Справа №469/51/22
Провадження № 33/812/1/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 липня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Ковальським Є.В.,

за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бережного О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову, яку ухвалив Березанський районний суд Миколаївської області, під головуванням судді Гапоненко Н.О. у приміщенні цього ж суду 01 червня 2022 року, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортного засобу строком на 1 (один) рік та штрафу у розмірі 17 000 гривень,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 298424 від 14 січня 2022 року ОСОБА_1 14 січня 2022 року о 02.55 год. на 55 км. автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» в с. Коблеве, Березанського району Миколаївської області, вул. Одеська, 1, керував транспортним засобом «NISSAN ALMERA», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, млява мова, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Протокол разом з іншими матеріалами направлений органом поліції для розгляду до Березанського районного суду Миколаївської області.

У судові засідання суду першої інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судові засідання шість разів відкладались, у тому числі тричі - за його клопотаннями у зв`язку із захворюванням, призначенням на посаду у ЗСУ та бажанням надати особисті пояснення та залучити захисника. До засідання 01 червня 2022 року надав заяву про перенесення розгляду справи до кінця введення воєнного стану у зв`язку із перебуванням на військовій службі та бажанням надати особисті пояснення, оскільки не визнає свою винуватість.

Постановою Березанського районного суду Миколаївської області від 01 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування усіма видами транспортного засобу строком на 1 (один) рік, який обчислюється з дня здачі або вилучення посвідчення водія, та штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч ) гривень у дохід держави.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння), за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, на підставі неповно досліджених доказів та їх неналежної оцінки.

Так, апелянт стверджує, що через зухвалу та незрозумілу поведінку поліцейських він вимушено відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки вважав, що за це відповідальність не передбачена. При цьому поліцейські не роз`яснили йому наслідки відмови від проходження такого огляду.

Також, звертає увагу, що працівниками поліції протокол було складено із значними порушеннями, зокрема, не залучено свідків під час його складання, а доданий до протоколу відеозапис не є безперервним та послідовним, у зв`язку із чим неможливо встановити усі обставини події, а тому він не може бути належним доказом у справі.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року провадження у справі було зупинено та відновлено постановою того ж суду від 22 травня 2024 року.

У судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Бережний О.В. після відновлення провадження двічі не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені: ОСОБА_1 - шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку, тобто належним чином, відповідно до вимог частини 5 статті 294 КУпАП, захисник на зазначену ним адресу електронної пошти.

24 липня 2024 року через систему «Електронний суд» від захисника ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд скарги за його відсутності.

За такого апеляційний суд з урахуванням положень частини 1 статті 268, частини 6 статті 294 КУпАП, а також що матеріали справи про адміністративне правопорушення є достатніми для розгляду, вважав за можливе розглядати справу у відсутність ОСОБА_1 та його захисника.

Вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила)).

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, згідно із частинами 2 та 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджена належно дослідженими та оціненими судом першої інстанції доказами.

Так, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №298424 від 14 січня 2022 року ОСОБА_1 14 січня 2022 року о 02.55 год. на 55 км. автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» в с. Коблеве Березанського району Миколаївської області, вул. Одеська, 1 керував транспортним засобом «NISSAN ALMERA», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, млява мова, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» та у медичному закладі відмовився.

Вказаний протокол ОСОБА_1 підписав, зазначивши, що з ним не згодний, а також, що вживав ліки на спиртовій основі, на яких не було зазначено, що не можна сідати за кермо та надав письмові пояснення працівнику поліції.

Свою винуватість у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП, ОСОБА_1 згідно письмових пояснень на протокол про адміністративне правопорушення не визнав, зазначив, що відмовився від проходження тесту на алкоголь за допомогою Драгера, оскільки у зв`язку із хворобою вживав ліки на спиртовій основі, від яких міг бути запах алкоголю з порожнини рота.

Між тим, достовірність викладених у протоколі відомостей, зокрема, факт відмови ОСОБА_1 як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку - як поліцейськими на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я також підтверджено іншими доказами: відеозаписами правопорушення з нагрудних реєстраторів працівників поліції, які досліджувались у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, і в яких зафіксовані усі викладені в протоколі серії ААБ № 298424 від 14 січня 2022 року обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на яких зафіксовано, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу працівником поліції відмовився проходити медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки з використанням спеціальних приладів та у закладі охорони здоров`я відмовився.

Фіксація правопорушення була здійснена працівниками поліції технічними засобами відеофіксації відповідно до вимог частини 2 статті 266 КУпАП.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я, що підтверджено фіксацією технічними засобами відеозапису, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги з таких міркувань.

Посилання на незрозумілу поведінку поліцейських як причину відмови від огляду на стан сп`яніння відхиляються, з огляду на те, що обставини стосовно правомірності дій поліцейських під час зупинки автомобілю та після цього могли бути предметом оскарження дій відповідних осіб в порядку, визначеному законом, за межами даного провадження, але докази такого оскарження у справі відсутні. В будь- якому випадку таке не може бути підставою водія відмовитись

Щодо відсутності свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно частини 2 ст. 266 КУпАП (у редакції закону № 1231-IX від 16 лютого 2021 року, який був чинним на день складання протоколу про адміністративне правопорушення) огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

За такого норма закону не розділяє порядок фіксації проведення огляду на стан сп`яніння та відмови від проведення такого огляду.

Тому не можна погодитись із твердженням апелянта про необхідність залучення свідків при фіксації факту відмови водія від огляду на стан сп`яніння, тоді як при проходженні такого огляду їх присутність не є обов`язковою.

При цьому не може бути застосовані положення підзаконних актів, на які посилається апелянт і які не були змінені після внесення зміну статтю 266 КУпАП з огляду на ієрархію акті законодавства в Україні, тоді як за новою редакцією цієї норми участь свідків передбачена лише у разі неможливості застосування технічного засобу відеозапису.

Не приймається судом до уваги посилання ОСОБА_1 на те, що відеозапис з нагрудної камери не є безперервним, тому ще це не свідчить про неналежність цього доказу. Навпаки, у записі зафіксовано обставини щодо відмови апелянта від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання в апеляційній скарзі на недотримання працівниками поліції при складанні протоколу вимог щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом не заслуговують на увагу, оскільки таке не спростовує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і не звільняє від відповідальності за таке порушення.

За такого доводи апеляційної скарги щодо помилкового встановлення судом обставин адміністративного правопорушення та про недотримання працівниками поліції під час складання протоколу вимог закону не заслуговують на увагу та відхиляються.

Тому відсутні підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №298424 від 14 січня 2022 року не відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , визнаються апеляційним судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, а також, поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року).

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. Між тим, у справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ним транспортним засобом та відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння, а доказів протилежного, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість . у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Березанського районного суду Миколаївської області від 01 червня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортного засобу строком на 1 (один) рік та штрафу у розмірі 17000 гривень, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.М. Базовкіна