Справа № 297/794/24
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.10.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/687/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 05.04.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, непрацюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 13600 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 148456 від 13.02.2024 та постанови суду від 05.04.2024 вбачається, що 13.02.2024 приблизно о 05 год 35 хв, прикордонним нарядом «Адміністративно-оперативна група» на напрямку 187 прикордонного знаку на околиці н. п. Яноші (територія Великобийганської об`єднаної територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) в межах контрольованого прикордонного району на відстані близько 4000 метрів від лінії державного кордону, було виявлено та затримано громадянина ОСОБА_1 спільно з громадянами України ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , при здійсненні спроби незаконного перетину державного кордону з України в Угорщину поза пунктами пропуску через державний кордон у складі групи осіб. Своїми діями ОСОБА_1 порушив ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає оскаржувану постанову незаконною і такою, що винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, без урахування всіх обставин справи. Просить постанову від 05.04.2024 скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу. Зазначає, що на час вчинення правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції був неповнолітнім, оскільки йому було 17 років, а тому суд першої інстанції повинен був застосувати заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП. Однак, залишивши це поза увагою, суд притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу. Крім того, стверджує, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, не повідомивши його належним чином про день, час та місце судового розгляду, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП, у зв`язку з чим постанова підлягає безумовному скасуванню. При цьому вважає, що оскільки з моменту виявлення правопорушення (13.02.2024)

-2-

минуло більше трьох місяців, то провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП. Також порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що такий пропущено з поважних причин, оскільки не брав участі у розгляді справи, так як не був належним чином повідомлений про час та місце її розгляду, а копії постанови від 05.04.2024 не отримував і про її наявність дізнався з виклику до Камінь-Каширського відділу ДВС та отримав її копію лише 24.07.2024.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Федчик С. В. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, повідомлені за допомогою смс-повідомлення, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber», клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Федчика С. В., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судді винесена без участі ОСОБА_1 , при цьому матеріали справи не містять жодних відомостей, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 направлялись повідомлення про час та місце розгляду справи, а також копія оскаржуваної постанови від 05.04.2024. Тому, доводи про те, що про наявність вказаної постанови ОСОБА_1 дізнався з виклику до Камінь-Каширського відділу ДВС та отримав її копію лише 24.07.2024, заслуговують на увагу.

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 подати апеляційну скаргу на постанову суду від 05.04.2024, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, визнаються поважними, у зв`язку з чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а строк поновленню.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

-3-

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, за вказаних у постанові обставин, останнім не оспорюється, а тому, відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційним судом не перевіряється і визнається таким, що ґрунтується на досліджених судом доказах, а кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП є правильною.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно прийняв рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу, апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу з огляду на таке.

За змістом ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Статтею 13 КУпАП передбачено, що до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на час вчинення адміністративного правопорушення та розгляду справи судом першої інстанції був неповнолітньою особою віком 17 років.

При цьому, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, не відноситься до переліку адміністративних правопорушень, передбачених абзацом 2 статті 13 КУпАП, за які неповнолітні несуть відповідальність на загальних підставах.

Відповідно до ст. 24-1 КУпАП, за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; попередження; догана або сувора догана; передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Залишивши поза увагою вказані обставини, суд першої інстанції призначив неповнолітньому ОСОБА_1 адміністративне правопорушення у виді штрафу відповідно до санкції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, що в свою чергу свідчить про незаконність судового рішення в частині накладення адміністративного стягнення.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, визначив розмір такого у твердій грошовій сумі, залишивши поза увагою те, що відповідно до вимог КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу визначається у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян з одночасним перерахунком у тверду грошову суму.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

-4-

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що відносно неповнолітнього ОСОБА_1 з урахуванням положень ч. 1 ст. 24-1 КУпАП має бути застосований захід впливу у виді попередження, оскільки накладене на нього судом першої інстанції адміністративне стягнення у виді штрафу не відповідає віку правопорушника на час вчинення адміністративного правопорушення, а відтак і характеру вчиненого правопорушення та ступеню його вини внаслідок суворості.

На переконання апеляційного суду, захід впливу у виді попередження являється необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчиненням ним нових адміністративних правопорушень, а відтак і справедливим. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що ОСОБА_1 не заперечує своєї вини, вчинив правопорушення у неповнолітньому віці, і в матеріалах справи відсутні відомості, які б характеризували його з негативної сторони, а також про те, що він раніше притягувався до адміністративної відповідальності.

Тому, постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Поряд з тим, доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, не повідомивши його належним чином про день, час та місце судового розгляду, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП, апеляційний суд визнає такими, що не свідчать про порушення права ОСОБА_1 на захист та не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП не є обов`язковою, а відповідно до наявної в матеріалах справи заяви ОСОБА_1 від 13.02.2024, останній визнав свою вину у вчиненні правопорушення та просив розглянути справу без його участі, що підтвердив своїм підписом. При цьому, ОСОБА_1 не вказує на те, що вказана заява ним не підписувалася чи підписана під тиском працівників прикордонної служби. У підтвердження таких обставин ОСОБА_1 не надав і будь-яких доказів.

Апеляційний суд також бере до уваги те, що факт розгляду справи без участі ОСОБА_1 враховано як одну з підстав для поновлення йому строку на апеляційне оскарження, і при цьому право ОСОБА_1 було забезпечено під час апеляційного розгляду справи, на який він не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце такого розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, оскільки з моменту виявлення правопорушення (13.02.2024) минуло більше трьох місяців, апеляційний суд також не бере до уваги, оскільки такі являються безпідставними та не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Пунктом 7 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що правопорушення, яке ставиться ОСОБА_1 за провину було вчинено та виявлено 13.02.2024, отже на момент розгляду справи судом першої інстанції та прийняття оскаржуваного рішення - 05.04.2024, строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не закінчились. Тобто судом першої інстанції ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності в межах

-5-

строку, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП. При цьому береться до уваги те, що вказане судове рішення судом апеляційної інстанції не скасовується, а змінюється в частині накладення адміністративного стягнення.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції зміні в частині накладення адміністративного стягнення із застосуванням щодо ОСОБА_1 заходу впливу у виді попередження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 05.04.2024.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 05.04.2024 щодо ОСОБА_6 в частині накладення адміністративного стягнення змінити.

Застосувати щодо ОСОБА_6 захід впливу у виді попередження.

У решті постанову Берегівського районного суду Закарпатської області від 05.04.2024 щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя