Справа № 639/3938/24
Провадження № 3/639/1552/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Харків

Суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Кісь Д.П., розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173 -2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №986727 від 24.06.2024, в цей день, о 18:00, ОСОБА_1 перебувала за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , та вчинила відносно своєї доньки ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного та фізичного характеру, що полягало в образах нецензурною лайкою, погрозах, чим завдала психологічних та фізичних страждань.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнала, вказувала, що саме вона 24.06.2024 викликала наряд працівників поліції (102) з приводу того, що у дворі її власного домоволодіння незнайомі їй чоловіки разом з її зятем ОСОБА_3 , палять всупереч її бажання, погрожують її здоров`ю та життю. Того дня саме її донька кричала на неї та погрожувала, а в подальшому повідомила працівникам поліції недостовірну інформації, начебто це вона чинить домашнє насильство. Зробила вона це під впливом свого чоловіка (її зятя), який намагається заволодіти її житлом.

При вирішенні питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд виходить із такого.

Згідно диспозиції ст. 173-2 КУпАП склад адміністративного правопорушення визначається у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Також відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.01.2018 року №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4, 14, 15, 17 частини 1 статті 1 Закону№2229-VIII наведено визначення економічного, психологіного, сексуального та фізичного насильства.

Так, згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 вищезазначеного Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд зазначає, що для того щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством.

Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперерахованих ознак.

В заяві та письмових поясненнях ОСОБА_2 , 1991р.н., посилалась на те, що її мати ОСОБА_1 проживає разом з нею та її чоловіком; провокує конфлікти, ображає нецензурною лайкою та погрожує фізичною розправою.

В свою чергу ОСОБА_1 надала працівникам поліції письмові пояснення, згідно яких заперечувала застосування домашнього насильства зі свого боку відносно її доньки, проте визнавала, що між ними відбуваються конфлікти, вважала винною в цьому свою доньку та її чоловіка.

Як вбачається з рапорту т.в.о. командира взводу 1 роти 3 батальйону 4 УПП в Харківській області Шкуренка О. від 24.06.2024, цього дня під час несення служби у складі екіпажу 3052 було отримано виклик «конфлікт» за адресою: АДРЕСА_1 .

На доданому до протоколу відеозаписі зафіксовано прибуття працівників патрульної поліції на виклик за адресою: АДРЕСА_1 , після чого вийшла ОСОБА_1 та пояснила, що її донька зі своїм чоловіком влаштовують скандали, не сплачують комунальні платежі, намагаються вижити її з будинку. В подальшому працівники поліції спілкуються з ОСОБА_2 , 1991р.н., яка викладає їм власну версію подій, також вказуючи, що між нею та матір`ю постійно виникають конфлікти. Чоловік ОСОБА_2 на запитання працівників поліції повідомив, що йому нічого не відомо, все в порядку. Самого конфлікту або застосування кимось із його учасників насильства на відеозаписі не зафіксовано.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ №986727 від 24.0.2024 року свідки вказаної події не зазначені.

Як вбачається з матеріалів справи та письмових пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 між ними мала місце сімейна сварка. З встановлених обставин справи не вбачається будь-якої переваги сил ОСОБА_1 над її донькою ОСОБА_2 , яка є повнолітньою особою (1991р.н.) та проживає разом зі своїм чоловіком.

Висловлювання в межах конфлікту, який склався між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди чи можливості її настання в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять достатніх доказів, на підтвердження поза розумним сумнівом наявності об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнього насильства), в діях ОСОБА_1 по відношенню до її доньки ОСОБА_2 ..

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 245, 247, 251, 252, 268, 283, 284, 294 КУпАП України,

п о с т а н о в и в :

На підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.П. Кісь