Справа №345/5944/23
Провадження № 3/345/56/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2024 року м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Мигович О.М. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка отримана від Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця Збройних Сил України в/ч НОМЕР_1 , громадянина України, за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

15.11.2023 року в Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської областіпоступили матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №587097 водій ОСОБА_1 09.11.2023 о 00 год 18 хв в с. Тужилів по вул. Л. Українки, керував автомобілем Хюндай Санта Фе д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, не стійка хода, запах алкоголю із порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою суду від 11.12.2023 року провадження у справі було зупинено, через те, що ОСОБА_1 з 17.11.2023 зачислено до складу сил та засобів оперативно тактичного угруповання військ «Соледар», що залучаються та беруть безпосередньо участь в угрупуванні об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України в районах проведення воєнних (бойових).

Постановою суду від 06.11.2024 провадження у справі за клопотанням представника ОСОБА_1 адвоката Іваніва О.Б. відновлено. Призначено судове засідання, про що повідомлено особу, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак його представник ОСОБА_2 подав до суду клопотання про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а розгляд справи проводити без його участі.

Суддя, вивчивши адмінматеріали, дійшов такого висновку.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, що знайшла своє відображення зокрема в рішеннях у справах "Надточій проти України", "Енгель та інші проти Нідерландів", "Озтюрк проти Німеччини" та "Лутц проти Німеччини", справи про адміністративні правопорушення за своєю правовою природою, з огляду на характер правопорушення, його кваліфікацію та суворість передбаченого покарання, мають ознаки та критерії, достатні для віднесення їх до проваджень кримінально-правового характеру.

Наведене робить можливим застосування за аналогією норм закону України про кримінальну відповідальність при вирішенні питань, які напряму не врегульовані Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» (далі - постанова Пленуму ВСУ), судам роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК України, у порядку, встановленому КПК України.

Статтею 49 КК України визначені строки давності у зв`язку із закінченням яких особа звільняється від кримінальної відповідальності.

Згідно із ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до положень ст. 335 КПК України, у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб.

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду наголошує, що нез`явлення обвинуваченого до суду на виклик через захист держави від збройної агресії російської федерації не може свідчити про умисне вчинення дій, спрямованих на ухилення від суду, що виключає закінчення строків давності й зупиняє строки, визначені ч. 1 ст. 49 КК України (постанова колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 16.05.2023 у справі № 554/10716/19).

Пунктом 8 постанови Пленуму ВСУ передбачено, що якщо закінчились певні строки давності згідно ст. 49 КК України, то звільнення від відповідальності є не правом, а обов`язком суду.

Таким чином, положеннями КК України, КУпАП та усталеною судовою практикою чітко визначено, що в разі закінчення строків притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності, особу належить звільнити від такої, і це не право, а обов`язок суду.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 поставлено у провину вчинення ним 09.11.2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Визначення у ст. 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

З огляду на викладене, на момент розгляду справи в суді закінчився строк, передбачений ст. 38 КУпАП, для накладення адміністративного стягнення, відтак провадження в справі щодо нього слід закрити. При цьому п. 7 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності чи відсутності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративне правопорушення через закінчення строків давності.

Оскільки законодавець надав правову можливість притягнути винну особу до відповідальності тільки за встановлений законом строк, тому, якщо суд не вкладається у цей строк, справа має бути невідкладно закрита за строком давності без підтвердження чи спростування вини правопорушника, на що вказує і практика ЄСПЛ. Встановлення будь-якої обставини в рішенні суду після закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності може порушити право особи на справедливий суд, передбачений ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки таке рішення буде прийнято на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і прийняття таких рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такий висновок узгоджується з положеннями ст. 284 КУпАП про те, що судовим рішенням, що підтверджує вину особи, є лише постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, лише якщо на час розгляду справи не закінчився строк давності.

Дана позиція узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013, де в п. 137 вказано, що строки давності слугують кільком важливим цілям: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Розглянути дану справу у встановлені законом строки один рік з дня вчинення для розгляду протоколу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП суду не було можливості, у зв`язку з тим, що справа поступила на розгляд Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області 15.11.2023 (а.с.12), а 11.12.2023 провадження у справі було зупинено, і відновлено таке тільки за клопотанням представника ОСОБА_1 06.11.2024.

Зі змісту п. 7 ст. 247 КУпАП слідує, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент судового розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Враховуючи, що у даному випадку датою вчинення правопорушення є 09.11.2023 року, на час розгляду справи після відновлення провадження минуло більше одного року, а зупинення провадження було зумовлене перебуванням ОСОБА_1 на військовій службі, який не міг безпосередньо брати участь у дослідженні доказів та захищатися від висунутого обвинувачення, оскільки виконував всій конституційний обов`язок, тому провадження у справі слід закрити у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, без дослідження доказів і підтвердження чи заперечення вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, встановлених ст. 38 КУпАП.

На підставі викладеного, ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП, керуючись ст. 283, 284, 287, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, встановлених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя