Справа № 301/1545/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Лукинюка Володимира Васильовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 25 квітня 2024 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 25 квітня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. (сто сімдесят гривень).

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Відповідно до постанови суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №942718 від 09.03.2024, - ОСОБА_1 09.03.2024 року о 03 год. 10 хв., здійснив злісну непокору працівнику поліції, а саме, не виконував законну вимогу залишити охоронюване працівниками поліції місце події, а саме, місце вчинення ДТП, правопорушник чіплявся до учасників дорожньо-транспортної пригоди та ображав нецензурними словами. Дії гр. ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.185КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Лукинюк В.В., в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судута закрити провадження за відсутності в діях події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, а тому оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права . У апеляційній скарзі вказує на те, що висновки суду, викладені у постанові, не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП ґрунтується на припущеннях, склад та подія правопорушення відсутні, протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а відеозапис, який наявний в матеріалах справи лише підтверджує невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення. На підставі наведеного, вважає, що працівниками поліції не доведено, а судом першої інстанції безпідставно та необґрунтовано встановлено наявність події і складу адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого ст.185 КУпАП, за наслідками чого судом прийнято необґрунтовану та незаконну постанову.

Щодо пропущеного строку зазначає, що останнім днем строку на оскарження постанови є неробочий день, а також те, що ознайомився із постановою лише 03.05.2024, вважає за необхідне визнати причини пропуску строку поважними та поновити захиснику строк на звернення до суду з апеляційною скаргою.

В судове засідання особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Лукинюк В.В. не з`явилися. При цьому адвокат Лукинюк В.В. надіслав клопотання про проведення розгляду справи без його участі та без участі ОСОБА_1 .

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника адвоката Лукинюка В.В., неявка яких із урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що строк на оскарження постанови суду не пропущений, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП - постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, отже постанова суду першої інстанції винесена 25 квітня 2024 року, останнім днем на її оскарження 05 травня 2024 року, оскільки цей день не робочий (неділя вихідний день), то останнім днем на оскарження є 06 травня 2024 року.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості.

Апеляційний суд вважає, що визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

Стаття 185 КУпАП встановлює відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єкт правопорушення - суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, та суспільні відносини у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Отже, злісна непокора полягає у відмові від обов`язкового виконання наполегливих розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, що виражається у зухвалій формі і свідчить про прояв явної неповаги до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова особи проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 26.06.1992 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» відповідальність за ст. 185 КУпАП настає лише за дії, вчинені винним у зв`язку із виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків. Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Основні права працівника поліції встановлено у розділах IV «Повноваження поліції», V «Поліцейські заходи» Закону України «Про національну поліцію». Так, поліція здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок вчинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Всупереч доводам апеляційної скарги сторони захисту, апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги щодо процедури оформлення матеріалів адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_1 працівниками поліції дотримані.

Так, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ 942718 від 09.03.2024, яким зафіксовано обставини вчиненого адміністративного правопорушення та який в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а тому є належним та допустимим доказом, й приймається судом до уваги; протоколом про адміністративне затримання серія АЗ № 183535, рапортом Інспектора СРПП ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатскій області, письмовими поясненнями гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 , наявним в матеріалах справи відеозаписом та іншими матеріали справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а саме в тому, що він 09.03.2024 року о 03 год. 10 хв., не виконував законні вимоги працівника поліції, а саме, не виконував законну вимогу залишити охоронюване працівниками поліції місце події, а саме, місце вчинення ДТП, правопорушник чіплявся до учасників дорожньо-транспортної пригоди та ображав нецензурними словами.

Дії ОСОБА_1 свідчать проте, що його поведінка не відповідала обстановці, носила зухвалий характер та свідчила про те, що він ігнорує законні вимоги поліцейських. Апеляційний суд вважає, що дії поліцейських були спрямовані на припинення правопорушником протиправної поведінки, а саме залишити охоронюване працівниками поліції місце події - місце вчинення ДТП.

Таким чином, всупереч доводів апелянта у протоколі описано суть вчиненого правопорушення, зокрема зазначено, що ОСОБА_1 чіплявся до учасників дорожньо-транспортної пригоди та ображав нецензурними словами, чим своїми діями вчинив злісну непокору. Таким чином, дії ОСОБА_1 щодо непокори законній вимозі поліцейських охоплюються диспозицією передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення.

Отже, невиконання законної вимоги поліцейського не допускається. Правопорушник володіє правом оскаржувати незаконні на його думку дії працівників поліції, однак ухилення від виконання вимоги працівника поліції на момент оголошення такої вимоги, не може вважатися допустимим способом захисту ймовірно порушених прав та свідчить виключно про зухвале нехтування громадянином встановленого законодавством порядку.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд бере також до уваги приписи ст. 28 Конституції України, які закріплюють право кожного на повагу до його гідності, при цьому це право людини рівнозначне обов`язку поважати інших.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та ґрунтуються на власному тлумаченні норм права.

Такий висновок суду відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції також дотримався вимог ст. 33 КУпАП і призначив таке в межах санкції ст. 185 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а призначене судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статті 33 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Лукинюка В.В. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.283,294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Лукинюка Володимира Васильовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 25 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага