Справа № 302/542/24
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/505/24, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27.05.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, мешканка АДРЕСА_1 , визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП звільнена від адміністративної відповідальності з оголошенням їй усного зауваження, а провадження у справі щодо неї закрито.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 543344 від 22.04.2024 та постанови судді від 27.05.2024 вбачається, що 22.04.2024 біля 08 год 22 хв в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 ображала нецензурними словами ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду від 27.05.2024 скасувати як незаконну, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення та оскаржувана постанова не відповідають фактичним обставинам справи. Під час судового розгляду вона неодноразово наголошувала, що вона дійсно мала конфлікт з ОСОБА_3 з приводу того, що її домашній собака пошкодив квіти, однак вона не висловлювалась в адресу ОСОБА_3 нецензурними словами, а лише зробила їй зауваження, однак поліцейський в письмових поясненнях виклав недостовірну інформацію про факт її висловлювань нецензурними словами в адресу потерпілої ОСОБА_3 , а вона, в свою чергу через шоковий стан, не читаючи їх зміст, підписала ці пояснення. Зазначені обставини не знайшли свого відображення у оскаржуваній постанові, внаслідок чого суд послався на недостовірні пояснення, які від її імені склав поліцейський. Судом за її клопотанням було витребувано інформацію про правомірність дій поліцейського під час складання адміністративних матеріалів з одночасним наданням відеозапису, що мав би проводитися 22.04.2024 при оформленні матеріалів даної справи, однак будь-яких відповідей з ВП № 2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області суду надіслано не було. Крім того, судом безпідставно кваліфіковано її дії за ст. 173 КУпАП, оскільки в даному випадку відсутня суб`єктивна і об`єктивна сторона даного правопорушення, поза як всі дії по відношенню до потерпілої нею були вчинені у зв`язку із пошкодженням належного їй майна,

-2-

відшкодувати вартість якого ОСОБА_3 відмовилась та в результаті реалізації цивільного права на самозахист, а не через бажання самоствердитися за рахунок образи чи приниження іншої особи.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, потерпіла ОСОБА_3 на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилася. Остання судову кореспонденцію отримувала, до суду в черговий раз не з`явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла, а тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутності особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності потерпілої ОСОБА_3 , що не може розцінюватись як порушення її прав, передбачених ст. 269, 270, 271 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

-3-

За приписами до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, приймаючи рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, суд виходив з того, що досліджені судом докази підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Однак, на думку апеляційного суду, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП є необґрунтованим та безпідставним з таких підстав.

Диспозиція ст. 173 КУпАП передбачає вчинення особою дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до порушення громадського порядку і спокою громадян.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну чи кримінальну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху, справи приватного обвинувачення, домашнє насильство тощо).

Також з диспозиції зазначеної норми закону вбачається, що одним з елементів об`єктивної сторони є місце вчинення правопорушення громадські місця, тобто місця скупчення громадян, проведення громадських заходів тощо.

Тобто, громадське місце є обов`язковою ознакою, яка підлягає доказуванню під час розгляду справи про адміністративні правопорушення.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини саме у сфері громадського порядку, а для кваліфікації дій особи за цією статтею встановлення хуліганського мотиву є обов`язковим.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян

-4-

До поняття «інші подібні дії» слід віднести такі прояви дрібного хуліганства, як: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, покликаних слідкувати за порядком; співання нецензурних пісень, розповідання вульгарних анекдотів групам людей; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; ґвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; публічне справляння природних потреб у не відведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільне без потреби зупинення комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявом неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах; зривання афіш, плакатів, газет, оголошень зі стендів; умисна (з бешкетництва) швидка їзда на автомобілях та мотоциклах по калюжах поблизу тротуарів, зупинок, інших місць скупчення людей тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Хуліганство, як правопорушення, виключається за наявності таких умов: конфлікт має місце між знайомими, на ґрунті особистих неприязних відносин, тобто без мотивів явної неповаги до суспільства. У такому випадку дії сторін у конфлікті визнаються правопорушенням в залежності від шкоди, яка спричинена фактично та від передбачення кримінальної чи адміністративної відповідальності за спричинення такої шкоди.

Відповідно до абз. 2 п. 15 постанови Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 за відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства (справа № 288/1158/16-к).

Отже для кваліфікації дій особи, необхідно співставити фактичні обставини події, тобто відповідність конкретного діяння, а також наявні докази із ознаками того чи іншого складу правопорушення, передбаченого у диспозиції статті КУпАП.

Згідно вимог ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення, окрім іншого, повинно бути зазначено, зокрема: суть адміністративного правопорушення, тобто яка протиправна, винна дія (бездіяльність), що посягає на громадський порядок і за, що законом передбачена адміністративна відповідальність, ставиться у вину особі; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Всупереч таким вимогам закону, складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 543344 від 22.04.2024, вказаним вимогам не відповідає, а тому можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, виходячи з вимог п. 1 ст. 247 цього Кодексу, виключається.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 543344 від 22.04.2024 вбачається, що 22.04.2024 біля 08 год 22 хв в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ображала нецензурними словами ОСОБА_3 .

Проте будь-яких доказів на підтвердження того, що нецензурною лайкою ОСОБА_1 був порушений громадський порядок чи спокій громадян матеріали справи не містять і протоколі такі обставини не зазначені.

-5-

Як видно, очевидних фактичних даних на доведення події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП в діях ОСОБА_1 не містять також і додані до протоколу про адміністративне правопорушення письмові докази.

Крім того, апеляційний суд враховує і те, що в складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про свідків правопорушення, яке нібито мало місце 22.04.2024 близько 08 год 22 хв за вищевказаних обставин хоча, як свідчать матеріали справи, на місці події такі особи були.

Мотивуючи свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові послався на дослідження протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 543344 від 22.04.2024, письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та інші матеріали справи.

Разом з тим, для встановлення в діях ОСОБА_1 ознак дрібного хуліганства необхідно було з`ясувати мотив її дій, пов`язаних з нецензурною лайкою.

Наявність хуліганського мотиву передбачає внутрішнє спонукання особи порушити не лише громадський порядок, але й проявити неповагу до суспільства чи окремих громадян без вагомих переконливих чи значних на те причин.

Згідно оскарженої постанови, в суді першої інстанції ОСОБА_1 заперечувала свою вину, пояснивши, що вона дійсно мала конфлікт з ОСОБА_3 з приводу того, що її домашній собака пошкодив квіти, однак вона не висловлювалась нецензурними словами.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердила, що вона дійсно мала конфлікт з ОСОБА_3 з приводу того, що її домашній собака пошкодив квіти, однак вона не висловлювалась в адресу ОСОБА_3 нецензурними словами, а лише зробила їй зауваження.У день події її дії були зумовлені саме особистою неприязню до ОСОБА_3 викликаною, зокрема, ситуацією пов`язаною з пошкодженням квіткових вазонів собакою потерпілої, а не хуліганським мотивом.

Ці обставини підтверджуються і показаннями самої потерпілої ОСОБА_3 , відповідно до яких остання вказувала про те, що в зазначений час та місці ОСОБА_1 кричала на неї, щоб вона заплатила їй за пластмасові квіткові вазони, так як собака приніс їх на подвір`я.

Зважаючи на наявність конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та його суть, можна дійти до висновку про те, що вживання ОСОБА_6 нецензурних слів під час сварки з потерпілою є проявом її безкультур`я, а не мотивом хуліганських дій, що дозволяє дійти висновку про те, що дії, які ставляться за провину ОСОБА_1 , не призвели до порушення громадського порядку та спокою громадян.

За таких обставин, визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, із загальним зазначенням того, що вона виражалася образливими словами в адресу ОСОБА_3 є недопустимим.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів того, що під час події з боку ОСОБА_1 мали місце нецензурна лайка в громадському місці, образливе чіпляння до громадян, або інші подібні дії, що порушували громадський порядок та спокій громадян. Апеляційний суд наголошує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення сформовані правоохоронним органом без дотримання принципу збирання достатніх та належних доказів на підтвердження події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, громадським місцем визначається вільна в доступі необмеженому колу осіб територія нежитлового та невиробничого призначення, яка використовується для задоволення особистих потреб, у межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку.

-6-

Відповідно до визначення академічного тлумачного словника (1970-1980), громадським місцем є місце призначене для загального користування і знаходиться у вільному доступі для необмеженої кількості людей/осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.

Отже громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.

З матеріалів справи, в тому числі з протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень потерпілої ОСОБА_3 вбачається, що досліджувані у справі події відбувалися на подвір`ї її будинку по АДРЕСА_2 , що відповідно до норм діючого законодавства не є громадським місцем.

За таких підстав, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП та відсутність в діях останньої події і складу зазначеного адміністративного правопорушення, є обґрунтованими.

Враховуючи викладене та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що висновки суду про те, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а також щодо необхідності притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення вказаного адміністративного правопорушення є необґрунтованими та безпідставними.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, досліджені апеляційним судом докази вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставини та положень п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, оскаржена постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків тощо.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27.05.2024 щодо ОСОБА_7 , - скасувати, а провадження у справі щодо неї закрити на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя