КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 33/824/4657/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді Кирилюк Г. М.,

при секретарі Халепчук Д. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2024 року в складі судді Горбатовської С. А., в справі про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

встановив:

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2024 року провадження в справі відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

31.08.2024 ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2024 року скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження вказаної постанови суду, оскільки про її винесення він дізнався лише 20 серпня 2024 року, а 22 серпня 2024 року отримав повний текст оскаржуваного судового рішення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції розглянув справу з порушенням процесуальних норм, не надав оцінку доказам, які підтверджують винуватість ОСОБА_2 , твердження суду є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Вважає, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення п. 13.1 ПДР України.

По обставинам ДТП зазначив, що їхав до себе додому зі своєю дружиною ОСОБА_3 . На повороті, біля будинку 7Д по вул. Богданівській назустріч йому рухався автомобіль. Зустрічний автомобіль зупинився і заблокував проїзд на куті. Він намагався роз`їхатись з зустрічним автомобілем.

Він, як досвідчений водій, розумів і бачив автомобіль позаду нього, який також чекав їхнього роз`їзду. Для того, щоб роз`їхатись з зустрічним автомобілем він здійснив декілька маневрів, зокрема здав трохи назад, тобто виконав маневр, передбачений п. 10.9 ПДР України. Після здійснення руху назад, не більше ніж на пів метра, він відчув удар позаду і зрозумів, що водій іншого транспортного засобу - ОСОБА_2 , який стояв позаду нього, не дотримався безпечної дистанції та під`їхав впритул до його автомобіля, тобто не дотримався п. 13.1 ПДР України.

Звертає увагу, що починаючи маневр заднім ходом він презюмував, як передбачає п. 1.4 ПДР України, що водій позаду нього дотримається безпечної дистанції між їх автомобілями і обере таку дистанцію, що буде для них обох безпечною.

Водій ОСОБА_2 під`їхав надто близько до його автомобіля, не дотримався дистанції, таким чином його взагалі не було видно у дзеркало заднього виду. Він «підпер» його автомобіль, його світло фар сховалося за багажник його автомобіля, таким чином він «обмежив» його можливість його побачити. Вулиця була запаркована автомобілями по обидві сторони дороги, саме тому там не було можливості двом автомобілям роз`їхатися. В даній ситуації ПДР України не обмежують його виключно здійснювати маневр руху вперед, а надають йому право і здійснювати маневр руху назад, якщо такий маневр необхідний.

Характер пошкоджень автомобіля, а також схема ДТП свідчать , що ОСОБА_2 міг його бачити, тож за умови дотримання безпечної дистанції міг також і вчасно зреагувати.

Суд першої інстанції не надав оцінку тому факту, що мала місце обмежена видимість і він не бачив на якій саме відстані від нього знаходився автомобіль позаду нього.

Сигнал ОСОБА_2 дальнім світлом чи миганням не є попереджувальним сигналом про небезпеку та не може вважатися таким.

Вважає дії працівників поліції, які склали на місці події два протоколи про адміністративні правопорушення на нього за пунктом 10.9 ПДР України і на водія ОСОБА_2 за п.13.1 ПДР України, відображають реальну картину події, яка трапилась 10.04.2024 о 21:30.

Звертає увагу, що скріншоти розташування транспортних засобів зроблені після ДТП, на них автомобілі змінили розташування на момент ДТП, тобто трохи роз`їхалися. Даними скріншотами підтверджується, наскільки близько до його транспортного засобу знаходився автомобіль ОСОБА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та переглянувши відеозапис, апеляційний суд дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк на подання апеляційної скарги на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2024 року спливав 05 липня 2024 року.

Подавши апеляційну скаргу 31 серпня 2024 року, ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 копію оскаржуваної постанови отримав 22 серпня 2024 року, з метою забезпечення доступу до правосуддя та права особи на апеляційний перегляд справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Закриваючи провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме у зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_1 п. 10.9 ПДР України.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з таких підстав.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №641659 від 10 квітня 2024 року, ОСОБА_2 10 квітня 2024, о 21.30 год., керуючи автомобілем «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Богданівська, 7Д у м. Києві, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Honda», д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив п. 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП України.

До матеріалів справи також долучено копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 641660 від 10 квітня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 10 квітня 2024 року, о 21.30 год., керуючи автомобілем «Honda», д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Богданівській, 7Д у м. Києві, під час руху заднім ходом не впевнився в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався позаду нього, чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП України.

До протоколів про адміністративне правопорушення долучені схема місця дорожньо-транспортної пригоди, письмові пояснення учасників ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , заява ОСОБА_2 про долучення до протоколу відеозапису ДТП ( камера спостереження встановлена за адресою: м. Київ, вул. Д. Монастирського, 3, будівля шиномонтажу).

Відповідно до письмових пояснень водія ОСОБА_2 на місці ДТП, 20 квітня 2024 року о 21.35 год. на вул. Богданівській біля будинку 20/8 він зупинився перед затором транспортних засобів. Автомобіль «Honda», д.н.з. НОМЕР_2 , який стояв попереду його автомобіля, раптово почав рухатись заднім ходом, в результаті здійснив зіткнення в передню частину його автомобіля. Автомобіль отримав пошкодження переднього бамперу та лівої фари.

Відповідно до письмових пояснень водія ОСОБА_1 на місці ДТП, 20 квітня 2024 року о 21.35 год. він рухався зі сторони вул. Д. Монастирського по вул. Богданівська в сторону будинку №7Г. На повороті біля будинку 7Д (поряд СТО) назустріч йому рухався автомобіль, який зупинившись, заблокував проїзд. Він зупинив рух машини, відкрив вікно, звернувся до водійки з зауваженням щодо порушення нею правил і попросив дати проїзд. Вона нервувала і кричала, що не може нікуди вирулити. Він почав рух вперед і вправо, щоб дати простір водійці зустрічного авто для того, щоб вона продовжила рух. В цей момент він відчув удар іншого авто в його автомобіль. Він вийшов і побачив позаду авто «Skoda», д.н.з. НОМЕР_3 .

Відповідно до наявного в матеріалах справи відозапису, після зупинки водій автомобіля «Honda» ОСОБА_1 розпочав рух заднім ходом, намагаючись надати проїзд водію зустрічного транспорту. Позаду нього зупинився автомобіль «Skoda» під керування водія ОСОБА_2 , який здійснив сигнал шляхом перемикання світла фар, попереджаючи водія автомобіля «Honda» про своє місцезнаходження. Разом з тим, водій автомобіля «Honda», не переконавшись у відсутності перешкод, не врахувавши темну пору доби, не звернувшись за допомогою до інших осіб, розпочавши рух заднім ходом, вчинив зіткнення з автомобілем «Skoda», який стояв позаду нього.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2024 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 серпня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

З огляду на те, що водій ОСОБА_2 під час ДТП знаходився в нерухомому стані, підстави для висновку про наявність в його діях порушень п. 13.1 ПДР України відсутні.

Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, апеляційний суд не вбачає в діях водія ОСОБА_2 причино-наслідкового зв`язку з настанням ДТП.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції і могли б слугувати підставами для її скасування та визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк