П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Янголь Є.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м.Суми Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр-на України, місце роботи не повідомив, місце проживання: АДРЕСА_1 , за ст. 126 ч.5 КпАП України,

в с т а н о в и в:

25.09.2024 р. о 16.00 год. водій ОСОБА_1 в м. Суми по вул.Лінійна в районі буд. 1, керував транспортним засобом ГАЗ 3302 ФХА, д/н НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами згідно постанови Ковпаківського районного суду м.Суми від 03.01.2023 р., після закінчення строку позбавлення права керування посвідчення водія не отримував. Дане правопорушення вчинено повторно протягом року, своїми діями порушила п. 2.1 «а» та вчинив правопорушення передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, заяв, клопотань, зауважень, а також доказів поважності причин неприбуття суду не надав, тому згідно ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе справу розглянути без його участі.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягується до адміністративної відповідальності з метою ухилення від відповідальності, суд вважає за можливе з урахуванням положень ст. 268 КУпАП, справу розглянути на підставі наявних доказів.

Відповідно до п.2.1.а Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

У зв`язку з цим, дослідивши матеріали справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, а його дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Санкцією ч.5 ст.126 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до долученої матеріалів справи довідки, у ОСОБА_1 за обліковими даними Національної автоматизованої системи МВС України отримував посвідчення водія 09.02.1999 р. серія НОМЕР_2 .

Із врахуванням встановлених обставин та наявних даних про особу винного, характеру вчиненого правопорушення, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у межах закону, який вона порушила, у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років.

При цьому у відповідності до вимог ст.28 КУпАП додаткове адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу застосуванню щодо ОСОБА_1 не підлягає, зважаючи на те, що транспортний засіб ГАЗ 3302 ФХА, д/н НОМЕР_1 , належить ОСОБА_2 ..

Відповідно до ст.40-1 КУпАП підлягає стягненню з правопорушника на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст.ст.33, 40-1, ч.5 ст. 126, 283, 284, 285 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі дві тисячі чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 грн. (сорок тисяч вісімсот гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605 грн. 60 коп. (р/р UA0026001; отримувач ГУК у м.Києві/ м.Київ/22030106; код за ЄДРПОУ- 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП), найменування коду класифікації доходів бюджету Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

У відповідності із ст.307 та ч.2 ст.308КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми, з дня її винесення.

Суддя Є.В. Янголь