Справа № 165/3791/24 Провадження №33/802/790/24 Головуючий у 1 інстанції:Гайворонський О. В.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 та його захисника Лісневського В.Г., потерпілої ОСОБА_2 та її представника адвоката Шостака В.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 та його захисника Лісневського Володимира Геннадійовича на постанову судді Нововолинського міського суду Волинської області від 04 листопада 2024 року, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 04 листопада 2024 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 09 серпня 2024 року о 12:40 керуючи по вулиці Святого Володимира в місті Нововолинську біля буд.6 автомобілем марки "Фольксваген Кадді", державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу контролювати його рух та безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Шкода Фабіа», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.12.1, п.13.1України, вчинивши правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням ОСОБА_1 та йогозахисник Лісневський В.Г.подали апеляційну скаргу, свої вимоги мотивують тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, висновки суду, викладені в рішенні є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, внаслідок чого суд прийшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказують, що схема місця ДТП не підписана посадовою особою поліції та не підписана водіями. Тобто схема виготовлена з очевидними порушеннями Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, а тому не могла бути визнана судом як належний і допустимий доказ. З цього приводу стороною захисту було заявлено клопотання однак суд його відхилив. Більше того, зазначає, що місце зіткнення транспортних засобів на схемі не прив`язане до елементів дороги, проїзної частини (розмітки, тротуарів, до транспортних засобів, зафіксованих на схемі), що позбавляє можливості визначити його точне місцезнаходження на проїзній частині.

Вказує, що місцевий суд у оскаржуваній постанові зазначив, що достовірність пояснень свідка ОСОБА_3 підтверджується відеозаписом з камери зовнішнього спостереження. Разом з тим, з оглянутого відеозапису неможливо зробити висновок про те, чи бачила свідок момент ДТП, оскільки відповідно до відеозапису, за автомобілем ОСОБА_2 рухався ще один автомобіль, за яким рухалася на велосипеді свідок ОСОБА_3 . Звертає увагу суду на те, що в показах свідка ОСОБА_3 є протиріччя, які викликають сумніви в правдивості її пояснень, оскільки в письмовому поясненні та в суді свідок заявила, що вона бачила як сталася ДТП, однак не змогла вказати, хто був за кермом автомобіля «Фольксваген Кадді».

Більше того, звертає увагу, що згідно до оскаржуваного судового рішення ОСОБА_1 визнано винним у порушенні п.п.12.1, 13.1 ПДР України, а відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№109682 від 09.08.2024 року на ОСОБА_1 складено протокол про порушення ним п.п.12.1, 13.1, 10.9 ПДР України. Таким чином, на думку сторони захисту з оскаржуваного судового рішення слідує, що суд не визнав ОСОБА_1 винним в порушенні п.10.9 ПДР України, тим самим підтвердивши покази ОСОБА_1 про те, що він маневру заднім ходом не виконував. Разом з тим, і потерпіла ОСОБА_2 і свідок ОСОБА_3 наполягали у своїх показаннях саме на такому маневрі ОСОБА_1 .

З огляду на вищевикладене просять скасувати постанову суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 та його захисника Лісневського В.Г., які подану апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів підтримали та просили задовольнити, думку потерпілої ОСОБА_2 та її представника адвоката Шостака В.В., які скаргу заперечили, вважаючи її безпідставною, суддя приходить до наступного висновку.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року«Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Дані вимоги Закону та роз`яснення пленуму ВСУ суддею першої інстанції при розгляді справи були дотримані.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України за обставин викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №109682 від 09.08.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.12.1, п.13.1 та п.10.9 ПДР України за що передбачена адміністративна відповідальність ст.124 КУпАП.

За змістом ст.124 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

В пунктах 12.1, 13.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

З аналізу вищенаведених норм КУпАП та ПДР України вбачається, що відповідальність за ст.124 КУпАП може настати лише для учасника дорожнього руху, який порушив Правила дорожнього руху і внаслідок чого виникло пошкодження, зокрема транспортного (их) засобу (ів).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

В ході розгляду справи ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується не визнавав. При цьому пояснював, що керуючи по вулиці Святого Володимира в місті Нововолинську автомобілем марки "Фольксваген Кадді", вирішив припаркувати його з протилежної сторони. Перетнувши смуху зустрічного руху, проїхав в заїзну кишеню з протилежного боку вулиці і паркуючи автомобіль він відчув удар в задню частину свого автомобіля. Стверджує, що не здійснював рух заднім ходом автомобіля, не виїжджав з парковки, правил дорожнього руху не порушував.

Проте такі його доводи до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, стверджується дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №109682 від 09.08.2021 року, схемою місця ДТП від 09.08.2024 року, до якої жодним із учасників події зауваження не вносилися, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 .

В апеляційному суді потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що рухалася по правій смузі руху із невеликою швидкістю 20-30 км, за нею їхав інший автомобіль, попереду її смуга руху була вільною, перешкод не було, рухалась ближче до осьової лінії. Попереду стояв припаркований довгий «бус» білого кольору. Із-за цього припаркованого білого автомобіля зненацька виїхав заднім ходом автомобіль, як вона взнала пізніше, яким керував ОСОБА_1 , і раптово відчула удар, вона зупинила керований нею транспортний засіб, після чого відразу підбіг ОСОБА_1 , який відраз почав виясняти щодо відшкодування майнових збитків, але в цей час під`їхала свідок ОСОБА_3 , яка сказала, що її вини не має, оскільки автомобіль ОСОБА_1 після ДТП відразу ж заїхав в місце стоянки. Зазначила, що внаслідок ДТП в її автомобілі пошкоджено переднє праве крило та колесо, злетів ковпак. Схему ДТП вони із ОСОБА_1 підписували разом.

Свідок ОСОБА_3 в суді першої інстанції пояснила, що вона рухалась на велосипеді, перед нею їхав чорний автомобіль, як вона взнала пізніше, яким керувала ОСОБА_2 , зі швидкістю приблизно 20-30 км/год. Із-за припаркованого праворуч «буса» білого кольору виїхав заднім ходом автомобіль "Фольксваген Кадді", як їй стало відомо пізніше, під керуванням ОСОБА_1 . Ствердила в категоричній формі, що вона бачила момент удару, при цьому автомобіль ОСОБА_2 зазнав пошкоджень праворуч спереду, почала витікати рідина, автомобіль ОСОБА_1 зазнав пошкоджень ззаді по центру. Зітнення відбулось ближче до осьової лінії.

Достовірність пояснень свідка ОСОБА_3 підтверджується також дослідженим в ході судового розгляду місцевим судом відеозаписом з камери зовнішнього спостереження, який був наданий потерпілою, зокрема щодо руху свідка на зазначеній вулиці після автомобіля потерпілої та можливості свідка безпосередньо бачити момент зіткнення.

Свідок ОСОБА_4 , який був допитаний в суді першої інстанції пояснив, що на момент зіткнення перебував на передньому пасажирському сидінні автомобіля "Фольксваген Кадді" під керуванням ОСОБА_1 , коли той паркувався. Самого моменту зіткнення він не бачив, відчув удар. Зазначив, що при маневрі паркування, водій сусіднього автомобіля праворуч із водійського місця через вікно «керував», щоб не було зіткнення з його автомобілем.

Окрім того, апеляційний суд, дослідивши зміст наявних у матеріалах справи фотографій місця ДТП, вважає, що характер отриманих транспортними засобами пошкоджень свідчить про правильність викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та схемі ДТП обставин.

Схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.08.2024 року, зафіксовано місце дорожньо-транспортної пригоди, розташування транспортних засобів після ДТП, характер механічних пошкоджень транспортних засобів, що узгоджується з поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Більше того, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були ознайомлені із вказаною схемою та її підписали, про що не заперечували, як в місцевому так і в апеляційному суді, а тому суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Лісневського В.Г. про недопустимість вказаного доказу з підстав логічних неточностей у вимірюванні та не підписання цієї схеми посадовою особою органу поліції, з чим повністю погоджується і апеляційний суд.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

При цьому, викладені в апеляційній скарзі доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищевикладеним, а матеріали справи містять докази, які підтверджують порушення ним саме п.п.12.1, 13.1 та 10.9 ПДР України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Усі твердження сторони захисту не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

А тому, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи в їх сукупності та постановив законне судове рішення про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Таким чином, постанова судді Нововолинського міського суду Волинської області від 04 листопада 2024 рокує законною та такою, що винесена відповідно до вимог КУпАП, так як підстави для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні. Не було здобуто таких, і в ході апеляційного розгляду справи.

А відтак, апеляційну скаргу особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 та його захисника Лісневського В.Г.слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову судді щодо ОСОБА_1 , без змін відповідно до ст.294 КпАП України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 та його захисника Лісневського Володимира Геннадійовичазалишити без задоволення, а постанову судді Нововолинського міського суду Волинської області від 04 листопада 2024 року, щодо ОСОБА_1 , без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію постанови, у відповідності до ст. 295 КУпАП, протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої її винесено.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк