Номер провадження: 33/813/1782/24
Номер справи місцевого суду: 496/2442/24
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 24 травня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 470699, 16.03.2024 о 00 год 45 хв. в с. Нерубайське по вул. Ломоносова, 36, водій ОСОБА_1 керував мопедом «Honda Dio», без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився під відеозапис, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 24 травня 2024 року, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок.

Не погодившись з наведеною постановою суду, 07.06.2024 ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність, просить суд скасувати постанову Біляївського районного суду Одеської області від 24 травня 2024 рокущодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та визнати, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Також ОСОБА_1 подав клопотання, у якому просить суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 24 травня 2024 року, посилаючись на те, що копію оскаржуваної постанови не отримував, а про її наявність дізнався з ЄДРСР 03.06.2024 після надання їй загального доступу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 було незаконно зупинено поліцейським, оскільки останній не входив в групу патруля, який був уповноважений здійснювати контроль по дотриманню комендантської години. Суд першої інстанції в порушення вимог законодавства взяв до уваги недопустимі докази, а саме: відеозаписи, які були зняті на телефон поліцейського. Від проходження огляду ОСОБА_1 не відмовлявся. Працівники поліції також в порушення вимог інструкції №1452/735 та порядку не виписали направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння а також огляду на стан сп`яніння. Також зазначає, що позиція суду першої інстанції з приводу місця проживання апелянта на території військової частини є хибною.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Так, статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи судом першої інстанції відносно ОСОБА_1 був здійснений за його відсутності, копія оскаржуваного рішення останньому не надсилалась. Постанова від 24 травня 2024 року була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 03 червня 2024 року.

За таких обставин, ОСОБА_1 був позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виконання даного пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 470699 від 16.03.2024 (а.с. 1);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с. 2);

- відеозаписам події, яка сталася 16.03.2024 (а.с. 4).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 24 травня 2024 року та порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З відеозаписів, які наявні в матеріалах справи та досліджені апеляційним судом вбачається, що ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду. Проте, останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі відмовився, що підтверджується відеозаписами.

Зазначені відеозаписи апеляційний суд вважає, належними, достовірними та допустимими, зважаючи на те, що в розумінні вимог ч. 1 ст. 251 КУпАП зазначені диски/електронні носії із відеозаписами є джерелом доказу, а зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в повному та достатньому обсязі дають можливість встановити про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 470699 в графі «пояснення», ОСОБА_1 власноручно зазначив, що «згоден».

Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що від проходження огляду ОСОБА_1 не відмовлявся, а відеозаписи, які наявні в матеріалах справи, є недопустимими.

Також безпідставними є доводи скаржника стосовно того, що працівники поліції в порушення вимог інструкції №1452/735 та порядку № 1103 не виписали направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, оскільки в матеріалах справи наявне таке направлення із зазначенням про відмову від проходження огляду.

Щодо не складення акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд звертає увагу, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння складається за результатами проходження огляду проведеного на місці зупинки з метою фіксації результатів огляду, з огляду на усвідомлену відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, у працівників поліції не виник обов`язок з оформлення акту огляду.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 було незаконно зупинено поліцейським, оскільки останній не входив в групу патруля, який був уповноважений здійснювати контроль по дотриманню комендантської години, апеляційний суд відхиляє, оскільки будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин матеріали справи не містять.

Посилання апелянта на те, що позиція суду першої інстанції з приводу місця проживання апелянта на території військової частини є хибною, не впливає склад адміністративного правопорушення та не спростовує правильних висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Жодних інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, постанова судді місцевого суду відповідає вимогам закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції прийнято законне рішення, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 24 травня 2024 року.

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 24 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова