ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №643/5187/24 Головуючий 1 інстанції: Мельникова І.Д.
Провадження №33/818/1450/24 Доповідач: Люшня А.І.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року Харківський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді Люшні А.І.,

- за участю захисника Ярмака С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Ярмака С.В. на постанову Московського районного суду м.Харкова від 06 вересня 2024 року,-

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Судом встановлено, що 09 травня 2024 року о 15 год. 25 хв. ОСОБА_1 в м.Харків, вул.Громадянська 5 керував транспортним засобом «BMW 318», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці) від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП «ХОР ОНД», у лікаря нарколога водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Ярмак С.В. просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ОСОБА_1 не відмовлявся проходити медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, але в закладі охорони здоров`я не зміг надати зразки біологічного середовища (сечі) для проведення відповідного аналізу, у зв`язку із відсутністю бажання та потреби сечовиділення. Вказав, що суд першої інстанції безпідставно не врахував виписку з медичної картки від 21 червня 2024 року про наявність у ОСОБА_1 захворювання сечостатевої системи та звіт про тестування на встановлення факту вживання психоактивних речовин за допомогою імунохроматографічного аналізу від 09 травня 2024 року щодо відсутності в біоматеріалах останнього наркотичних речовин. Зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не є безперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення. Вважає, що ОСОБА_1 не мав ознак наркотичного сп`яніння.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду захисник Ярмак С.В. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, а тому апеляційний розгляд відбувся за його відсутності.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №224227 від 09 травня 2024 року; висновок КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1345 від 09 травня 2024 року, з якого вбачається, що заключний діагноз ОСОБА_1 встановити неможливо за відсутності біологічного середовища (сечі), оскільки останній відмовився від здачі біологічного середовища (сечі); рапорт поліцейського взводу №1 роти №6 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП А.Демирчияна; дані відеозаписів з місця події від 09 травня 2024 року.

З даних відеозаписів нагрудних камер працівників патрульної поліції вбачається, що під час перебування у медичному закладі, як лікар-нарколог, так і працівники поліції тривалий час неодноразово пропонували ОСОБА_1 здати зразки біологічного середовища для проведення медичного обстеження на стан наркотичного сп`яніння.

Однак, ОСОБА_1 незважаючи на те, що на словах погоджувався здати сечу, фактично не проявляв жодної прямої дії на виконання законної вимоги лікаря та працівників поліції.

Крім того, ОСОБА_1 не вказував лікарю-наркологу про наявність у нього будь-яких захворювань, які б призводили до затримки сечі.

Таким чином, зазначені докази у своїй сукупності з іншими доказами, які містяться у матеріалах справи, підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Даних, які спростовують висновок №1345 від 09 травня 2024 рокута підтверджують незаконність дій лікаря-нарколога при проведенні огляду на стан сп`яніння, суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та захисником ОСОБА_2 не надано, і матеріали справи їх не містять.

Відповідно до п.п.2, 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота) ; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже, зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак наркотичного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

З матеріалів справи, зокрема даних протоколу вбачається,що поліцейським у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці.

Вирішення наявності чи відсутності вищевказаних ознак відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в наркотичному сп`янінні, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак такого сп`яніння.

Отже, доводи захисника ОСОБА_2 про відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння носять суб`єктивний характер.

Твердження апеляційної скарги захисника Ярмака С.В. про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути безперечним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, не приймаються до уваги, оскільки винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується саме сукупністю доказів наявних в матеріалах справи, а не лише взятим окремо доказом.

Звіт про тестування на встановлення факту вживання психоактивних речовин за допомогою імунохроматографічного аналізу від 09 травня 2024 року щодо відсутності в біоматеріалах ОСОБА_1 наркотичних речовин, не приймається до уваги, оскільки останній притягується до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

До виписки з медичної картки від 21 червня 2024 року про наявність у ОСОБА_1 захворювання сечостатевої системи, суд першої інстанції віднісся критично, оскільки останній звернувся до лікаря через досить тривалий час після вчинення адміністративного правопорушення та з наданої документації не вбачається з якого часу у нього виникли ці захворювання, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

З моменту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та по теперішній час, останній та сторона захисту не зверталися зі скаргами щодо незаконності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто незаконність дій інспекторів не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, і матеріали справи їх не містять.

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Наведене вище свідчить, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Ярмака С.В. залишити без задоволення, а постанову Московського районного суду м.Харкова від 06 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду А.І. Люшня