ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6199/24Головуючий у 1-й інстанції Стельмащук П.Я.
Провадження № 33/817/539/24 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Свірського Т.В. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою:

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 гривень в дохід держави.

ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 605,60 гривень в дохід держави.

Згідно постанови суд першої інстанції визнав доведеними обставини дорожньо-транспортної пригоди, які викладені у протоколах про адміністративне правопорушення серії ААД №710926 та серії ААД №710925 від 13.03.2024р. , а саме, що ОСОБА_1 13.03.2024 о 11 год. 55 хв. на 168 км + 170 м автомобільної дороги М-30 сполученням «Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине» в межах населеного пункту с. Ангелівка, на ділянці дороги, яка має по одній смузі для руху у кожному напрямку, керуючи службовим автомобілем «Skoda Rapid», н.з. НОМЕР_1 на синьому фоні, під час виконання службових обов`язків, виконуючи маневр розвороту з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольорів, не переконався у безпечності маневру, не повною мірою забезпечив безпеку дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з вантажним автомобілем у складі сідельного тягача DAF FT XF 105.410, н.з. НОМЕР_2 , з напівпричепом INVEPE R, н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 10.1, 3.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Також, ОСОБА_2 13.03.2024 о 11 год. 55 хв. на 168 км + 170 м автомобільної дороги М-30 сполученням «Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине», в межах населеного пункту с. Ангелівка, на ділянці дороги, яка має по одній смузі для руху у кожному напрямку, керуючи вантажним автомобілем у складі сідельного тягача DAF FT XF 105.410, н.з. НОМЕР_2 , з напівпричепом INVEPE R, н.з. НОМЕР_3 , не був достатньо уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, особливості вантажу, що перевозився, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, в момент виникнення небезпеки для руху у вигляді службового автомобіля «Skoda Rapid», н.з. НОМЕР_1 на синьому фоні, під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку та виконував маневр розвороту із увімкненими маячками синього та червоного кольорів, яку водій об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив всіх заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, не забезпечив безперешкодний проїзд службового транспортного засобу, унаслідок чого допустив із ним зіткнення. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.3б, 3.2, 12.1, 12.3 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Свірський Т.В. просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2024 року в частині, що стосується притягнення ОСОБА_1 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції неналежним чином оцінив висновок експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи, внаслідок чого, безпідставно визнав винним у вчиненні правопорушення ОСОБА_1 .

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Свірського Т.В., який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав; захисника ОСОБА_2 - адвоката Шуляра Б.О., який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги за її безпідставністю, та обидва просили проводити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , проаналізувавши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2024 року, то воно підлягає поновленню, виходячи з наступного.

Так, згідно з постановою судді, справа про притягнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності розглянута 04 червня 2024 року. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 копію оскаржуваної постанови отримав 12 червня 2024 року (а.с.22), а апеляційну скаргу подав 22 червня 2024 року.

З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

При цьому слід зазначити, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не повинна доводи свою невинуватість, а навпаки її вину у вчиненні правопорушення повинен довести орган, який виявляє правопорушення та складає відносно неї протокол, як то передбачено ст.251 ч.2 КУпАП і суд, розглядаючи матеріали адміністративної справи на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, повинен прийти до висновку про винність особи поза розумним сумнівом.

Однак, судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення була допущена неповнота з`ясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення, а викладені в постанові суду висновки щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, за ст.124 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, як вбачається зі змісту оскарженої постанови, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення ґрунтуються на відомостях, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №710926 від 13 березня 2024 року, схемі місця ДТП, яка сталася 13 березня 2024 року о 11 год. 55 хв. на а/д М-30 «Стрий-Ізварине» 168 км + 170 м (м. Тернопіль); письмових поясненнях ОСОБА_2 від 13 березня 2024 року; письмових поясненнях ОСОБА_1 від 13 березня 2024 року; матеріалах відеозапису, а також висновку судового експерта від 13 травня 2024 року.

Згідно складеного відносно водія ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення він, 13.03.2024 о 11 год. 55 хв. на 168 км + 170 м автомобільної дороги М-30 сполученням «Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине» в межах населеного пункту с. Ангелівка, на ділянці дороги, яка має по одній смузі для руху у кожному напрямку, керуючи службовим автомобілем «Skoda Rapid», н.з. НОМЕР_1 на синьому фоні, під час виконання службових обов`язків, виконуючи маневр розвороту з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольорів, не переконався у безпечності маневру, не повною мірою забезпечив безпеку дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з вантажним автомобілем у складі сідельного тягача DAF FT XF 105.410, н.з. НОМЕР_2 , з напівпричепом INVEPE R, н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 10.1, 3.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Однак, такий висновок суду першої інстанції не підтверджується наявними у справі матеріалами, оскільки схема місця ДТП та інші докази, що вказані в оскарженій постанові, не містять об`єктивних даних на підтвердження наведених у протоколі відносно ОСОБА_1 обставин.

Апеляційний суд вважає доцільними доводи апелянта про те, що суд першої інстанції неналежним чином оцінив висновок експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи. Так, у вказаному висновку констатовано, що умовами скоєння ДТП є невідповідність дій водія автопоїзда у складі сідельного тягача «DAF FT XF» 105.410 н.з. НОМЕР_4 , з напівпричепом INVEPE R н.з. НОМЕР_3 вимогам п.п. 2.3(6), 3.2, 12.3, 12.4 ПДР України. Експертом зокрема встановлено, що при дослідженні обставин дорожньо-транспортної пригоди, швидкість руху автопоїзда у складі сідельного тягача «DAF FT XF» 105.410 н.з. НОМЕР_4 , з напівпричепом INVEPE R н.з. НОМЕР_3 , виходячи з довжини зафіксованих слідів гальмування, становила 61,6 км/год. Експерт визнав, що при наявних вихідних даних та встановлених обставинах пригоди, настання ДТП повністю виключалася за умов руху автопоїзда з максимально дозволеною швидкістю на даній ділянці дороги. Окрім того, досліджуючи дії водія ОСОБА_2 експерт встановив, що в момент настання об`єктивної видимості спецавтомобіля з увімкненими маячками синього та червоного кольору (при показах таймеру відеореєстратора 11.47.39+15к) водію ОСОБА_2 до місця (моменту) зіткнення (при показах таймеру відеореєстратора 11.47.45+2к) автопоїзд знаходився на відстані 94 м. За вказаних умов водій ОСОБА_2 мав технічну можливість, діючи у відповідності до вимог п. 3.2 ПДР України, зупинити керований транспортний засіб до місця зіткнення і тим самим уникнути ДТП.

Отже, згідно з висновком експерта, з технічної точки зору, водій автопоїзда у складі сідельного тягача «DAF FT XF» 105.410 н.з. НОМЕР_4 , з напівпричепом INVEPE R н.з. НОМЕР_3 мав технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів і полягала ця технічна можливість у виконанні водієм приписів п.п. 2.3(6), 3.2, 12.3, 12.4 ПДР України, тобто для уникнення зіткнення водієві ОСОБА_2 достатньо було дотримуватись вказаних правил, що унеможливило б настання цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п.1.4. ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Так, і водій спецавтомобіля виконуючи маневр розвороту на спецавтомобілі поліції з увімкненими маячками мав обґрунтовані підстави вважати, що водій автопоїзда рухається в межах дозволеної швидкості, що згідно висновку експерта давало технічну можливість водію автопоїзда уникнути зіткнення.

Враховуючи наведене немає підстав для висновку, що саме водій спецавтомобіля ОСОБА_1 при виконанні розвороту не забезпечив безпеки дорожнього руху і поставив інших учасників дорожнього руху в умови, за яких неминуче відбулось настання дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає в діях водія ОСОБА_1 невідповідностей вимогам п.п. 10.1, 3.1 ПДР України, які би стали причиною настання даної ДТП.

Таким чином, з матеріалів справи слідує, що в даному випадку склад адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , не доведений сукупністю належних і допустимих доказів, які би давали достатні підстави для беззаперечного висновку про винуватість ОСОБА_1 у його вчиненні.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2024 року про визнання

ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення за санкцією цієї статті, не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, оскільки в наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не підтверджується зібраними у справі доказами.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, то провадження в справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Гринчука І.О. строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Свірського Т.В. Задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2024 року в частині, що стосується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, накладення адміністративного стягнення і стягнення судового збору - скасувати, а провадження відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративні правопорушення за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

В іншій частині цю постанову цю постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя