справа №176/3204/24
провадження №3/176/756/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року Суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області Волчек Н.Ю., розглянувши матеріали, що надійшли з відділення поліції №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ 928200 від 18.10.2024 року, ОСОБА_2 неналежним чином займається вихованням малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме 17.10.2024 року близько 13 год. 30 хв. по АДРЕСА_2 , незабезпечила належними умовами проживання в наявності не було готової їжі та запасів харчування, мати самоусунулась від виконання своїх батьківських обовязків та переклала на бабусю, розвитком дитини не займається, чим порушує ст. 150 СКУ.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КупАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про розгляд справи судом повідомлялась належним чином.

Всебічно вивчивши матеріали справи, з урахуванням досліджених доказів, суддя встановила, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, яке ставиться їй за провину, за стандартом доказування «поза розумним сумнівом» свого підтвердження не знайшла, з огляду на таке.

Обов`язком суду є забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки(рішення у справі «Лутц проти Німеччини»,»Отцюрк проти Німеччини»,»Девеєр проти Бельгії»,»Адольф проти Австрії» та інші),отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про міжнародні договори" від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 245, ст. 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, включає: об`єкт, яким є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів дитини; суб`єкт, яким є фізичні особи батьки, або особи, що їх замінюють; об`єктивну сторону, що виражається в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання, передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (формальний склад); суб`єктивну сторону, що виражається у ставленні до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Батьківські обов`язки передбачені ст. 150 Сімейного кодексу України: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Так, з письмових пояснень ОСОБА_1 , які, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, є єдиним доказом, долученим до нього, остання зазначила, що вину свою в ухиленні від виконання батьківських обов`язків вона не визнає. За дитиною вона доглядає, виховує її, працює, дитина завджи нагодована та чиста.

Інших доказів, які підтверджують вину ОСОБА_1 в ухиленні від виконання батьківських обовязків, зокрема акт огляду помешкання де проживає правопорушниця з дитиною, письмові пояснення свідків, зокрема письмові пояснення громадянки ОСОБА_4 , яка звернулась до правоохоронних органів із повідомленням про невиконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 та письмових пояснень громадянки ОСОБА_5 , яка у протоколі про адміністративне правопорушення зазначена свідком подій, до нього не додано, що унеможливлює встановлення в діях ОСОБА_1 форми вини (суб`єктивна сторона) та які саме права та інтереси малолітньої дитини порушені (об`єкт правопорушення).

Оскільки обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, не розкривають суті правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, то підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, немає.

За таких обставин, керуючись положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України про тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ст.247КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247 КУпАП,суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови,а щодо постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи,щодо якої винесено постанову,може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. ВОЛЧЕК