Справа № 675/1142/24
Провадження № 3/675/483/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Янішевська О. С., з секретарем судового засідання Беліцею М. О.,

з участю захисника особи, яка притягується до відповідальності, адвоката Каруна В. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі в режимі відеоконференції матеріали, які надійшли від відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ізяславським РВ УМВС України в Хмельницькій області 25 липня 2012 року,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

жителя АДРЕСА_1 , за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

16 липня 2024 року о 00 годин 16 хвилин в м. Ізяславі Шепетівського району Хмельницької області по вул. Шевченка ОСОБА_1 керував автомобілем «RENAULT MEGANE», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я КНП «Ізяславська МБЛ» Ізяславської міської ради водій відмовився, що було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор.

Права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та положення ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснені, заяв та клопотань від нього не надійшло.

У судовому засіданні 26 серпня 2024 року ОСОБА_1 своєї вини не визнав, суду показав, що дійсно був змушений керувати автомобілем, оскільки йому зателефонувала хрещена матір, повідомила про погане самопочуття і попросила привезти ліки, про що він і повідомляв працівникам поліції. ОСОБА_1 повідомив, що відмовлявся на місці зупинки продувати саме пристрій Драгер, оскільки не був впевнений, щодо правильності показань вказаного приладу.

В останнє судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглядати справу за його відсутності, провадження в справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суддя прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , котрий надав суду свої пояснення, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з відповідною заявою. При цьому суддя зауважує, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення присутність особи, яка притягується до відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є обов`язковою.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Карун В. П. 26 серпня 2024 року надав суду пакет документів з інформацією про офіційного дистриб`ютора німецької компанії, яка поставляє прилад газоаналізатор «Drager», про технічні умови роботи і обслуговування вказаного приладу. Адвокат звернув увагу суду на технічну вимогу проведення процедури градуювання приладу кожні шість місяців, що міститься в наданих документах, на те, що фактично градуювання приладу газоаналізатор «Drager» Alcotest № 6810 проводилось більше ніж шість місяців до моменту складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а тому захисник вважає, що працівник поліції пред`являв ОСОБА_1 незаконну вимогу продути прилад газоаналізатор «Drager» Alcotest № 6810, який не пройшов вчасно градуювання і не може застосовуватись для проведення вимірювання. Адвокат, посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини, наполягає, що ОСОБА_1 не повинен був виконувати незаконні вимоги працівника поліції, а тому провадження в справі підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Допитавши особу, яка притягується до відповідальності, вислухавши позицію захисника, дослідивши всі надані докази в їх сукупності, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст. ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Так, згідно п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок такого огляду визначений ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Згідно пунктів 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до цих нормативних актів особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. (ч. ч. 1, 2, 3 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Порядок оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначено наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року із змінами, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, яким затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_1 своєї вини не визнав, його вина об`єктивно підтверджується іншими дослідженими судом доказами.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується відеозаписом події, доданим до матеріалів справи.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в лікувальному закладі підтверджується відеозаписом події, доданим до матеріалів справи. При цьому суд звертає увагу, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти такий огляд.

Вказані докази являються належними та допустимими, оскільки зроблені за допомогою приладів, які перебувають на балансі і використовуються у службовій діяльності працівників Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, та були видані особі, котра складала протокол, що підтверджується довідкою Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області та не оспорювались ні ОСОБА_1 , ні йогозахисником.

Що стосується доводів адвоката Каруна В. П. стосовно невідповідності газоаналізатора «Drager» Alcotest № 6810 через недотримання правил його експлуатації, то вони не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до роз`яснення (яке є публічно доступним) заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18 січня 2018 року на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, використання медичних виробів «Газоаналізатори Alcotest Drager № 6810», які були завезені та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10 лютого 2010 року по 10 лютого 2015 року, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.

Окрім того, згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» Газоаналізатори Drager Alcotest, виробник Drager Safety AG&Co.KGaA, Revalstrasse 1, 23560 Lubeck, - виробник Німеччина, мають свідоцтво про державну реєстрацію № 14455/2014, у якого необмежений строк дії.

Як вбачається зі свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 51 QМ 211508323 від 30 листопада 2023 року, остання дата повірки приладу «Alcotest Drager № 6810» - 30 листопада 2023 року та наступна дата повірки 30 листопада 2024 року, за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 6, 7 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності. Порядок встановлення міжповірочних інтервалів визначається Кабінетом Міністрів України. Порядок проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, а також норми часу, необхідного для проведення повірки таких засобів, встановлюються нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності. Повірка законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, проводиться за методиками повірки, які визначаються нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності, або національними стандартами.

Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 року № 374 «Про затвердження переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці». У п. 13 вказаного переліку зазначені вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, які відносяться до 5 та 12 виду діяльності, що належать до сфери законодавчо регульованої метрології (стаття 3 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»), тобто контроль безпеки дорожнього руху та технічного стану транспортних засобів та роботи, що виконуються за дорученням органів досудового розслідування, органів прокуратури та судів.

Порядок встановлення міжповірочних інтервалів для законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями затверджений постановою Кабінету Міністрів України

від 16 грудня 2015 року № 1195.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 затверджено Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2016 року за № 1417/29547. Згідно вказаного наказу для вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, встановлений міжповірочний інтервал 1 рік.

Згідно п. 6 Порядку встановлення міжповірочних інтервалів для законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1195, зміна встановленого міжповірочного інтервалу здійснюється на підставі звернення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері метрологічного нагляду, інших державних органів, метрологічних служб центральних органів виконавчої влади, наукових метрологічних центрів, розробників і виробників відповідних законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, а також інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, громадських об`єднань (далі - заявник).

Однак, як на момент відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, так і на момент розгляду справи, зміни міжповірочного інтервалу для вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, не внесені.

Отже, на момент пропозиції працівників поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, прилад «Drager Alcotest 6810» відповідав пред`явленим до нього вимогам, був дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог, встановлених ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відтак, приходжу до висновку, що законних підстав для відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки не було, підстави для закриття провадження, передбачені ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відсутні.

Зважаючи на всі досліджені докази, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 вчинив відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та підлягає накладенню стягнення.

При визначенні виду та розміру стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, його майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та вважає, що до ОСОБА_1 доцільно застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

У відповідності з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 221, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що згідно з ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена на протязі десяти днів з дня вручення копії постанови до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя: О. С. Янішевська