Номер провадження: 33/813/2348/24
Головуючий у першій інстанції Осіік Д.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Зєйналової А.Ф.к., адвоката Беженар Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн.

З вказаної постанови вбачається, що 23.07.2024 року о 23 год. 25 хв. в м. Одеса, площа Привокзальна, 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом (електросамокат) з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія із застосуванням приладу Drager Alcotest 7510 ARLM 01414, тест № 1402. Результат позитивний, 1,54 % проміле. Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою Приморського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2024 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та доказів того, що транспортний засіб було зупинено через порушення Правил дорожнього руху України;

2)відсутнє направлення особи до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку;

3)ОСОБА_1 не погодився із результатом алкотестера Драгер та декілька разів висказував бажання пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, однак працівники поліції йому відмовили;

4)судом першої інстанції не було враховано того факту, що згідно з наявною у матеріалах справи довідкою ДПП УПП в Одеській області ОСОБА_1 посвідчення водія не видавалось, отже він не є водієм (є іншою особою), а відтак на нього неможливо згідно із санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП накласти адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами;

5)у чек драгеру міститься підпис не ОСОБА_1 .

Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення адвоката Беженар Є.О., який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №103644 від 23.07.2024 року з якого вбачається, що ОСОБА_1 23.07.2024 року о 23:25 год., в.м Одеса по вул. Привокзальна площа, 2 керував транспортним засобом електросамокатом, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Зі згоди водія огляд проводився із застосуванням приладу Drager Alcotest 7510 ARLM 01414. Відповідно до тесту 1402 водій керував у стані алкогольного сп`яніння (результат позитивний 1,54 ‰. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі водій відмовився. Водія було відсторонено від керування. Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

-роздруківка тесту Драгер, з якого вбачається, що ОСОБА_1 23.07.2024 року о 23:29 год. пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Alkotest Drager 7510». Результат тесту 1,54‰. ОСОБА_1 із результатом ознайомлений про що свідчить його підпис;

-акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається що огляд проведено у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Огляд проводився за допомогою приладу «Alkotest Drager 7510». Результат огляду на стан сп`яніння позитивний 1,654‰;

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з якого вбачається, що у ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Водій пройшов огляд за допомогою приладу «Alkotest Drager 7510» на місці зупинки транспортного засобу. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний 1,54‰. Водієві було запропоновано проїхати до медичного закладу КНП «ООМЦПЗ» ООР, однак ОСОБА_1 відмовився;

-довідка ІПНП з якої вбачається, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував;

-довідка ІПНП з якої вбачається, що ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню;

-відеозапис, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що 23.07.2024 року приблизно о 23:25 год. Працівник поліції спілкується із водієм. Працівник поліції пояснює ОСОБА_1 що у нього є право пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, або якщо він не згоден пройти такий огляд, проїхати до медичного закладу. ОСОБА_1 повідомив, що він згоден пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу. В ході бесіди працівник поліції спитав ОСОБА_1 , що ж так трапилось. ОСОБА_1 відповів, що вони їхали додому, оскільки скоро комендантська година. Працівник поліції сказав, що перший водій, нормальний, а ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, бо від нього відчутний запах алкоголю. Потім працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер. ОСОБА_1 пройшов огляд, тест Драгеру виявися позитивним, 1,54‰, ОСОБА_1 було ознайомлено із даним результатом. Працівник поліції спитав ОСОБА_1 чи згоден він із результатом, останній відповів, що так, згоден. Потім працівник поліції склав протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 був ознайомлений із змістом протоколу. Після складання і зачитування протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 на підвищених тонах пропонував працівникам поліції поїхати до медичного закладу, бо він не відмовлявся їхати туди для огляду. Почав звинувачувати працівників поліції у тому, що він не відмовлявся їхати у медичний заклад, а тому підписувати протокол у цій частині не буде. Потім, працівник поліції спитав ОСОБА_1 чи буде він підписувати протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ігнорував працівників поліції, пішов спілкуватися по телефону. Дану поведінку ОСОБА_1 працівниками поліції було розцінено, як відмова від підписання протоколу. Працівники поліції попередили ОСОБА_1 про те, що його відсторонено від керування транспортним засобом.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що він керував транспортним засобом та доказів того, що транспортний засіб було зупинено через порушення Правил дорожнього руху України не заслуговують на увагу з огляду на те, що 23.07.2024 року о 23:25 год. в м. Одеса по вул. Привокзальній, на вулиці працівник поліції спілкувався із ОСОБА_1 , який стояв біля електросамоката, що підтверджується відеозаписом. Також із відеозапису вбачається, що сам ОСОБА_1 повідомив працівнику поліції, що він їхав додому, бо скоро комендантська година, а викликати таксі це дуже дорого. Крім того, ОСОБА_1 в ході бесіди із працівником поліції, жодного разу не заперечував факту керування ним транспортним засобом.

