Справа№464/3877/24
пр.№ 3/464/1726/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2024 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко Олена Валеріївна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,

за ст.124 КУАП,

у с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 23 травня 2024 року о 17 год по вул.Дністерська,16А у м.Львові, керуючи автомобілем марки «Тойота» номерний знак НОМЕР_2 , не був уважним, перед початком руху не переконався, що це буде безпечно, унаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Тойота» номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.2.3б, 101 Правил дорожнього руху України.

До такого висновку суддя дійшов з огляду на наступне.

У ст.280 КУАП закріплено обов`язок орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За змістом ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 240/12/17 сформульовано правовий висновок про те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У відповідності до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, а також ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 124 КУАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У силу приписів ст.14 Закону України «Про дорожній руху» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Як унормовано п.п.2.3б, 10.1 Правил дорожнього руху України, Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Учинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення стверджується безпосередньо дослідженими доказами у відповідності до ст.251 КУАП, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 634908 від 23 травня 2024 року, складеним УПП у Львівській області ДПП, що за формою та змістом відповідає вимогам ст.256 КУАП, та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення. У суді свідок - інспектор ОСОБА_3 , який складав протокол про адміністративне правопорушення, викладені у ньому обставини підтримав, з якими правопорушник одразу після події погоджувався, виклавши у письмових поясненнях, долучених до протоколу;

схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, де відображено розташування транспортних засобів після ДТП і локалізацію механічних пошкоджень; зі змістом схеми учасники події були ознайомлені що підтверджується їх особистими підписом на ній, при цьому будь-яких заперечень з боку останніх не надходило;

показаннями (поясненнями) у суді потерпілого ОСОБА_2 , який користується правовою допомогою адвоката Юхименко Р.І., про те, що керував автомобілем «Тойота» по вул.Дністерській, де стояв автомобіль «Тойота» під керуванням порушника із ввімкненою аварійною сигналізацією. Об`їхавши автомобіль, відчув удар у праву сторону свого автомобіля. Саме з вини водія правопорушника сталася ДТП. Такі показання узгоджуються із письмовими поясненнями, наданими поліцейському УПП у Львівській області на місці дорожньо-транспортної пригоди.

У судді немає підстав піддавати сумніву достовірність доказів. Потерпілий та свідок попереджалися про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання за ст.384 КК України, жодних підстав для недовіри їх показанням правопорушником не наведено, а судом не встановлено. Послідовні показання потерпілого та свідка жодними доказами не спростовано, такі повністю та логічно вписуються в картину події правопорушення.

Підсумовуючи наведене, наявні письмові докази та показання, що узгоджуються між собою, є послідовними, у сукупності та взаємозв`язку є достатніми, достеменно свідчать про вчинення правил дорожнього руху та вини у цьому порушника.

Долучені правопорушником світлини місцевості та автомобіля без жодних дат виготовлення та прив`язок до місцевості не спростовують та не підтверджують обставин учинення даного правопорушення.

При розгляді справи у суді особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно з письмовими поясненнями свою вину заперечив та просить провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Покликається, що саме з вини потерпілого відбулась ДТП, адже він після вимушеної зупинки рухався по своїй смузі руху з включеною аварійною сигналізацією, не змінюючи траєкторію напрямку руху.

Беручи до уваги встановлені фактичні дійсні обставини справи, позиція у суді правопорушника у заперечення факту правопорушення є голослівною, спростовується наведеними вище доказами, пов`язується з метою уникнення адміністративної відповідальності та розцінюється як спосіб захисту, зважаючи на первинні письмові визнавальні пояснення, надані інспектору поліції одразу після ДТП.

Щодо можливих порушень правил дорожнього руху зі сторони потерпілого, який, на думку порушинка, порушив правила дорожнього руху, то такі не є предметом дослідження у даній справі, а також не виключають вини правопорушника у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Обставини, які б виключали провадження в справі відповідно до ст.247 КУАП, та безумовно спростовували даний висновок, відсутні.

Дії правопорушника вірно кваліфіковані за ст.124 КУАП, за що підлягає адміністративній відповідальності за вчинене.

При накладенні адміністративного стягнення у відповідності до вимог ст.33 КУАП суддя враховує характер та обставини вчиненого правопорушення на транспорті, особу правопорушника та ступінь вини. З огляду на наведене суддя вважає, що на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу, що буде згідно із ст.23 КУАП достатньою та необхідною мірою відповідальності.

Оскільки на правопорушника накладено адміністративне стягнення, то відповідно до ст.40-1 КУАП з нього на користь держави підлягає до стягнення судовий збір. Обставини, які надавали право на звільнення від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», у матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст.221, 283, 284 КУАП, суддя

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Львiв. обл./Львів. обл/21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38008294, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA 0013001, код класифікації доходів бюджету: 21081300 (у порядку виконавчого провадження: стягувач Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області, адреса: 79005, м.Львів, вул.К.Левицького, 18, ).

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/ 22030106, код отримувача код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106(у порядку виконавчого провадження: стягувач Державна судова адміністрація України, адреса: 01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5, ).

У випадку несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін відповідно до вимог ст.ст.307,308 КУАП з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО