ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/831/24 Головуючий в 1 інст. Кіяшко В.О.
Провадження №33/807/590/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Асауленка І.О., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Асауленка І.О. на постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 6 червня 2024 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 180538 від 17.02.2024 року, 17.02.2024 року, о 22 годині 31 хвилина, гр. ОСОБА_1 в місті Вільнянськ по вулиці Козацькій біля будинку № 10 керував автомобілем ЗАЗ Daewoо державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Асауленко І.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що судом в порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянуто справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника. При цьому, захисник заявляв про причини його відсутності і неможливість явки в судове засідання в зв`язку з перебуванням в стаціонарі лікувального закладу, внаслідок чого ОСОБА_1 було позбавлено права на захист, що призвело до неповноти судового розгляду.

Посилаючись на рішення ЄСПЛ « Бартая проти Грузії» від 28 січня 2004 року вважає, що вищенаведені обставини дають підстави вказувати про те, що розгляд справи проведений з грубим порушенням як чинного законодавства, так і актів Міжнародного права, внаслідок чого грубо порушенні права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Посилаючись на порушення процедури проведення огляду ОСОБА_1 зазначає, що працівниками поліції не проінформовано особу, яка підлягала огляду на стан сп`яніння про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу не надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Вказує, що відеозаписом події не підтверджується наявність ознак алкогольного сп`яніння, виявлених у ОСОБА_1 працівниками поліції. При цьому, відеозйомка всупереч Інструкції не проводилась безперервно до її завершення з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції.

Вважає, що з огляду на вищенаведене, допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог закону спричинили грубе порушення права ОСОБА_1 на захист, а невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи призвела до неповноти судового розгляду, що є безумовними підставами для скасування вищезазначеного судового рішення.

На підставі викладеного просить постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 6 червня 2024 року скасувати, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

5 липня 2024 року до апеляційного суду надійшло письмове клопотання адвоката Асауленка І.О. про виклик у судове засідання та допит у якості свідка ОСОБА_2 .

У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Асауленко І.О. підтримав апеляційну скаргу та клопотання про виклик та допит у якості свідка ОСОБА_2 . Зазначив, що працівниками поліції грубо порушено Інструкцію при проведенні відеозйомки, яка розпочалася не спочатку події. При цьому, вказаний відеозапис не містить фіксації застосування працівниками поліції до ОСОБА_1 спеціальних засобів у вигляді кайданок та його доставки до відділення поліції.

ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Пояснив, що був зупинений працівниками поліції, які почали до нього чіплятися, оскільки мають з ним давні конфлікти. Одягли на нього кайданки та відвезли до відділення поліції. Зазначив, що огляд на стан сп`яніння не пройшов, оскільки у Вільнянській лікарні є можливість підробити результати огляду, а результати технічного приладу «Драгер» можуть бути не достовірними.

Розглянувши клопотання про виклик та допит у якості свідка ОСОБА_2 , суддя апеляційного суду вирішив відмовити у його задоволенні, оскільки наявні в справі письмові докази та відеозапис події є достатніми для формування позиції з приводу складеного відносно ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, згідно відомостей, зазначених в протоколі та зафіксованих наявним в справі відеозаписом, свідки події відсутні та працівниками поліції не залучалися.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Асауленка І.О., перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційного суду констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 180538 від 17 лютого 2024 року та визнаних судом доведеними підтверджується:

- направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 до КНП «Вільнянської багатопрофільної лікарні» Вільнянської МР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено, що огляд не проводився в зв`язку з відмовою (а.с. 4);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксовані виявлені у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився ( а.с. 5);

- довідкою інспектора САП Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, відповідно до якої ОСОБА_1 повторності за ст. 130 КУпАП не має; посвідчення водія НОМЕР_2 отримав 11.10.2023 року в ТСЦ 2342, категорія «В». Посвідчення не вилучалося та знаходиться у правопорушника; інформація щодо транспортного засобу ЗАЗ Daewoо, державний номер НОМЕР_1 , відсутня (а.с. 7);

- відеозаписом події (а.с. 8).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суддя апеляційного суду.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан, зокрема алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Працівниками патрульної поліції вказані вимоги закону дотримані.

Перевіряючи доводи сторони захисту про порушення процедури проведення огляду ОСОБА_1 , оскільки працівниками поліції не проінформовано особу, яка підлягала огляду на стан сп`яніння про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу не надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, суддя апеляційного суду приходить до наступних висновків.

Пунктом 5 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р., передбачено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Так, на переглянутому в судовому засіданні апеляційного суду відеозаписі з нагрудної камери працівників поліції, здійсненому ними під час виконання службових обов`язків, зафіксовано рух транспортного засобу ЗАЗ Daewoо, державний номер НОМЕР_1 попереду їх службового автомобілю. Зупинку працівниками поліції транспортного засобу. На вимогу працівника поліції надати для перевірки документи, водій надає відмову, зазначаючи, що він їх не має. Працівник поліції повідомляє, що у такому випадку водія буде доставлено до відділення поліції для встановлення його особи, на що водій відповідаю: «поїхали». Після цього працівником поліції ОСОБА_1 було повідомлено, що у нього вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння та оголошено їх. Далі відеозаписом зафіксовано пропозицію водію ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у спеціалізованому медичному закладі. Відеозаписом зафіксовано відмову водія від огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. У ході спілкування з працівниками поліції, водій поводить себе зухвало, застосовує ненормативну лексику.

При цьому, зафіксований стан ОСОБА_1 надавав працівникам поліції обґрунтованих підстав, що він керує транспортним засобом в нетверезому стані, а сукупність ознак, які вказують на цілком аргументовані вимоги працівника патрульної поліції пройти відповідний огляд та зафіксована відмова ОСОБА_1 переконують суддю апеляційного суду у доведеності провини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, вказаним відеозаписом зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та відсутність вимоги з боку ОСОБА_1 перед працівниками поліції про надання сертифікату відповідності про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а тому доводи з цього приводу необґрунтовані.

Таким чином, на переконання судді апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, ЗУ «Про національну поліцію».

Твердження апелянта про недопустимість наявного у справі відеозапису через те, що він має перерви є безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають істотне значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме: рух автомобіля, його зупинку, відмову ОСОБА_1 від проходження запропонованих оглядів на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідаючи на доводи скарги щодо порушення судом права на захист ОСОБА_1 через розгляд справи за його відсутності та відсутності його захисника, суддя апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції призначав розгляд справи на 9 квітня 2024 року, проте, за клопотанням захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відклав її розгляд, а вже в разі повторної неявки до суду ОСОБА_1 та його захисника 6 червня 2024 року, розглянув справу за їх відсутністю. Разом із цим, сам ОСОБА_1 заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надавав.

Сам по собі факт розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 та його захисника не може прямо вказувати про порушення судом його права на захист, оскільки судом першої інстанції здійсненні всі необхідні процесуальні заходи для повідомлення як ОСОБА_1 так і його захисника про час та місце судового засідання, проте останні до суду не з`явились.

При цьому, суд аргументовано розцінив як мету затягування розгляду справи та неможливості прийняти рішення у строк, встановлений ст. 38 КУпАП, а тому вважав за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника з метою дотримання строків розгляду справи та строків, встановлених ст. 38 КУпАП, з чим погоджується і суддя апеляційного суду.

Одночасно, суддя апеляційного суду зауважує, що апеляційним судом права, передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом призначення апеляційної скарги його захисника до розгляду, його виклику та виклику його захисника до апеляційного суду і останні в повному обсязі реалізували такі права.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Асауленка Ігоря Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 6 червня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 314/831/24