Номер провадження: 33/813/1907/24
Номер справи місцевого суду: 496/756/24
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 27.03.2024 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 470678, 19.01.2024 року о 13.50 годин в Одеській області, Одеському районі, с. Міжлиманське, вул. Шевченко, 2, автодорога М-28, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , при перестроюванні з лівої смуги у праву смугу не переконався, що це буде безпечно та створив аварійну обстановку транспортному засобу «Renault», державний номерний знак НОМЕР_2 з причепом «KAESSBOHRER», державний номерний знак НОМЕР_3 та змусив його різко гальмувати, та змінювати напрямок руху, в результаті чого транспортний засіб «Renault», державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснив наїзд на електроопору. Зазначеним порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Постановою Біляївського районного суд Одеської області від 27 березня 2024 року, ОСОБА_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено на його адміністративне стягнення у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Не погодившись з наведеною постановою суду, 10.04.2024 року ОСОБА_2 , звернувся з апеляційною скаргою, яка постановою Одеського апеляційного суду від 07.05.2024 була повернута особі, яка її подала, у зв`язку із тим, що скаржником було пропущено строк на апеляційне оскарження та не ставилось питання про його поновлення.

20 травня 2024 року ОСОБА_2 повтоно звернувся з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд скасувати вказану постанову та провадження в справі закрити. До апеляційної скарги було додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_2 посилається на те, що постанову Біляївського районного суду Одеської області від 27.03.2024 він та його захисник не отримували, ознайомились з нею 04.04.2024 після надання їй загального доступу в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги пояснення ОСОБА_3 1978 р.н., якими підтверджується, що водій вантажного транспортного засобу взагалі не збирався зупинятися на забороняючий рух сигналу світлофору, а фактично не обравши безпечну швидкість, зупиняючись на забороняючий сигнал світлофору, не впоравшись з керуванням скоїв наїзд на опору. Зазначає, що відносно зазначеного водія ОСОБА_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №470677 відповідно до якого встановлено, що водій ОСОБА_4 , рухаючись а/д М 28 не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував зміні дорожніх обставин, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору.

Звертає увагу, що районний суд обрав найсуворіше покарання за дане адміністративне правопорушення, а саме позбавлення права керування транпортними засобоми строком 6 місяців. Зазначене покарання фактично лишає його на отримання прибутку та сплати податків до державного бюджету, оскільки ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем та фактично займається доставкою на транспортному засобі продуктів харчування. Крім того, на його утриманні перебуває донька ОСОБА_5 2013 р.н., яка є дитиною з інвалідністю, потребує пойстійного догляду та транспортування до медичних закладів, що ускладнює надання їй швидкої допомоги. ОСОБА_1 є також інвалідом 2 групи.

В судовому засіданні, призначеному на 13.11.2024, ОСОБА_1 та його захисник Андрусь А.А. доводи апеляційної скарги підтримали, просили закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не отримував. Постанова Біляївського районного суду Одеської області від 27.03.2024 оприлюднена в Єдиному державному реєстрі лише 04.04.2024.

Вперше з апеляційною скаргою звернувся 10.04.2024, яка постановою Одеського апеляційного суду від 07.05.2024 була повернута особі, яка її подала, у зв`язку із тим, що скаржником було пропущено строк на апеляційне оскарження та не порушувалося питання про його поновлення.

Усунувши недоліки, 20.05.2024, ОСОБА_1 знову звернувся з апеляційною скаргою разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин, строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно диспозиції ч. 5 ст. 122 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у випадку порушення, передбачені частинами першою - четвертою статті 122, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Фактичні обставини цієї справи та їх об`єктивна оцінка свідчать про те, що водій ОСОБА_1 при перестроюванні з лівої смуги у праву смугу не переконався, що це буде небезпечно та створив аварійну обстановку транспортному засобу «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 з причепом «KAESSBOHRER», д.н.з. НОМЕР_3 змусив його різко гальмувати, та змінювати напрямок руху, в результаті чого транспортний засіб «Renault», здійснив наїзд на електроопору, що і стало приводом та підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП та його винуватість є правильними і такими, що ґрунтуються на сукупності належних та допустимих доказах, а саме:

-протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №470678 від 19.01.2024, в якому наведені обставини порушення водієм приписів п. 10.1 «Правил дорожнього руху», за що він притягається до відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП (а.с. 1);

-схемою місця ДТП від 19.01.2024 (а.с. 3);

-письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 від 19.01.2024 щодо обставин вчинення правопорушення (а.с. 4-6);

-відеозаписом з камер на перехресті (а.с.7);

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було взято до уваги пояснення ОСОБА_3 до уваги не приймаються, оскільки не спротсовують факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Так, з пояснень ОСОБА_3 вбачається, що 19.01.2024 приблино біля 13:50 год. він керував автомобілем Опель віваро, держзнак НОМЕР_4 , по автодорозі М28 Одеса-Южний, рухався зі сторони селища Котовського в бік Хаджибейського лиману. Під`їджаючи до перехрестя об`їздної дороги та села Міжлиманське рухався в лівій крайній смузі та, під`їджаючи до світлофору вищевказаного перехрестя, світлофор вже переключився на жовте світло, він зупинився та почув сильний шум та гул з правого боку, де він побачив, що вантажний автомобіль здійснив наїзд на перешкоду.

Разом з тим, з дослідженого апеляційним судом відеозапису вбачається, що вже на під`їзді до перехрестя, водій ОСОБА_1 почав перестроюватится з лівої смуги у праву смугу, не переконався, що це буде небезпечно, хоча за дорожньою обстановкою у водія ОСОБА_1 була можливість, тим самим створив аварійну обстановку транспортному засобу «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 з причепом «KAESSBOHRER» та змусив його різко змінити напрямок руху.

Посилання ОСОБА_1 на складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП, апеляційний суд не приймає, оскільки такі обставини не спростовують вини ОСОБА_1 у правопорушенні за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Щодо застосованого судом першої інстанції адміністративного стягнення до ОСОБА_1 , то доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу, зважаючи на таке.

Згідно з ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Санкція ч. 5 ст. 122 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Суд першої інстанції, при обранні виду та розміру адміністративного стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, факт того, що особа раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності, вважав за необхідне застосувати до ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування траснпортними засобами строком на 6 місяців

Однак, при альтернативній санкції статті закону, піддавши ОСОБА_1 такому суворому виду стягнення, суд першої інстанції своїх висновків в цій частині достатньо не мотивував та залишив поза увагою положення ст. 30 КУпАП, відповідно до яких позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові, зокрема, права керування транспортними засобами, застосовується за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом.

У справі відсутні відомості щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності раніше, тобто про повторне або систематичне порушення Правил дорожнього руху, як і відомості про обставини, які б обтяжували його відповідальність

Апеляційний суд також враховує, що ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, основний вид діяльності якого є інші види розрібної торгівлі поза магазинами, який займається доставкою продуктів харчування на траспортному засобі. Тобто позбавлення права керування транспортним засобом ОСОБА_1 позбавить його на оримання прибутку від його підприємницької діяльності. Крім того, на його утриманні перебуває малолітня донька ОСОБА_5 , яка є дитиною з інвалідністю, згідно посвідчення серії НОМЕР_5 від 18.03.2022 (а.с.46) та потребує постійного траспортування до медичних закладів.

Отже, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, обставин справи, особи порушника, за відсутності обставин, які обтяжують його відповідальність, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зміни виду накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф у розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_6 від 02.08.2023 (а.с.49), ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, а тому звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова Біляївського районного суду Одеської області від 27.03.2024 зміні в частині накладення стягнення та судового збору.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 27 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 27 березня 2024 року змінити в частині накладення адміністративного стягнення та судового збору.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1445 (тисяча чотириста сорок п`ять) грн.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин постанови посилання на стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 605,60 гривень.

В іншій частині постанову Біляївського районного суду Одеської області від 27 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова