Справа № 131/1006/24
Провадження № 3/131/415/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2024 року м. Іллінці

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Коваль А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , громадянки України,

до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №573219 від 04 липня 2024 року, ОСОБА_1 , 04 липня 2024 року, о 17:36 год., в АДРЕСА_1 , вчинила відносно ОСОБА_2 домашнє насильство психологічног та економічного характеру, а саме: висловлювалася нецензурною лайкою та умисно позбавляла відчмима житла, на яке він має законне право.

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП як вчинення домашнього насильства, яке полягає у вчиненні дії психологічного та економічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, натомість її представник адвокат Загородній Є.О. подав до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим адвокат зазначив, що ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення домашнього насильства психологічного та економічного характеру, а саме за те, що вона ніби то виражалася нецензурною лайкою та умисно позбавляла вітчима житла, на яке він має законне право. При цьому, з пояснень, наданих потерпілим ОСОБА_2 працівнику поліції вбачається, 04.07.24 року, о 15:38 год. стався словесний конфлікт між ним та його падчерицею ОСОБА_1 , який переріс у вчинення домашнього насильства відносно нього. Даний конфлікт було спровоковано цивільно правовими відносинами з приводу розподілу майна, а саме: будинку після смерті матері ОСОБА_1 .

Тобто, самими письмовими поясненнями ОСОБА_2 , не підтверджується викладена в протоколі суть обвинувачення та об`єктивна форма правопорушення, оскільки в цих поясненнях не вказано ні про нецензурну лайку зі сторони ОСОБА_1 , ні про позбавлення ОСОБА_2 житла, на яке він мас законне право.

Інших доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насилля матеріали справи не містять. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та неспростовним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише формою фіксації правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_2 , будучи повідомлений про час, дату та місце розгляду справи за допомогою sмs-повідомлення, враховуючи короткий строк розгляду адміністративного протоколу по ст. 173-2 КУпАП, у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання суду доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ст. 173-2 ч.1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Тобто, необхідно, щоб особа вчинила домашнє насильство в сім`ї.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Із протоколу про адміністративне правопорушення та письмових пояснень ОСОБА_2 вбачаєтьсч, що особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення є падчеркою ОСОБА_2 .

Як встановлено в судовому засіданні, згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , останній зареєстрований в АДРЕСА_1 , однак фактично проживає в АДРЕСА_2 .

Так, 04 липня 2024 року, о 15:38 год., за адресою АДРЕСА_1 , стався словесний конфлікт між ним та його падчерицею ОСОБА_1 з приводу розподілу майна, а саме: будинку після смерті матері ОСОБА_1 (дружини ОСОБА_2 ).

Тобто, з вказаного вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує цивільно-правовий спір.

При цьому, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , наявними у матеріалах справи, не підтверджується викладена в протоколі суть обвинувачення та об`єктивна форма правопорушення, оскільки у них не зазначено ні про нецензурну лайку зі сторони ОСОБА_1 , ні про позбавлення ОСОБА_2 житла, на яке він мас законне право. Інші докази вчинення ОСОБА_1 домашнього насилля відсутні.

Таким чином, матеріали справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, не містять жодних доказів, вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення, при цьому, сам протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та неспростовним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише формою фіксації правопорушення.

Таким чином, враховуючи викладене, вважаю, що у справі про адміністративне правопорушення відсутні в достатньому обсязі належні ні допустимі докази вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що свідчить про відсутність в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин: відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вище викладене, приходжу до висновку про відсутність належних доказів того, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тому в її діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст.173-2,

ст. ст. 247, 280, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Іллінецький районний суд Вінницької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його захисником, потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: