П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2024 року м. Київ

Справа: № 761/6337/24

Провадження: №33/824/2773/2024

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідома Т. О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2024 року, винесену під головуванням судді Сіромашенко Н. В.

про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 18 квітня 2024 року подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що обставини викладені в постанові суду першої інстанції, не відповідають протоколу про адміністративне правопорушення, адже дорожньо-транспортна пригода трапилась саме на регульованому перехресті. Крім того, зазначає, що звуковий сигнал спецтранспорту почав став працювати лише після зіткнення автомобілів.

Подана апеляційна скарга містить також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що постановою Київського апеляційного суду від 05 квітня 2024 року апеляційну скаргу було повернуто, у зв`язку з тим, що до апеляційної скарги не долучено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Проте повернення апеляційної скарги не позбавляє скаржника повторно звернутися з приводу оскарження судового рішення. В подальшому ОСОБА_1 повторно звернувся із апеляційною скаргою та долучив до скарги клопотання про поновлення строку на апеляцнійне оскарження, в межах десятиденного строку з дня отримання постанови Київського апеляційного суду від 05 квітня 2024 року.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог ст. 289 КУпАП у разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Обмеження на реалізацію право на оскарження, яке може полягати у не поновленні строку скаржнику, порушить саму суть права. Фактично, без поновлення строку на подання апеляційної скарги, скаржник буде позбавлений на реалізацію важливого елемента права на справедливий суд, як право на звернення до апеляційного суду за захистом своїх прав.

З огляду на викладене, з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, доходжу висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови районного суду пропущений скаржником з поважних причин, а тому клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення з приводу дорожньо-транспортної пригоди. Просив апеляційну скаргу задовольнити та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу правопорушення.

ОСОБА_2 та його адвокат Осадчий А. М. заперечували проти апеляційної скарги. Просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доходжу висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що вина є доведеною та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця та наслідків дорожньо-транспортної пригоди, в якій відображено місце зіткнення, зафіксовано локалізацію пошкоджень транспортних засобів; письмовими поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, які містять дані про обставини ДТП. Також вина водія ОСОБА_1 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як убачається із матеріалів справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД 859793, ОСОБА_1 14.01.2024 о 22 год. 09 хв., на перехресті бул. Т. Шевченка та вул.. Володимирська в м. Києві, керуючи транспортним засобом «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , наближаючись до регульованого перехрестя не оцінив зміни дорожньої обстановки, не дав дорогу транспортному засобу «Citroen», д.н.з. НОМЕР_2 , який наближався з увімкненими проблисковими маячками та спеціальними звуковим сигналом, не надав йому безперешкодний проїзд та здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. п. 2.3б, 3.2, 16.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

До протоколу про адміністративне правопорушення доданіписьмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою пригоди до нього. Схема місця ДТП підписана учасниками даної пригоди без будь-яких зауважень.

Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 убачається, що вони їхали за терміновим викликом швидкої медичної допомоги в автомобілі «Citroen», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 . Їхали з вул. Володимирської в м. Києві, перетинаючи бульвар Шевченка, горів жовтий сигнал світлофору. Водій включив спецсигнали і продовжив рух автомобіля. Справа на перехресті машини почали рух, але побачивши карету швидкої медичної допомоги, зупинилися. При цьому в крайній лівій смузі автомобілів не було. Автомобіль «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 рухався на великій швидкості, не зупинився. В результаті відбувся удар в задню частину автомобіля засобу «Citroen», в якому вони знаходилися.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху Україн, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.6 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», поліцейські, працівники військової інспекції безпеки дорожнього руху, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, дорожньо-експлуатаційних служб та бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги при виконанні службових обов`язків можуть відступати від окремих вимог Правил дорожнього руху лише у випадках і при виконанні умов, викладених у них.

Відповідно до п. 2.3. б Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.3.1. Правил дорожнього руху України, водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

Відповідно до п.3.2. Правил дорожнього руху України, у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

Таким чином, відповідно до п.3.1 Правил дорожнього руху під безпекою дорожнього руху необхідно розуміти такий рівень безпеки, який дозволяє водіям інших транспортних засобів виконати вимоги п.3.2 Правил дорожнього руху, щодо надання дороги і забезпечення безперешкодного проїзду зазначеного транспортного засобу.

Аналіз вищезазначених норм Правил дорожнього руху України дозволяє зробити висновок, що водії оперативних транспортних засобів можуть відступати від вимог ПДР, тільки виконуючи невідкладене службове завдання, та лише за умови обов`язкового ввімкнення спеціального звукового сигналу і об`єктивної наявності обставин, які б вказували, що такий відступ від вимог ПДР України не порушить безпеку дорожнього руху та не створить загрози іншим учасникам дорожнього руху.

Аналізуючи пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, пояснення свідків, схему місця ДТП, характер та локалізацію механічних пошкоджень отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 14.01.2024 о 22 год. 09 хв., на перехресті бул. Т. Шевченка та вул.. Володимирська в м. Києві, керуючи транспортним засобом «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , наближаючись до регульованого перехрестя не оцінив зміни дорожньої обстановки, не дав дорогу транспортному засобу «Citroen», д.н.з. НОМЕР_2 , який наближався з увімкненими проблисковими маячками та спеціальними звуковим сигналом, не надав йому безперешкодний проїзд та здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Посилання скаржника на те, що обставини викладені в постанові суду першої інстанції, не відповідають протоколу про адміністративне правопорушення, оцінються судом критично, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанції. Окрім того, вказана обставина не є виправдувальною, оскільки не звільняє водія від відповідальності та його обов`язкубути уважним на дорозі за будь-яких обставин.

Доводи ОСОБА_1 про те, що звуковий сигнал в автомобілі «Швидкої допомоги» почав працювати лише після зіткнення, є необгрунтованими, оскільки спростовуються поясненнями свідків, які містяться в матеріалах справи, та поясненнями іншого учасника ДТП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові, і могли б бути підставами для її скасування та закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу правопорушення, скаржником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи наведене, доходжу висновку, що постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суд м. Києва від 04 березня 2024 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суд м. Києва від 04 березня 2024 року

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Невідома