ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 671/1419/24

Провадження № 33/4820/622/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугеля А.В., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Гладун К.А., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Гладун К.А. на постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 23 липня 2024,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави, 605 гривень 60 копійок судового збору.

За постановою суду, 14.07.2024 о 18 год. 28 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство, психологічного характеру, відносно свого сина ОСОБА_2 , що виразилось у висловлюванні в сторону останнього нецензурної лайки, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою суду захисник ОСОБА_1 адвокат Гладун К.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду стосовно ОСОБА_1 .

Вважає постанову суду незаконною, оскільки суд першої інстанції, не з`ясувавши всіх фактичних обставин, безпідставно визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення.

Стверджує, що у встановлений день ОСОБА_1 дійсно з`ясовував стосунки з сином та онуком, оскільки у нього пропали кошти. Онук пояснив свою непричетність, а син почав з ним конфлікт, у результаті якого, ОСОБА_1 пригрозив викликати працівників поліції, але син йому почав викручувати руки і поранив його виделкою. Через деякий час прибули працівники поліції, яких викликав ОСОБА_2 , та які вимусили ОСОБА_1 підписати пустий бланк протоколу про адміністративне правопорушення, що використали проти нього, так як він не досвідчений у правовій галузі.

Апелянт вважає дії працівників поліції незаконними, оскільки останні його не допитали, а одразу звинуватили у хуліганських діях та скористались його довірою, надавши на підпис пустий бланк протоколу.

Вважає, що матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Гладун К.А., які підтримали доводи апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_2 , який вважає оскаржуване рішення суду законним, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до такого висновку.

Згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.245Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями ч.7 ст.294КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Приписами ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке, у відповідності з даною статтею, проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно із п. 3 ч. 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4, 7 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання чи словесні образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Крім того, системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

В той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 561258 від 14.07.2024 вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується те, що він 14.07.2024 о 18 год. 28 хв. в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого сина ОСОБА_2 , що виразилось у висловлюванні в сторону останнього нецензурної лайки, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

З матеріалів справи слідує, що поліцію до будинку, де проживає родина Дьорки, викликав ОСОБА_2 , син ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що останній вчинив насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в сторону ОСОБА_2 нецензурної лайки, внаслідок чого могла бути завдана шкода його психічному здоров`ю.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що причиною конфлікту стало зникнення коштів в сумі 500 грн., з його власних речей, про що він запитав онука ОСОБА_3 , який відповів, що до цього не має відношення. Коли запитав сина ОСОБА_2 про зникнення даних коштів, останній зреагував агресивно і почав його душити, при цьому наніс йому тілесні ушкодження. Він повідомив, що викличе поліцію. Через деякий час приїхали працівники поліції, яких він не викликав і в ході спілкування з`ясувалося, що їх викликав син ОСОБА_2 . При цьому працівники поліції попросили його підписати чистий бланк протоколу та пообіцяли розібратися у даному конфлікті.

Потерпілий ОСОБА_2 , в судовому засіданні апеляційної інстанції, повідомив, що у встановлений день між ним і батьком ОСОБА_1 відбувся конфлікт, оскільки він вважає, що батько вживав спиртні напої, поводив себе зухвало, скандалив і кричав, що змусило його викликати працівників поліції. При цьому ОСОБА_2 пояснив, що батькові тілесних ушкоджень не спричиняв, лише намагався йому закрити рот рукою, оскільки він нервується від криків і прокльонів останнього.

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_3 , який є онуком ОСОБА_1 , слідує, що останній вчинив стосовно ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражався нецензурними словами та погрожував спалити хату.

Аналізуючи такі пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , апеляційний суд встановив, що під час з`ясування ОСОБА_1 причини зникнення коштів з власних речей, між ним і сином виник конфлікт, а тому апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкрімінованого адміністративного правопорушення, а саме вчинення насильства в сім`ї-психологічного насильства над ОСОБА_2 , з огляду на викладене вище

Таким чином, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи містять достатню кількість належних та допустимих доказів, які вказують на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та підпадають під ознаки домашнього насильства.

Доводи апеляційної скарги захисника про невірну оцінку судом першої інстанції фактичних обставин справи знайшли своє підтвердження.

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст.173-2КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

На переконання апеляційного суду, суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП не повно і не всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи, та дійшов неправильного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника Гладун К.А. підлягає задоволенню, а постанова районного суду скасуванню, провадження у справі закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 зазначеного складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Гладун К.А. - задовольнити.

Постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 23 липня 2024 стосовно ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша