ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/710/24Головуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О.
Провадження № 33/817/566/24 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Ковалівського М.О. на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

Згідно із постановою суду, 13 квітня 2024 року о 20 год. 40 хв. ОСОБА_1 в м.Бучач по вул.Шухевича,47, керував автомобілем «Мерседес Бенц С220», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в лікаря нарколога в КНП Бучацька міська лікарня відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях його довірителя складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування доводів вказує на те, що водій ОСОБА_1 не допустив будь-яких порушень вимог правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим вважає що всі наступні вимоги працівників поліції він не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не є належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Посилається на те, що доказів, які б підтверджували надходження на лінію «102» повідомлення про порушення водієм транспортного засобу марки «Mercedes-Benz С 220», н.з. НОМЕР_1 Правил дорожнього руху та реєстрацію цього повідомлення в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» з автоматичним присвоєнням порядкових номерів ЄО, суду не надані, як і не надані інші докази (заяви, пояснення осіб тощо), які могли б слугувати належним доказом надходження повідомлення на яке посилається працівник поліції під час зупинки транспортного засобу та пропозиції проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння під керуванням ОСОБА_1 . Вказує на те, що поліцейськими не було оголошено жодних ознак сп`яніння, а відтак не було законних підстав для проведення огляду на стан сп`яніння, що підтверджується відеозаписом, на якому відображено, що ОСОБА_1 добре орієнтується у просторі, його дії є послідовними, логічними, він впевнено спілкується, чітко та виразно відповідає на поставлені йому питання, без жодних роздумів та запинок, розуміє поліцейського, поводить себе відповідно до ситуації.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вищезазначених вимог судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року за № 1452/735 (далі за змістом - Інструкція) передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції обгрунтував даними, що містяться у: протоколі про вчинення адміністративного правопорушення ААД № 451463 від 13.04.2024; акті огляду на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення наркотичного сп`яніння у КНП «Бучацька міська лікарня», постанові серії ЕНА №1903625 від 13.04.2024, згідно якої на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 850 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, за те, що 13.04.2024 о 20:52 в м.Бучач, вул.Генерала Шухевича,47, ОСОБА_1 керував транспортним засобом із номерним знаком, який не відповідав вимогам стандарту, тобто був затертий, що не дає змогу чітко розпізнати їх з відстані 20 м.

При цьому, статтею 35 Закону України Про Національну поліцію передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Даний перелік, зокрема, передбачає :1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Вирішуючи питання про обгрунтованість поданої апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 квітня 2024 року о 20 год. 40 хв. ОСОБА_1 в м.Бучач по вул.Шухевича,47, керував автомобілем «Мерседес Бенц С220», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в лікаря нарколога в КНП Бучацька міська лікарня відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

З постанови інспектора поліції серії ЕНА №1903625 від 13.04.2024 про накладення адміністративного стягнення за порушення вимог ПДР, зафіксоване не в автоматичному режимі, вбачається що на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 850 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, зокрема, те що 13.04.2024 о 20:52 в м.Бучач, вул.Генерала Шухевича,47, ОСОБА_1 керував автомобілем «Мерседес Бенц С220», д.н.з. НОМЕР_1 із номерним знаком, який не відповідав вимогам стандарту, тобто був затертий, що не дає змогу чітко розпізнати їх з відстані 20 м.

В рапорті поліцейського СРПП ВП №2 (м. Бучач) Стасіва Р.Р. адресованого начальнику ВП №2 (м. Бучач) Юрію Кунці 14 квітня 2024 року, він доповів про те, що 13.04.2024 близько 20.49 год., під час патрулювання в м. Бучач по вул. Шухевича, ним, перебуваючи в добовому наряді в складі ГРПП здійснювалось патрулюванням м.Бучач Чортківського району з метою дотриманнями водіями правил дорожнього руху. Під час зупинки біля Бучацького коледжу Подільського ДАТУ, до них підійшов невідомий громадянин та повідомив інформацію про те, що водія транспортного засобу «Mercedes-Benz С 220», державний номерний знак НОМЕР_1 ймовірно керує транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, а тому просив перевірити даний факт та згідно Закону України «Про захист персональних даних» попросив не називати будь яких його анкетних даних.

Тобто з вищенаведних документів вбачається що ОСОБА_1 не міг керувати транспортним засобом «Mercedes-Benz С 220», державний номерний знак НОМЕР_1 о 20:52 цього дня, як про це зафіксовано у постанові поліцейських про накладення на нього адмінстягнення за порушення вимог ПДР України, яка стала причиною зупинки автомобіля. Також він не міг керувати після 20:49 цього дня, як про це зафіксовано у рапорті поліцейського, оскільки в цей час складався протокол про адмінправорушення щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП.

Тому вважаю працівниками поліції не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України.

Враховуючи наведене, висновки місцевого суду про правомірність зупинки працівниками поліції транспортного засобу ОСОБА_1 , внаслідок якої був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими за відсутності належних та допустимих доказів часу вчинення ним адміністративного правопорушення та порушення вимог ПДР , що стало причиною зупинки автомобіля та передувало складенню протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до широкого розуміння доктрини «плодів отруєного дерева» будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня.

У вузькому сенсі доктрина «плодів отруєного дерева» зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.

Оскільки правомірність підстав для зупинки поліцейськими ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження, тому протокол про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП , є недопустимим доказом.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Виявлені під час складання адмінматеріалів недоліки та сумніви повинні застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь.

У звязку з наведеним постанова 03 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього - закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п.1ч.1 ст.247, ст.294 КУпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 липня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суддя