Провадження № 33/4808/783/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., ознайомившись з матеріалами справи за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір (а.с. 58-63).

19 квітня 2024 року на вказану постанову суду першої інстанції захисником Дзібій-Полячок Н.М. в інтересах ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу (а.с. 66-74).

22 квітня 2024 року на вказану постанову суду першої інстанції ОСОБА_1 було подано також апеляційну скаргу (а.с. 75-77).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 31 травня 2024 року апеляційні скарги захисника Дзібій-Полячок Н.М. та ОСОБА_1 залишено без задоволення, а вказану вище постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2024 залишено без змін (а.с. 94-95).

24 липня 2024 року від ОСОБА_1 повторно надійшла апеляційна скарга на оскарження постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2024 року (а.с. 131-133).

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційну скаргу належить повернути апелянту.

Так, відповідно до п. п. 8, 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та обов`язковість судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. При цьому, згідно з ч. 10 цієї статті постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року (заява № 23436/03), суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Також, у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року суд зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

З огляду на наведене, можливості повторного апеляційного перегляду постанови судді суду першої інстанції у справі про адміністративне правопорушення КУпАП не передбачено.

Таке обмеження права на повторне апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції повністю відповідає основним засадам судочинства, визначеним Конституцією України, та практиці Європейського суду з прав людини.

В той час, виходячи з матеріалів справи, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на постанову судді, яка вже була предметом апеляційного перегляду за його апеляційною скаргою та захисника Дзібій-Полячок Н.М., з винесенням постанови судом апеляційної інстанції, яка є остаточною.

За таких обставин, доходжу висновку, що вказана апеляційна скарга розгляду не підлягає, а тому її належить повернути апелянту.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2024 року повернути апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло