Провадження № 33/812/99/24 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Лященко В. Л.
Доповідачка апеляційного суду Ямкова О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Ямкової О. О.,

за участю: секретаря Біляєвою В. М.,

захисника Притикіна І. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Притикіна І. І. на постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 18 січня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду, 30 листопада 2023 року о 13 годині 10 хвилині у місті Миколаєві по вулиці Набережній, 16 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови та координації рухів. Водію було запропоновано пройти медичний огляд в установленому законом порядку для визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, від чого ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано за допомогою технічних засобів відеозапису. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Притикін І. І. просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях водія складу адміністративного правопорушення, так як ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Посилається на норми Конституції України, Конвенцію захисту прав і основних свобод людини, практику Європейського суду з прав людини (ЕСПЛ), норми КУпАП тощо.

На думку захисника судом безпідставно накладено стягнення за відсутністю у водія ознак наркотичного сп`яніння та факту керування транспортним засобом, що не зафіксовано за допомогою будь-якого належного доказу.

Не враховано судом, що дії поліцейських візуально відповідають перевірці осіб на наявність заборонених предметів, аніж здійснення нагляду за безпекою дорожнього руху.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснено з порушенням встановленого порядку без видачі направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду.

Справа розглянута судом з порушенням порядку повідомлення захисника та водія ОСОБА_1 , у швидкому порядку, з огляду на наявність достатнього часу до 30.11.2024.

Зазначені порушення призвели до безпідставного притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки він не перебував в стані наркотичного сп`яніння та не вчиняв адміністративного правопорушення.

Справа у суді апеляційної інстанції розглянута за відсутністю ОСОБА_1 , повідомленого згідно до вимог статті 294 КУпАП та за відсутності його заяв про відкладення її слухання, та у присутності захисника ОСОБА_1 - адвоката Притикіна І. І..

Заслухавши пояснення захисника Притикіна І. І., перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Доведення тих чи інших обставин здійснюється на підставі статті 251 КУпАП за допомогою усіх наявних доказів, що містяться у справі та є будь-якими фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень статті 283 КУпАП, у якій повинен міститися опис обставин, установлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Так, за матеріалами справи ОСОБА_1 вменяється порушення пункту 2.5 ПДР України, з огляду на який, він керував автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису у відповідності до статті 266 КУпАП.

Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суддя правильно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського, які згідно до вимог статті 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За положеннями пунктів 1.4, 2.12, 3.17 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Наявність чи відсутність ознак наркотичного чи іншого виду сп`яніння водія віднесена до виключної компетенції поліцейського, який для перевірки цього стану пропонує водієві пройти відповідний медичний огляд. Лише в процесі проведення огляду в установленому законом порядку може бути підтверджена обґрунтованість сумнівів працівників поліції у стані здоров`я водія.

У цьому разі проведення лабораторних досліджень в медичному закладі є обов`язковим для визначення факту перебування особи в стані наркотичного сп`яніння.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у згаданому вище висновку.

Отже, проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі в присутності представника поліції з відібрання у особи, що оглядається, зразків біологічного середовища відповідає вимогам п. 2.12 вищезазначеної Інструкції.

За такого доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Притикіна І. І. про відсутність у водія ознак сп`яніння суперечать як положенням вищенаведеної Інструкції, так і матеріалам адміністративної справи.

Отже, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу знаходиться у стані сп`яніння, водій, на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд.

При тому мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену частиною 1 статті 130 КУпАП.

Відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, за внесеними змінами до статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, які є чинними, як на час події, так і на час розгляду справи, фіксується поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису, а за їх відсутності у присутності двох свідків.

Як вбачається з відеозапису з нагрудного відеореєстратора, патрульні поліцейські підходять до автомобіля «ВАЗ 2101», де з місця водія до них виходить ОСОБА_1 та поводиться як водій транспортного засобу: відчиняє його для огляду, має ключі від автомобіля та пояснює, що взяв автомобіль «ВАЗ 2101» у свого друга для особистих потреб та повинен його повернути. При тому декілька разів наголошує на тому, що він їхав та повинен їхати далі, знайомий з такою ситуацією, оскільки відносно нього вже складався протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, але він не зміг пройти медичний огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я і тому не бажає витрачати на це свій час (а.с.2). Такі пояснення, як: «я їду до мами», «я тільки уїхав», «ви мене остановили без причини», «якщо я відмовляюсь, то можна сісти та поїхати далі», «мені треба щас їхати», «мені вже треба обратно їхати», «мені надо машину відігнати», «от я їхав, купил кран і замок», «які ознаки, якщо я з бодуна» зафіксовані на відеозапису події о 13 год 07 хв., 13 год 14 хв., 13 год 17 хв., 13 год 18 хв., 13 год 19 хв., 13 год 20 хв, 13 год 33 хв., 13 год. 34 хв., 14 год 02 хв. (а.с.2).

Тому доводи захисника про відсутність у справі доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 є такими, що суперечать матеріалам справи, оскільки ОСОБА_1 особисто підтвердив керування ним автомобілем шляхом надання усних пояснення поліцейським, які зафіксовані на відеозаписі події, не висловив жодного заперечення з приводу того, що він не керував автомобілем, а навпаки, пояснив, що вже був у аналогічній ситуації, коли його зупинили, висловили підозри про наявність ознак наркотичного сп`яніння, відвезли до закладу охорони здоров`я, де він не зміг надати зразки біологічного середовища для проведення лабораторних досліджень, але справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрили (а.с.2). Внаслідок цього доводи захисника в цій частині підпадають під принцип «заборони суперечливої поведінки» і не можуть свідчити на користь ОСОБА_1 , як особи, яка вчинила правопорушення.

Не є слушними і посилання на відсутність у матеріалах справи направлення для проходження огляду на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я, як підстави для закриття провадження у справі, оскільки, по-перше, направлення видається для проходження огляду в присутності поліцейських, а не для відмови від його проходження, у зв`язку з не бажанням водія у присутності поліцейських, навіть, проїхати до медичного закладу, а по-друге, відсутність чи наявність направлення при відмові водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не є складовою адміністративного проступку.

Посилання адвоката у змісті апеляції на рішення ЄСПЛ, які ухвалені Європейським судом за встановленими ним порушеннями у кримінальних справах, відносно підозрюваних та обвинувачених щодо порушення їх прав при обранні уповноваженими особами способу доказування у таких справах, не мають відношення до процедури та порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачені частиною 1 статті 130 КУпАП.

Твердження про порушення поліцейськими інших прав ОСОБА_1 та осіб, які знаходилися поряд з автомобілем, не стосуються події відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, а можуть бути підставою для проведення відповідної перевірки при особистому зверненні особи до компетентної служби зі скаргою.

За такого підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення складено необґрунтовано, як вважає апелянт, - відсутні.

З огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а висновки судді суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на усій сукупності доказів, які знаходяться в матеріалах справи, та спростовують доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі.

Посилання захисника на «швидкий» розгляд справи, який завершився до спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності (30.11.2024), з порушенням права особи на доступ до правосуддя, суперечить матеріалам справи, з яких вбачається, що повідомлення належним чином надсилалися ОСОБА_1 , який скористався правом на правову допомогу, уклавши договір з адвокатом, та не надав жодного клопотання про особисту участь у розгляді справи чи її відкладення з поважних причин. Також захиснику ОСОБА_1 адвокату Притикіну І. І. судом належним чином повідомлялося про дати слухання справи, але який за власним розумінням, надав перевагу своєї участі у розгляді іншої справі на шкоду участі у розгляді цієї справи. При тому обом учасникам справи надана можливість на участь у розгляді справи в порядку її апеляційного перегляду з дотриманням усіх прав, передбачених статтею 268, 271 КУпАП.

Тому прийняте суддею суду першої інстанції рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Притикіна І. І. залишити без задоволення, а постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 18 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова