Номер провадження: 33/813/2866/24
Номер справи місцевого суду: 494/1764/24
Головуючий у першій інстанції Рябчун А. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю секретаря Чеботар А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Волков Олександр Леонідович, на постанову Березівського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Березівського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 14 вересня 2024 року о 01 год. 10 хв., в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою своїй колишній дружині гр. ОСОБА_3 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру та міг завдати шкоди її психологічному здоров`ю, за яке передбачена відповідальність за частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Березівського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2024 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 35-38).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Волков О.Л., подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 40-44).

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 у скоєному адміністративному правопорушенні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 105299 від 14 вересня 2024 року, який останній підписав без зауважень та з ним погодився; письмовими поясненнями ОСОБА_3 ; письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ; рапортом від 14 вересня 2024 року; показаннями потерпілої ОСОБА_3 , показаннями свідка ОСОБА_4 .

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Апеляційний суд зауважує, що норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вирізняє такі види домашнього насильства:

фізичне насильство, що є формою домашнього насильства, та включає: ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру;

психологічне насильство - насильство, пов`язане з тиском одного члена сім`ї на психіку іншого через навмисні словесні образи або погрози, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

економічне насильство - навмисні дії одного члена сім`ї щодо іншого, спрямовані на позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість завдання чи завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, під домашнє насильство, зокрема, психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, до суду надано протокол серії ВАД №105299 від 14 вересня 2024 року (а.с.3).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 04 вересня 2024 року о 01 год. 10 хв., в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою своїй колишній дружині гр. ОСОБА_3 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру та міг завдати шкоди її психологічному здоров`ю, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно рапорту начальникові Березівського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, 14.09.2024 року о 01:21 надійшло повідомлення зі служби 102 (від ОСОБА_5 ) про те, що 14.09.2024 о 01:20 за адресою: АДРЕСА_2 , «чоловік ображає, протягує руки» (а.с.5).

14.09.2024 ОСОБА_6 звернулася із заявою, в якій просила притягнути до адміністративної відповідальності її колишнього чоловіка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 14.09.2024 року приблизно о 01:10 год., перебуваючи за місцем її мешкання за адресою АДРЕСА_2 виражався грубою нецензурною лайкою та вчиняв фізичне насильство (а.с.6).

В своїх письмових поясненнях ОСОБА_3 пояснила, що 14.09.2024 року приблизно о 01:10 год, її колишній чоловік ОСОБА_1 прийшов до неї додому, відчинив вхідні двері за допомогою ключів, які у нього залишилися за час сумісного життя, останній ображав її нецензурною лайкою на її адресу, також вчиняв фізичне насильство з невідомих на те причин. За цим фактом просила притягнути його до адміністративної відповідальності (а.с.7).

В своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 пояснив, що 14.09.2024 року в нього виникла сварка з його колишньою дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: коли ОСОБА_3 покликала його в квартиру, щоб повечеряти, після чого вони лягли відпочивати, то через деякий час його колишня дружина почала влаштовувати сварку, внаслідок чого вони ображали один одного нецензурною лайкою, після чого ОСОБА_1 пішов до свого гаражу, щоб не продовжувати сварку і в якому він відпочивав, а зранку поїхав до м. Одеси по справах. Коли повернувся то звернувся до поліції з приводу того, що йому телефонувала його матір і повідомила, що його колишня дружина знаходиться в лікарні (а.с.8).

В своїх письмових поясненнях, свідок ОСОБА_4 пояснила, що 14.09.2024 вона заступила на чергування лікарем в Березівській ЦМЛ. Приблизно об 11 год. 30 хв. в лікарню звернулася гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка скаржилася на головну біль, запаморочення, тошноту та слабкість. Під час встановлення всіх обставин вона повідомила, що її побив колишній чоловік. Тілесних ушкоджень на неї не бачили. Після чого здійснили перевірку та аналізи, було встановлено, що в ОСОБА_3 закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку та ситуаційна реакція на стрес. ОСОБА_6 також наполягала, щоб вони звернулися в поліцію. Вона була госпіталізована та знаходилась в хірургічному відділені Березівської ЦМЛ (а.с.12).

Відповідно до виписки №1446 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 , виданої 14.09.2024 року, останній було діагностовано закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку та ситуаційну реакцію на стрес (а.с.11).

Отже обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення підтверджуються зібраними по справі належними доказами, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, не суперечать один одному та дозволяють у повному обсязі встановити обставини справи.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного і обгрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не є родичами в розумінні закону, а тому провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є безпідставними, оскільки в п. 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» прямо передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на колишнє подружжя.

Крім того, п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Доводи апелянта про те, що в протоколі не конкретизовано, в чому саме полягало насильство і яка шкода була заподіяна, є необґрунтованими, адже протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а викладена в ньому суть правопорушення відповідає диспозиції статті ст. 173-2 КУпАП. При цьому, зазначення конкретної шкоди, яка була заподіяна потерпілій законом не вимагається, з огляду на те, що ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що наявне виправлення у виписці №1446 жодним чином не спотворює відомості, які містяться в цьому документі та не позбавляє можливості суд встановити дані, які в ньому містяться, а тому доводи в цій частині є неспроможними.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП під час апеляційного розгляду не встановлено.

Позиція правопорушника ОСОБА_1 , яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності та обґрунтованості, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту з метою ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Волкова Олександра Леонідовича залишити без задоволення.

Постанову Березівського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда