ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/2660/23 Головуючий суддя І інстанції Зелінська І.В.
Апеляційне провадження № 33/818/917/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника - Шовкова О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Вірменії, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 07.05.2023 року о 20-17 год. за адресою: м. Харків, пр. Героїв Сталінграду, 154 водій ОСОБА_1 керував авто Gilly MR-7151A, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6820», що підтверджується тестом №1870 від 07.05.2023 року, результат огляду становить 0,44 проміле. Дії ОСОБА_1 , які полягали в порушенні вимоги п.2.9а ПДР України, кваліфіковані за ч.1ст.130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.04.2024 року стосовно нього скасувати, а провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, ОСОБА_1 посилається на те, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що він є громадянином Вірменії, але працівники поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння, при складанні адміністративного матеріалу у цій справі та протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №033025 від 07.05.2023 року не залучили перекладача та захисника.

Крім того, апелянт зазначає, що його огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено за допомогою технічного засобу - газоаналізатору «Drager Alcotest 6820», який знаходився технічно-несправному стані, а також на який немає свідоцтва про реєстрацію та він не дозволений МОЗ і Держспоживстандартом.

При цьому, як зазначає ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі, його огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено без залучення свідків, йому не вручалася копія акту огляду, в протоколі не зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, огляд за допомогою газоаналізатору «Drager Alcotest 6820» було проведено з порушенням інструкції з його експлуатації, а також працівники поліції ввели в оману ОСОБА_1 .

Апелянт також зазначає, що судом першої інстанції не враховані відомості про його особу, а саме те, що він працює малярем на виробництві дверних блоків в ФОП ОСОБА_2 , має на утриманні дружину, яка є інвалідом 2 групи, та неповнолітню дитину.

Крім того, ОСОБА_1 просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.04.2024 року, посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної постанови судді було виготовлено 30.04.2024 року, а тому він не мав можливості подати апеляційну скаргу на це судове рішення у строк, передбачений чинним законодавством.

Дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_1 підлягає, а тому належить відкрити апеляційне провадження за його апеляційною скаргою.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, але він був належним чином повідомлений про дату, місце та час апеляційного розгляду, про свідчить відомості явочного листа від 02.08.2024 року, в якому захисник Шовков О.С. роз`яснив ОСОБА_1 про необхідність його явки в судове засідання в суд апеляційної інстанції, яке було відкладено на 16 год. 00 хв. 21.08.2024 року.

При цьому, 21.08.2024 року до початку апеляційного розгляду захисник Шовков О.С. повідомив суду, що ОСОБА_1 відомо про дату, місце та час судового розгляду, але його підзахисний не зміг з`явитися до суду апеляційної інстанції.

Крім того, захисник Шовков О.С. просив провадити апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_1 , з яким узгоджена процесуальна позиція.

Клопотань про відкладення апеляційного розгляду да канцелярії апеляційного суду від ОСОБА_1 також не надходило.

Крім того, статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також, згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

У цьому контексті суд також звертає увагу, що апеляційний перегляд здійснюється за апеляційною скаргою особи, яка її подала.

Разом з цим, належить врахувати, що ОСОБА_1 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.04.2024 року, але апелянт не з`явився в суде засідання в суд апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене та дотримуючись вимог ст.ст. 268, 271, 294 КУпАП, апеляційний суд, виходячи з відомостей, що є наявні в матеріалах цієї справи, та доводів поданої апеляційної скарги, дійшов висновку щодо можливості проведення апеляційного розгляду без участі ОСОБА_1 , але за участі його захисника ОСОБА_3 , який вважав за можливе провадити апеляційний розгляд за відсутності його підзахисного.

Вислухавши доводи захисника Шовкова О.С., який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_1 в повному обсязі, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.9 «а».

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №033025 від 07.05.2023 року; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; роздруківці чеку тестування на алкоголь; на диску з відеозаписами.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №033025 від 07.05.2023 року (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння 07.05.2023 року о 20-17 год. за адресою: м. Харків, пр. Героїв Сталінграду, 154. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6820». Результат огляд становить 0,44 проміле.

Аналізуючи зміст цього протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу та будь-яких зауважень щодо проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння і щодо його результатів не зазначав, про що свідчить його власноручний підпис щодо ознайомлення зі змістом цього протоколу (а.с.1).

Крім того, відповідно до відомостей роздруківки газоаналізатору «Drager Alcotest 6820», тест №1870 (арк. 4), вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі складав 0,44 проміле.

Такі відомості газоаналізатору ОСОБА_1 не заперечував та власноруч поставив підпис у роздруківці за результатами огляду за допомогою газоаналізатору «Drager Alcotest 6820» (арк.4).

В матеріалах справи також міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з відомостей якого вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками: характерний запах алкоголю з порожнини рота; тремтіння пальців рук; почервоніння очей. В цьому акті ОСОБА_1 також власноруч зазначив, що згоден з результатом огляду (арк.5).

З відеозаписів (а.с.3) з нагрудних камер поліцейських та відеореєстратору (файли «ААД339025.mp4», «export-dj7bh.mp4», «export-u8wyn.mp4»), що долучені до матеріалів цієї справи, вбачається, що працівник поліції переслідували автомобіль Gilly MR-7151A, д.н.з. НОМЕР_1 , та зупинили цей транспортний засіб, з водійської двері якого вийшов ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм працівник поліції розяснив причину зупинки транспортного засобу та виявив у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. Після цього працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки, з чим останній погодився. Працівник поліції розкрив запечатаний мундштук, встановив його в газоаналізатор «Драгер» та зробив контрольний забір повітря, який показав відсутність алкоголю. Після цього працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 порядок проведення огляду з використанням газоаналізатору «Драгер». Після цього ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки з використанням газоаналізатору «Драгер» шляхом його продуття. Результат огляду виявився позитивним, а саме 0,44 проміле. Також ОСОБА_1 повідомив правнику поліції, що був на святкуванні дня народження та випив лише одну чашку (файл «export-dj7bh.mp4», починаючи з 12 хв. 40 сек.).

З відеозапису (файл «export-dj7bh.mp4», починаючи з 11 хв. 40 сек.) також вбачається, що після проходження огляду працівник поліції запитує у ОСОБА_1 , чи згоден він з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу, чи він бажає проїхати в медичний заклад для проходження відповідного огляду у лікаря-нарколога. На зазначене запитання працівника поліції ОСОБА_1 уникає відповіді та намагається домовитися з поліцейським, щоб останній не складав стосовно нього протокол про адміністративну відповідальність. Після цього, працівник поліції попередив ОСОБА_1 про кримінальну відповідальність та повторно запитав у водія, чи згоден він з проведеним оглядом на місці та чи бажає ОСОБА_1 проїхати до закладу охорони здоров`я з метою проведення відповідного огляду у лікар-нарколога, але останній також почав уникати відповіді. Проте, поліцейський втретє запитав у ОСОБА_1 , чи згоден він з проведеним оглядом на місці зупинки транспортного засобу чи він бажає проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 знову не надав конкретної відповіді, посилаючись на проблеми в житті. Після такої поведінки водія працівник поліції проінформував ОСОБА_1 , що стосовно нього буде складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, з чим був фактично згоден водій (а.с.3).

Крім того, факт ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №033025 від 07.05.2023 року також підтверджується відомостями відеозапису (файл «export-u8wyn.mp4», починаючи з 01 год. 16 хв.), який наявний в матеріалах справи, з якого вбачається, що останньому працівником поліції було вголос прочитано зміст протоколу та роз`яснено його зміст. Належить взяти до уваги, що ОСОБА_1 особисто та добровільно підписав цей протокол і не зазначив в ньому будь-яких зауважень щодо проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння чи дій поліцейських (а.с.3).

Апеляційний суд також бере до уваги відомості направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 07.05.2023 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 направлено до КНП ХОР «ОНД» у зв`язку з виявленням у нього ознак сп`яніння: характерний запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння очей; тремтіння пальців рук. Огляд в медичному закладі не проводився та до медичного закладу ОСОБА_1 не доставлявся (а.с.6).

Що стосується доводів ОСОБА_1 , зазначених в його апеляційній скарзі, з приводу допущених працівників поліції порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки на час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» працівники поліції повідомляли ОСОБА_1 про наявність сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, огляд проводився за добровільною згодою останнього, за результатами огляду складено відповідний акт та роздрукований на папері його показники, які долучені до матеріалів справи.

Крім того, згідно відеозаписів з нагрудної камери поліцейських, які долучені до матеріалів справи (арк.3), а також з відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №033025 від 07.05.2023 року (арк.1), ОСОБА_1 не заявляв будь-яких клопотань про проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а також надання часу для залучення захисника.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині того, що ОСОБА_1 є громадянином Вірменії, української мови не розуміє та не володіє нею, але працівниками поліції не було залучено перекладача при складанні адміністративного матеріалу стосовно нього, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно зі ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

17.07.1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, а також Протоколи до неї, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі. Крім того, відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15.05.2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У зв`язку з цим відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя; допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення; якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача.

Відповідно до ст.16 КУпАП, іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право користуватись послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, в провадженні у справі про адміністративне правопорушення мають бути забезпечені права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі право користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватись послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

На думку суду апеляційної інстанції, зазначені вимоги закону працівниками поліції були дотримані повною мірою.

Зокрема, з матеріалів цієї справи вбачається, що ОСОБА_1 є громадянином Вірменії та з 27.08.2012 року має посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_2 (арк.1, 30).

Крім того, з відеозаписів (арк.3), які долучені до матеріалів цієї справи, вбачається, що працівники поліції з самого початку зупинки транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 , спілкуються з останнім, в переважній більшості часу, на російській мові, останній їх добре розуміє та відповідає на їх запитання також російською мовою. Крім того, працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 причини транспортного засобу під його керуванням, що було зрозуміло останньому, а також було виявлено у нього ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки. На зазначену пропозицію поліцейського водій ОСОБА_1 погодився та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6820» і фактично відмовився від проходження відповідного огляду в медичному закладі, намагаючись домовитися з працівниками поліції про те, щоб останні не складали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, з відеозаписів (файли «export-dj7bh.mp4», «export-u8wyn.mp4») вбачається, на ОСОБА_1 жодного разу не повідомляв працівникам поліції, що він їх не розуміє та потребує послуг перекладача. Крім того, працівник поліції, після проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці, тричі пропонував пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я, що було добре зрозуміло останньому, але ОСОБА_1 намагався домовитися з працівниками поліції, щоб останні не складали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на важкі сімейні та життєві обставини.

З відеозапису (файл «export-u8wyn.mp4») також вбачається, що працівниками поліції роз`яснено ОСОБА_1 зміст протоколу про адміністративне правопорушення і місце розгляду адміністративної справи Комінтернівський районний суд м.Харкова. При цьому, ОСОБА_1 жодного разу не заявляв, що йому не зрозумілий зміст протоколу.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №033025 від 07.05.2023 року ОСОБА_1 також особистим підписом засвідчив про те, що йому роз`яснено місце розгляду справи, можливість надання своїх пояснень та те, що він ознайомлений зі змістом цього протоколу (а.с.1).

Більш того, з відомостей довідки за підписом інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП Тарабари І. вбачається, що 22.08.2013 року ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 , тобто останній успішно склав іспит із знання Правил дорожнього руху та добре розумів сутність поставлених перед ним питань на українській мові.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що працівниками поліції були дотримані вимоги закону, а ОСОБА_1 , у даному конкретному випадку, розумів все, що відбувалося.

Що стосується доводів сторони захисту з приводу того, що результати приладу «Alcotest Drager 6820» не можуть бути доказами у справі через відсутність його державної реєстрації та порушення порядку повірки приладу, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Так, вимогами п. 1 та п. 3 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року, передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016.

Разом з тим, згідно з роз`яснень Державного підприємства "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів", газоаналізатори марки «Drager Alkotest 6820», що вже перебувають в експлуатації, можуть і надалі експлуатуватися за умови своєчасного проведення їх періодичної перевірки та перевірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 і становить 1 рік.

Поряд з цим, з відомостей реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки, який є у загальному доступі, сертифікат затвердження типу UA.TR.001 101-17, дійсний з 05.10.2017 по 05.10.2027. Цей сертифікат засвідчує, що на підставі позитивних результатів державних контрольних випробувань ДП "Укрметртестстандарт" тип засобів вимірювальної техніки «Газоаналізатори Alcotest…», виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA Revalstra?e 1, 23560 Lubeck, Germany, зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки та придатний для застосування за умови проходження чергових перевірок з інтервалом встановленому під час затвердження для такого типу засобів вимірювальної техніки, - 1 рік.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 07.04.2023 року №440 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного та надзвичайного стану», яка була чинна на момент огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, було встановлено, що позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану, чинні: на територіях, тимчасово окупованих Російською Федерацією, на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на відповідних територіях; на територіях активних бойових дій протягом шести місяців з дати завершення бойових дій на таких територіях відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (далі - перелік); на територіях можливих бойових дій протягом шести місяців з дати припинення можливості бойових дій на таких територіях відповідно до переліку.

Таким чином, вказаною постановою не скасовано обов`язковість проведення повірки засобів вимірювальної техніки, у тому числі приладу «Alcotest Drager 6820», а встановлено вважати чинними на період воєнного і надзвичайного стану на територіях можливих бойових дій протягом шести місяців з дати припинення можливості бойових дій на таких територіях відповідно до переліку.

Відповідно до відомостей роздруківки тесту про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння останнє калібрування законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки - газоаналізатор Alcotest Drager 6820 було проведено 15.12.2022 року та на момент вчинення правопорушення водієм п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху було чинним.

У зв`язку з чим, посилання сторони захисту на недійсність результату огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатор Alcotest Drager 6820 слід вважати безпідставними та розцінювати його як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 та його захисники скористалися своїм процесуальним правом та вони подавали заяву до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у порядку, передбаченому КПК України.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою, але дії посадової особи що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 та захисником Шовковим О.С., а також попередніми його захисниками, не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції, в тому числі, щодо зупинки транспортного засобу і проведення огляду на місці за допомогою газоаналізатору «Drager Alkotest 6820», до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності в порядку, передбаченому ст.267 КУпАП.

Також стороною захисту не надано відомостей про, що останні зверталися до суду в порядку КАСУ на дії керівництва патрульної поліції, пов`язаних із перевіркою скарг щодо незаконних дій працівників поліції, при складанні ними адміністративного матеріалу у цій справі.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг та заяв сторони захисту щодо дій працівників поліції під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння за допомогою газоаналізатору «Drager Alkotest 6820», а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Апеляційний суд також зазначає, що чинний КУпАП не містить такого поняття як «недопустимі докази», а тому апеляційна скарга в цій частині також є необґрунтованою та безпідставною.

Крім цього, відповідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому до матеріалів справи був долучений відеозапис події за участю ОСОБА_1 , який містить відомості про: керування ОСОБА_1 автомобілем; проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, а тому, враховуючи наявність цього відеозапису, залучення працівниками поліції свідків було необов`язковим, а тому апеляційні доводи в частині порушення вимог ст.266 КУпАП також є безпідставними та суб`єктивними.

Крім того, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається д адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспортні та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Тобто, аналізуючи положення цієї статті законодавець не встановив заборони працівникам поліції здійснювати відеофіксацію події лише на службову нагрудну камеру.

Отже, оцінюючи такі твердження апелянта, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доказами у справі про адміністративне правопорушення можуть бути показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

На відеозаписах, які працівники поліції долучили до протоколу про адміністративне правопорушення, поза розумним сумнівом, вбачається, що подія, яка зафільмована на цих відеозаписах, безпосередньо стосується відомостей, які зафіксовані в протоколі стосовно ОСОБА_1 , а тому твердження апелянта щодо неналежності відеозаписів є необґрунтованими.

Твердження сторони захисту про те, що відеозапис є неповним, тобто не вівся безперервно, а також те, що відеозапис частково вівся не на пристрій поліцейського, перелік яких визначений законом, як того вимагає Інструкція, не є підставою для скасування прийнятого судом рішення за умови того, що відповідно до приписів ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, який оцінюється у сукупності з іншими доказами по справі, й обставини, що містяться на вказаному відеозаписі, повністю узгоджується зі змістом обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №033025 від 07.05.2023 року, так й у долучених до нього доказах.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Крім того, суд зазначає, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Отже, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков