ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2620/24 Справа № 175/325/24 Суддя у 1-й інстанції - Журавель Т. С. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

24.10.2024р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області Залізняк Р.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в залі суду в апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01.10.2024р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімум доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Постанова суду першої інстанції оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі:

- вважає, що оскаржувана постанова не відповідає фактичним обставинам справи, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права;

- зазначає, що він є військовослужбовцем, приймає участь у активних бойових діях, та прохав суд першої інстанції зупинити провадження у справі відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 КПК України, при цьому вказав, що суд першої інстанції в постанові від 04.07.2024р. таке клопотання правомірно задовольнив, а у постанові від 01,10.204р. у задоволенні такого клопотання неправомірно відмовив;

- зазначає, що висновки суду першої інстанції про його можливість прийняти участь у судовому засіданні в режимі відео конференції є помилковими, оскільки для цього він має покинути свої позиції, та під обстрілом ворога дістатись до найближчого опорного пункту, де є Інтернет, що створить небезпеку його життю та здоров`ю;

- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Про дату час та місце судового розгляду ОСОБА_1 повідомлений належним чином шляхом надіслання СМС повідомлення за номером телефону, вказаним в апеляційній скарзі, на особисті дзвінки за вказаним номером не відповідав, до судового засідання не прибув, клопотання про відкладення розгляду не подав, перешкоди для розгляду апеляційної скарги за його відсутності відповідно до вимог ст. 268, 277-2 КУпАП відсутні.

Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 02.11.2023 року о 21 год 23 хв., керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Конрада Гампера, біля буд. 13, у м. Краматорськ, Донецької область, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820 із застосуванням відеозапису, результат огляду - позитивна 1,83 ‰ . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції поклав протокол про адміністративне правопорушення ААД №509196 від 02.11.2023р., акт огляду на стан сп`яніння, тестом № 603 (прилад Alcotest Drager 6820 ARHK-0061), результат якого складає 1,83‰, відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує факту того, що керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а саме на «0:07 хв. підтвердив, що випив, та зазначає, що йому залишилося проїхати 100 м, у зв`язку з чим просив поліцейських відпустити його».

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , погоджується із висновками суду першої інстанції про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції належним чином дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення забезпечив всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції встановив факт руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , що підтверджено відеозаписом, висловлену згоду водія пройти огляд на стан його сп`яніння та підтверджений стан сп`яніння після продуття газоаналізатора, який склав 1,83 проміле, ОСОБА_1 не заперечував результат показника газоаналізатора, при цьому суд дослідив відеозапис, на якому зафіксовані вказані події, тим самим суд першої інстанції дослідив та оцінив докази у справі, як окремо так і у сукупності, встановивши ознаки складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 та дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції з рішенням суду першої інстанції погоджується, та не вбачає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції встановив, що фактично доводи апеляційної скарги, наведені ОСОБА_1 , стосуються його незгоди із тим, що суд першої інстанції не зупинив провадження у справі за його клопотанням на підставі ст. 335 КПК України, при цьому у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наводить конкретних доводів, у чому саме полягає незаконність судового рішення, та які вимоги закону були порушені при розгляді справи про адміністративне правопорушення .

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції не вправі самостійно відшукувати наявність порушень у справі про адміністративне правопорушення, не маючи для цього апеляційного поводу .

Доводи щодо незупинення провадження у справі на підставі ст. 335 КПК України суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки вони жодним чином не впливають на правильність вирішення судом справи по суті, та дотримання судом вимог ст.ст. 245, 251, 251, 268 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими, такими, що ґрунтуються на сукупності належних, допустимих та достатніх доказах.

Щодо доводів апеляційної скарги, що висновки суду першої інстанції про його можливість прийняти участь у судовому засіданні в режимі відео конференції є помилковими, оскільки для цього він має покинути свої позиції, та під обстрілом ворога дістатись до найближчого опорного пункту, де є Інтернет, що створить небезпеку його життю та здоров`ю суд апеляційної інстанції вважає неспроможними за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судовий розгляд у справі про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції був призначений на 01.04.2024р., та ОСОБА_1 28.03.2024р. подав через систему «Електроний суд» заяву про зупинення провадження, яке надійшло до суду за вх. № 9476 від 29.03.2024р., тобто відповідним чином відреагував на виклик суду.

(а.с. 8)

Аналогічне клопотання подавалось ОСОБА_1 також і 26.01.2024р. (а.с. 27), згідно штампу вхідної кореспонденції суду було надіслано електронною поштою, вх. № ЕП-512 від 29.01.2024р.

Аналогічне клопотання подавалось ОСОБА_1 також і 26.01.2024р. (а.с. 36), через систему «Електроний суд» та зареєстровано в суді за вх. № 2778 від 29.01.2024р..

Аналогічне клопотання подавалось ОСОБА_1 також і 28.03.2024р. (а.с. 51), згідно штампу вхідної кореспонденції суду було надіслано електронною поштою та зареєстровано в суді за вх. № ЕП-1816 від 29.03.2024р.

29.03.2024р. ОСОБА_1 заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, яке направлено суду із додатками, яке надійшло до суду електроною поштою за вх. № ЕП-1837 від 01.04.2024р. (а.с. 82).

29.03.2024р. ОСОБА_1 через систему «Електроний суд» подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке надійшло до суду за вх. № 9971 від 03.04.2024р. (а.с. 85).

29.04.2024р. ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про долучення до матеріалів справи документів, яка зареєстрована у суді за вх. № 13141 від 01.05.2024р. (а.с. 91).

З урахуванням наведеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що із січня до травня 2024р. ОСОБА_1 мав доступ до Інтернету, реагував на повідомлення суду, направляючи суду першої інстанції заяви та клопотання із додатками, яками є довідки з військової частини щодо проходження ним служби за контрактом, копії його особистих документів.

Щодо постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.07.2024р. про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення в порядку ст. 335 КПК України, то суд апеляційної інстанції зазначає, що такі дії суду першої інстанції хоча прямо і не передбачені чинним КУпАП, проте і не містять прямої заборони до таких дій. Враховуючи застосовану судом першої інстанції аналогію закону, такі дії суду слід розглядати, як право суду, а не обов`язок.

16.09.2024р. судом першої інстанції провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 поновлено, справу призначено до розгляду на 01.10.2024р., про зо СМС- повідомленням повідомлено ОСОБА_1 , який, відповідно до довідки про доставку СМС, отримав дане повідомлення 17.09.2024р.

26.09.2024р. ОСОБА_1 засобами системи «Електроний суд» подано клопотання про зупинення провадження відповідно до вимог ст. 335 КПК України, яке судом першої інстанції будо залишено без задоволення, справу розглянуто по суті, рішення суду першої інстанції направлено на електрону адресу ОСОБА_1 (а.с. 108)

06.10.2024р. ОСОБА_1 за допомогою системи «Електронний суд» подано апеляційну скаргу, яка отримана судом першої інстанції 07.10.2024р. за вх. 30124, та разом із матеріалам справи направлена до суду апеляційної інстанції.

Наведене вище процесуальна поведінка ОСОБА_1 дає суду апеляційної інстанції обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 має належний доступ до мережі Інтернет, для того щоб мати можливість прийти участь у справі дистанційно, як наголосив суд першої інстанції. Крім того він у такий самий спосіб протягом січня-жовтня 2024р. мав можливість на подання своїх пояснень у справі, доказів тощо.

Враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим судовим рішенням, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01.15.2024р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01.15.2024р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя