 15 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_2 та свого сина ОСОБА_1 , тобто умисні дії психологічного характеру, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. Разом із тим, що вказаними діями ОСОБА_3 могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено нічого.

Тобто, органом, який порушив провадження в справі, ОСОБА_3 не ставиться в вину те, що в результаті вчинення ним зазначених у протоколах про адміністративне правопорушення дій, потерпілим ОСОБА_2 та ОСОБА_1 могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_3 адміністративного проступку.

Крім того, поліцейським взводу №1 роти №2 БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП ОСОБА_4 у протоколах про адміністративне правопорушення також не зазначено, якими саме умисними діями психологічного характеру ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_2 та свого сина ОСОБА_1 та в чому ці дії полягали (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), що також є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_3 адміністративного проступку.

Таким чином, із врахуванням того, що суддя позбавлений самостійно зазначати місце, час та суть адміністративного правопорушення, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, які по суті становлять виклад обвинувачення у вчиненні правопорушення, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи, оскільки у протилежному випадку неминуче перебиратиме на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу органу правосуддя, що буде безумовним порушенням ст.6 Ковенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також із врахуванням приписів ст.62 Конституції України, згідно із якою обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, провадження у об`єднаній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись п.1 ст. 247, п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в об`єднаній справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, стосовно ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня винесення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Черепахін В.О