ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2024 Справа №607/10376/24 Провадження №3/607/4680/2024

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 28 квітня 2024 року о 02 год. 17 хв. в м.Тернопіль, по вул.Торговиця, керував транспортним засобом марки Renault Laguna, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 (повірка дійсна до 07 червня 2024 року) та огляду у КНП ТОМЦСНЗ Тор категорично відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Судом враховано, що ОСОБА_1 неодноразово не з`являвся в судові засідання: 05 червня 2024 року, 10 червня 2024 року, 20 червня 2024 року, 02 липня 2024 року, у звязку з чим судом за клопотаннями ОСОБА_1 неодноразово відкладався розгляд справи про адміністративне правопорушення. 24 липня 2024 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 25 липня 2024 року, у зв`язку із проходженням ним інтернатури у м.Хмельницький в аптеці «Подорожник», яка триватиме близько 4 місяців. При цьому, будь-яких документів на підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 суду не надав.

Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнов проти України", в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин, суд вжив всіх необхідних та можливих заходів для повідомлення правопорушника ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, тому керуючись ст. 268 КУпАП, вважаю, що справу можна розглянути за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, в матеріалах справи наявне клопотання ОСОБА_1 від 07 червня 2024 року, згідно якого він просить розглядати справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП без його участі за наявними матеріалами справи з врахуванням його позиції, яка викладена у клопотанні про закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності. У клопотанні ОСОБА_1 зазначає: «О 27.04.2024 року я, перебуваючи у гуртожитку Тернопільського національного медичного університету, близько опівночі отримав вхідний дзвінок на мобільний телефон від свого товариша та однокурсника ОСОБА_2 , який повідомив, що він та наш спільний однокурсник ОСОБА_3 відпочивають з нагоди закінчення 5 курсу Тернопільського національного медичного університету по вул. Торговиця навпроти магазину «Щедрик», та запропонували мені приєднатись. Коли я прийшов до них, перебуваючи у тверезому стані, вони попросили мене перегнати транспортний засіб Renault Laguna д.н.з. НОМЕР_2 , на якому приїхав ОСОБА_2 , на декілька метрів вперед, оскільки він був припаркований під дверима магазину «Меблі». Виконавши їхнє прохання ми сіли у транспортний засіб, оскільки на вулиці було холодно, та розпивали спиртні напої та інколи виходили на двір покурити. З нами також було декілька хлопців, яких я до цього ніколи не бачив та не пам`ятаю їх імен. Під час відпочинку, близько 1 години ночі, до нас під`їхали працівники поліції та, з посиланням на порушення комендантської години, сказали розходитись по домівкам. Однак ми не виконали даного прохання і вже близько 2 год. 18 хв. до нас приїхали ті ж працівники поліції з запитанням: «Хто керував транспортним засобом?». Після перегляду відеозапису з автомобільного реєстратора, який є у матеріалах справи, проте відсутній у додатках до Протоколу, поліцейські побачили як я виходжу з припаркованого транспортного засобу Renault Laguna д.н.з. НОМЕР_1 з місця водія та зробили поспішний, неправильний висновок, що я керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. На запитання працівника поліції: «Хто керував транспортним засобом?», я відповів, що проїхав декілька метрів. Проте рух я здійснював виключно у тверезому стані з метою перепаркувати автомобіль. Стверджую, що я не керував транспортним засобом у стані алкогольного чи будь- якого іншого сп`яніння. Це підтверджує і те, що на відеозаписі з автомобільного реєстратора, на моменті відео де працівники поліції приїхали до нас, транспортний засіб Renault Laguna д.н.з. НОМЕР_1 стоїть припаркований у нерухомому стані, а відсутність диму з вихлопної труби вищезазначеного автомобіля підтверджує те, що він був не заведений. У подальшому я відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку із тим, що я не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а працівники поліції, у свою чергу, не надали доказів протилежного, а їхнє обвинувачення ґрунтується виключно на припущеннях. Це підтверджується і тим, що на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського під назвою «part_00000_export-0ml06.mp4», який є у матеріалах справи, а саме на 41 хв. 19 сек., у розмові між працівниками поліції, один із них зазначив, що є тільки відео як я виходжу з автомобіля. Однак, саме по собі перебування особи у транспортному засобі на місці водія, навіть у стані алкогольного сп`яніння, не є порушенням. Будь яких інших доказів, які підтверджували б факт мого керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять.». Як вбачається з Протоколу 28.04.2024 року о 02 год. 17 хв., в м. Тернопіль по вул. Торговиця водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Renault Laguna д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та із застосуванням технічного приладу газоаналізатора та від огляду у КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. На підтвердження обставин викладених у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи органом поліції долучено відеозаписи, однак на них не зафіксовано, що 27.04.2024 о 02 год. 17 хв. я керував транспортним засобом, як не зафіксовано того, що його було зупинено, оскільки керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу (руху транспортного засобу за допомогою двигуна), незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Натомість з відеозаписів чітко вбачається, що автомобіль стоїть припаркований у нерухомому стані.»

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

ВинуватістьОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 710063 від 28 квітня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 28 квітня 2024 року о 02 год. 17 хв. в м.Тернопіль, по вул.Торговиця, керував транспортним засобом марки Renault Laguna, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 (повірка дійсна до 07 червня 2024 року) та огляду у КНП ТОМЦСНЗ Тор категорично відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України;

- відеозаписами, що міститься на оптичному носію інформації DVD-R, зафіксованими на відеореєстратор службового автомобіля та на грудну камеру працівників поліції, якими підтверджуються обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 710063 від 28 квітня 2024 року. Зокрема, на відеозаписі під назвою part_00000_export-0ml06 ( 00:14:14, 00:14:40, 01:30:43 хв. відеозапису), ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що здійснював рух транспортним засобом Renault Laguna. Він перепаркував транспортний засіб, оскільки автомобіль був припаркований в недозволеному місці. Проїхав декілька метрів. Вказаний факт ОСОБА_1 визнає та не заперечує. На відеозаписі також зафіксовано, що в ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння (00:25:38 хв. відеозапису part_00000_export-0ml06), працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 погодився. Після цього, на 00:25:38 хв. відеозапису зафіксовано, що ОСОБА_1 почав вчиняти дії щодо ухилення від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Також ОСОБА_1 почав стверджувати, що він не керував транспортним засобом, хоча до цього вказаний факт визнавав. На 00:31:41 хв. відеозапису, після того, як працівники поліції продемонстрували ОСОБА_1 відеозапис, він почав стверджувати, що це не він виходить з водійського місця автомобіля та в його куртку на той час був одягнутий інший хлопець. На 00:27:34 хв. відеозапису ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. На 00:27:40 хв. відеозапису ОСОБА_1 відмовляється від проходження такого огляду в найближчому медичному закладі. Після цього працівник поліції повторно запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, від чого останній категорично відмовився.

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28 квітня 2024 року;

- даними рапорту інспектора взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП мол.лейтенанта поліції Підлісного М.В. від 28 квітня 2024 року, з якого вбачається, що під час несення служби у складі екіпажу Юпітер-101, було виявлено ТЗ Renault Laguna, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . В ході спілкування з водієм у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Після цього водієві було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, від чого водій відмовився.

Суд зазначає, що згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в простірі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 наведені ним у клопотанні про закриття провадження у справі про те, що в матеріалах справи відсутні докази, підтверджуючі факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки з долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 повідомляє працівнику поліції, що дійсно керував транспортним засобом - «проїхав декілька метрів». З відеозапису, зафіксованого на відеореєстратор службового автомобіля працівників поліції вбачається, що саме ОСОБА_1 виходить з-за керма транспортного засобу. Крім того, у запереченні ОСОБА_1 зазначає, що здійснював рух виключно у тверезому стані з метою перепаркувати автомобіль. При цьому, щодо ОСОБА_1 складено протокол за порушення п. 2.5 ПДР України, тобто за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому посилання ОСОБА_1 на те, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не спростовують факту його відмови від проходження такого огляду у встановленому законом порядку, не впливають на кваліфікацію його дій та не звільняють його від встановленої законом відповідальності.

Пропозиція пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції зроблена відповідно до вимог п.12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, за наявності достатніх для того підстав.

Суд вважає, що прийняття в даному випадку рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, враховуючи вищенаведені докази які свідчать про його винуватість у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, не відповідатиме принципу невідворотності, який передбачає неминучість настання адміністративної відповідальності для особи, яка вчинила адміністративний проступок, оскільки адміністративний проступок, на який не відреагувала держава, заподіює правопорядку серйозної шкоди, а безкарність правопорушника буде заохочувати його на вчинення нових проступків і буде подавати негативний приклад іншим нестійким особам.

Як встановлено ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні ухваленому 29.06.2007 року у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати, постановив, що будь яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до переконання про наявність в матеріалах справи належних, достатніх і переконливих доказів, які б, поза розумним сумнівом, підтверджували, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Його дії кваліфіковано вірно, тому його необхідно притягнути до адміністративної відповідальності.

На підставі ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника, ступінь вини, його майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з метою виховання ОСОБА_1 та запобігання вчинення ним нових правопорушень, вважаю, що останнього слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись статями 7, 9, 23, 36, 40-1, 130, 251, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 605 грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня отримання постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяТ. Я. Багрій