Потім під час бесіди у працівників поліції виникла підозра, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння тому, ними було запропоновано останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер. ОСОБА_1 погодився, пройшов. Результат показав 1,54‰.

Результат огляду ОСОБА_1 перевищив допустиму норму вмісту алкоголю, передбаченому чинним законодавством, тому відносно нього працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі Правила) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною вину останнього зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №103644 від 23.07.2024 року; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; роздруківкою з технічного приладу «Drager Alkotest 7510», із зафіксованим результатом тесту 1,54 ‰, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; оглянутим оптичним носієм інформації з відеозаписами від 23.07.2023 року та іншими доказами, що містяться у матеріалах справи. З таким висновком суду першої інстанції погоджується Одеський апеляційний суд.

Не відповідає дійсності і посилання ОСОБА_1 про відсутність у матеріалах справи направлення особи до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, оскільки таке направлення в матеріалах справи є, і проведено його не було з підстав того, що ОСОБА_1 відмовився їхати до КНП «ООМЦПЗ» ООР.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те. що він не погодився із результатом алкотестера Драгер та декілька разів висказував бажання пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, однак працівники поліції йому відмовили, спростовуються наданим відеозаписом. З якого вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд за допомогою приладу Драгер на місці зупинки, також було роз`яснено, що його можуть доставити до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки за допомого приладу Драгер, що і було проведено. Результат виявився позитивним і склав 1,54‰, що значно перевищує допустиму норму визначену чинним законодавством України. З даним результатом було ознайомлено ОСОБА_1 , при цьому, працівник поліції спитав водія, чи згоден він із результатом. ОСОБА_1 погодився. Пропозиція та бажання ОСОБА_1 поїхати до медичного закладу від нього поступила вже тоді, коли працівником поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Щодо посилань апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було враховано того факту, що згідно з наявною у матеріалах справи довідкою ДПП УПП в Одеській області ОСОБА_1 посвідчення водія не видавалось, отже він не є водієм (є іншою особою), а відтак на нього неможливо згідно із санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП накласти адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд апеляційної інстанції зауважує на наступному.

У постанові Верховного суду від 04 вересня 2023 року (справа №702/301/20) зазначено, що внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Посилання Кочетова в апеляційній скарзі на те, що у чек драгеру міститься не його підпис не заслуговують на увагу, оскільки спростовується відеозаписом, згідно якого вбачається, що ОСОБА_1 було ознайомлено із даними роздруківки чек Драгеру. На підтвердження іншого ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції доказів надано не було.

Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з відеореєстратора, дані про який внесені у протокол про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП.

Також з дослідженого відеозапису не вбачається будь-яких порушень працівниками поліції «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Водночас, відповідно до п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Отже, саме з підстав того, що ОСОБА_1 перебував за кермом електросамоката у нетверезому стані і було складено працівниками поліції адміністративний протокол.

Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності з іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.

Крім того, відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався, не вказав заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 про те, що він визнає свою провину за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 13).

Отже, об`єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Інші твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час дослідження доказів по справі, також жодних доказів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції не було долучено і до апеляційної скарги.

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, роздруківкою результатів тестування на алкоголь, а також дослідженим апеляційним судом під час апеляційного розгляду відеозаписом з місця події.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що було встановлене в передбаченому законом порядку.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

У відповідності до положень п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду суд вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а постанова Приморського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2024 рок підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова