Справа № 953/7895/24
Провадження № 3/953/2412/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Глос М.Л., розглянувши об`єднаний адміністративний матеріал, що надійшов із Департаменту патрульної поліції УПП у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

19.08.2024 року о 15 год. 50 хв. у м. Харкові по вул. Валентинівській, 2А, водій ОСОБА_1 , котрий раніше протягом року двічі притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, керував транспортним засобом ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, бліда шкіра. Водій від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі «Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня» відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Зазначеними діями ОСОБА_1 , будучи особою, котра раніше більш як двічі протягом року притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі Правила, ПДР).

Окрім наведеного, у цей же час у цьому ж місці ОСОБА_1 , всупереч вимогам п. 2.1 а) Правил, керував автомобілем ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами, і вчинив аналогічне правопорушення повторно протягом року.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 07.10.2024 року провадження щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП об`єднані.

ОСОБА_1 тричі викликався у судове засідання в установленому законом порядку із завчасним повідомленням про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення повісток про виклик за місцем проживання, зазначеним ним під час оформлення протоколів про адміністративне правопорушення, а також за місцем державної реєстрації за даними Реєстру територіальної громади м. Харкова. Проте до суду правопорушник не з`явився і причин свого неприбуття не повідомив.

За таких обставин, вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , суд виходить із того, що одним з елементів гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) права людини на справедливий судовий розгляд є здійснення судового провадження упродовж розумного строку.

Це право кореспондується з обов`язками осіб, що беруть участь у справі, добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування процесу, та вживати передбачених законом заходів для скорочення тривалості судового провадження. З огляду на зазначене, відповідно до орієнтирів застосування ст. 6 Конвенції, сформованих практикою ЄСПЛ, коли поведінка учасників судового процесу свідчить про умисний характер їх дій, спрямований на невиправдане затягування провадження чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, у тому числі проводити судове засідання за відсутності особи, якщо зволікання може зашкодити справі чи іншим учасникам судового процесу (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 07.07.1989 року у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain")).

За таких обставин, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути її за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, участь якої відповідно до ст. 268 КУпАП у справах даної категорії не є обов`язковою.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків (за наявності), документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись зазначеними вимогами закону, повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов таких висновків.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмови останнього від проходження огляду на такий стан беззаперечно підтверджується даними: протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 103176 від 19.08.2024 року, підписаного правопорушником без жодних зауважень і заперечень; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.08.2024 року; рапорту працівника поліції УПП в Харківській області ДПП Кожурини В. про виявлення у водія ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу ознак наркотичного сп`яніння і відмову водія від огляду на такий стан в установленому законом порядку у закладі охорони здоров`я; відеозапису з бодікамери поліцейського (а. с. 1, 4, 5, 10, провадження № 3/953/2413/24).

Відповідно до ст. 266 КУпАП, п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 р. (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 4 розділу І вищезазначеної Інструкції ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху

алкоголю з порожнини рота), зокрема, поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Наведеними вище письмовими доказами задокументовано виявлення уповноваженою службовою особою органу поліції у водія ОСОБА_1 під час керування автомобілем зовнішніх ознак наркотичного сп`яніння, пропозицію пройти медичний огляд на такий стан у встановленому законом порядку і відмову ОСОБА_1 від проходження відповідного огляду.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з яким водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

На підтвердження фактів попереднього притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за такі самі проступки впродовж останнього року до матеріалів справи долучено копії постанов Московського районного суду м. Харкова від 18.01.2024 року та від 14.02.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративних стягнень за ч. 3 ст. 130 КУпАП і довідку інспектора поліції про повторність (а. с. 69, провадження № 3/953/2413/24).

Крім цього, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень ОСОБА_1 протягом року до вчинення правопорушень, за які він притягується до адміністративної відповідальності у цій справі, ще тричі піддався адміністративним стягненням за частинами 2 і 3 ст. 130 КУпАП: 26.12.2023 року Московський районним судом м. Харкова у справі № 643/11356/23 (провадження № 3/643/4363/23); 15.02.2024 року Київським районним судом м. Харкова у справі № 953/118/24 (провадження № 3/953/326/24); 11.06.2024 року Ленінським районним судом м. Харкова у справі № 642/2016/24 (провадження № 3/642/827/24)

Виходячи з наведеного суд кваліфікує дії ОСОБА_1 як водія, котрий раніше більш як двічі протягом року притягувалася до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення, керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння і відмовився від проходження медичного огляду на такий стан в установленому законом порядку, за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Винність ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом за відсутності такого спеціального права підтверджено даними: протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 103177 від 19.08.2024 року, підписаним порушником без жодних зауважень і заперечень; відеозапису з бодікамери поліцейського; довідки поліцейського УПП в Харківській області ДПП Чаговець Д. про те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія; рапорту інспектора патрульної поліції Кожурини В. від 19.08.2024 року (а. с. 1, 2, 4, 9 провадження № 3/953/2412/24).

Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 а) Правил, згідно з якими водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

На підтвердження повторності правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП, до адміністративного матеріалу долучено довідку поліцейського УПП в Харківській області ДПП Чаговець Д. про повторність, а також копію постанови Московського районного суду м. Харкова від 18.01.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП (а. с. 5-8, провадження № 3/953/2412/24).

Крім цього, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень ОСОБА_1 упродовж року до скоєння діянь, за які він притягується до відповідальності у цій справі, ще 11 разів піддавався адміністративним стягненням за ч. 5 ст. 126 КУпАП: 28.08.2024 року Фрунзенським районним судом м. Харкова у справі № 645/3293/23 (провадження № 3/645/1316/23); 02.10.2023 року Фрунзенським районним судом м. Харкова у справі № 645/4098/23 (провадження № 3/645/1538/23); 25.12.2024 року Московським районним судом м. Харкова у справі № 643/11590/23 (провадження № 3/643/4454/23); 26.12.2023 року Московський районним судом м. Харкова у справі № 643/11356/23 (провадження № 3/643/4363/23); 24.01.2024 року Червонозаводським районним судом м. Харкова у справі № 646/9920/23 (провадження № 3/646/614/2024); 25.01.2024 року Київським районним судом м. Харкова у справі № 953/318/24 (провадження н/п 3/953/415/24); 01.05.2024 року Харківським районним судом Харківської області у справі № 635/2739/24 (провадження № 3/635/1379/2024); 02.05.2024 року Жовтневим районним судом м. Харкова у справі № 639/1116/24 (провадження № 3/639/612/24); 22.05.2024 року Київським районним судом м. Харкова у справі № 953/3078/24 (провадження № 3/953/1292/24); 11.06.2024 року Ленінським районним судом м. Харкова у справі № 642/2016/24 (провадження № 3/642/827/24); 17.06.2024 року Ленінським районним судом м. Харкова у справі № 642/3257/24 (провадження № 3/642/1157/24).

За наведених обставин суд кваліфікує дії ОСОБА_1 , котрий повторно протягом року керував транспортним засобом за відсутності такого спеціального права, за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року акцентував увагу на тому, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортних засобів несе потенційні ризики спричинення серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП враховує характер вчинених проступків, які демонструють грубе та систематичне порушення Правил дорожнього руху і ставлять під загрозу життя, здоров`я, безпеку інших осіб. Бере суд до уваги і дані про особу ОСОБА_1 , який раніше багаторазово притягувався до адміністративної відповідальності як за ст. 130, так і за ст. 126 КУпАП, і щоразу через нетривалий час вчиняв нові подібні або аналогічні проступки. Така поведінка ОСОБА_1 демонструє стійку спрямованість не дотримуватися встановленого законом порядку безпечного керування транспортом, відверте нехтування вимогами закону, а також умисне невиконання судових рішень, якими на нього накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Передбачених ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують адміністративну відповідальність, суд за результатами розгляду справи не встановив.

У пункті 2 ст. 35 цього кодексу законодавець відносить до обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність, повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. Проте зазначена обставина є елементом об`єктивної сторони кваліфікованих складів правопорушень, поставлених ОСОБА_1 за провину як за ч. 3 ст. 130, так і за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а тому не може повторно враховуватися ще і як така, що обтяжує адміністративну відповідальність. Інших обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, суд за результатами розгляду справи не встановив.

Разом із тим, суд враховує численні факти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за аналогічні проступки впродовж останнього року, кількість яких значно перевищує мінімальну для правової кваліфікації діянь за ознакою повторності, як дані, що негативно характеризують особу правопорушника і свідчать про високі ризики продовження протиправної поведінки.

Та обставина, що ОСОБА_1 не отримував у встановленому законом порядку посвідчення водія, не перешкоджає застосуванню щодо нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, передбаченого санкціями ч. 3 ст. 130 і ч. 5 ст. 126 КУпАП як обов`язкове, з огляду на правову позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду, сформульовану у постанові від 04.09.2023 року у справі № 702/301/20 (провадження № 51-944кмо23).

У цій постанові Обєднана палата виснувала, що правова природа покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статті, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Як зазначив Касаційний кримінальний суд, унаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою запобігання спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

У контексті наведеного Обєднана палата звернула увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому превентивна мета покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у цьому разі набуває особливого значення.

Отже, суд вправі, а в окремих випадках зобов`язаний застосувати відповідне покарання (стягнення) незалежно від того, чи мала особа на момент вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Разом із тим, стягнення у виді як конфіскації, так і оплатного вилучення транспортного засобу, передбачені санкціями ч. 3 ст. 130 і ч. 5 ст. 126 КУпАП відповідно, не можуть бути застосовані щодо ОСОБА_1 , оскільки відповідно до довідки Управління патрульної поліції у Харківській області автомобіль ВАЗ2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , належить на праві власності іншій особі ОСОБА_2 . За таких обставин вилучення його у законного власника особи, питання про юридичну відповідальність якої у даній справі не вирішується, становило б порушення права людини на мирне володіння своїм майном (приватною власністю), гарантованого ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 41 Конституції України.

Частинами 1 та 2 ст. 36 КУпАП передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Виходячи з наведеного суд за результатами розгляду об`єднаного провадження у справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 і ч. 5 ст. 126 КУпАП вважає за необхідне накласти на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами за кожний проступок окремо у межах санкцій відповідних частин статей і визначити остаточне стягнення у межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП, якою встановлено відповідальність за більш серйозне правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 30 КУпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортними засобами, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті, тобто десять років.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень ОСОБА_1 раніше неодноразово піддавався судами адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строки:

-28.08.2023 року Фрунзенським районним судом м. Харкова у справі № 645/3293/23 5 років;

-02.10.2023 року Фрунзенським районним судом м. Харкова у справі № 645/4098/23 5 років;

-25.12.2023 року Московським районним судом м. Харкова у справі № 643/11590/23 15 років 9 місяців 18 днів;

-26.12.2023 року Московським районним судом м. Харкова у справі № 643/11356/23 13 років 7 місяців;

-25.01.2024 року Київським районним судом м. Харкова у справі № 953/318/24 5 років;

-22.05.2024 року Київським районним судом м. Харкова у справі № 953/3078/24 5 років;

-17.06.2024 року Ленінським районним судом м. Харкова у справі № 642/3257/24 5 років.

Жодне із зазначених стягнень ОСОБА_1 на час вчинення нових проступків не відбув, а навпаки, після їх неодноразового застосування судами знову і знову сідає за кермо, не маючи права керування транспортними засобами і будучи позбавленим такого права.

Виходячи з наведеного, на підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП суд вважає за необхідне до стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного на ОСОБА_1 цією постановою, частково приєднати невідбуті аналогічні стягнення за попередніми постановами судів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд стягує з правопорушника у дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст. 33, 36, ч.5 ст. 126, ч. 3 ст. 130, 248, 252, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десть) років без конфіскації транспортного засобу.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 (сім) років без вилучення транспортного засобу.

На підставі ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення за сукупністю правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130 і ч. 5 ст. 126 цього Кодексу, остаточно визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десть) років без вилучення транспортного засобу.

На підставі ч. 3 ст. 30 Кодексу України про адміністративні правопорушення до адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного цією постановою, частково приєднати невідбуті аналогічні стягнення за постановами судів 28.08.2023 року, 25.12.2023 року, 26.12.2023 року, 25.01.2024 року, 22.05.2024 року та 17.06.2024 року і накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 20 (двадцять) років без конфіскації та оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати штрафу у розмірі 51 000 грн у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з ОСОБА_1 підлягатиме стягненню подвійний розмір штрафу у сумі 102 000 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі апеляційного оскарження з дня прийняття остаточного рішення за результатами апеляційного перегляду, якщо постанову не було скасовано.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя М. Л. Глос