Справа №: 465/5832/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2024

суддя Франківського районного суду м. Львова Баран О.І., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

23 липня 2024 року на адресу суду надійшли адміністративні матеріали за № 465/5729/24 (провадження № 3/465/2684/24), про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21.07.2024 ОСОБА_1 21.07.2024, близько 10:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 вчинив відносно своєї дружини психологічне та фізичне домашнє насильство, а саме: виражався нецензурною лексикою, словесно ображав, шарпав за одяг та штовхав, чим завдав психічної шкоди здоров`ю дружини та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні свою вину у вчиненому правопорушенні визнав частково. Пояснив, що проживає у АДРЕСА_2 , разом із своєю дружиною, ОСОБА_2 , та дочкою ОСОБА_3 , якій виповнилося п`ять місяців. Указана квартира належить його бабусі, проте у вказаній квартирі, окрім нього та його сім`ї ніхто не проживає. Пояснив суду про те, що 21.07.2024 він із дружиною не досяг згоди щодо створення безпечних умов проживання спільної дитини. Зокрема пояснив, що побачивши дитину у квартирі, залишену на протязі, підійшов до вікна та зачинив його, дорікнувши дружині цим. На ґрунті цих подій у них розпочався конфлікт, учасником якого були обидві сторони. Оскільки дружина не брала до уваги обґрунтованість його вимог щодо недопустимості перебування дитини на протязі, він, намагаючись хоч якось привернути її увагу, в розпалі сказав (цитата): «ну ти, що дурна?». Станом на тепер він розуміє, що це образило дружину та він шкодує про сказане. Однак, ОСОБА_1 повністю заперечив вживання нецензурної лексики, шарпанини чи штовхання, як і висловлювання будь-яких інших образ. Також просив не брати до уваги письмові пояснення ОСОБА_4 , оскільки вона не була очевидцем подій, які мали місце о 10 год. 00 хв., окрім цього вона є зацікавленою особою, оскільки є матір`ю дружини. Зазначив про те, що ОСОБА_4 приїхала до них вже ближче до обіду і після її приїзду дружина почала збиратись сама та збирати речі доньки. Тоді ОСОБА_1 дізнався про те, що дружина забирає дитину і разом з речами намагається покинути квартиру в супроводі матері та переїхати до ОСОБА_5 . Після цього, усвідомивши реальність ризику втрати улюбленої доньки, він і сам здійснив виклик на лінію «102», оскільки у такий спосіб намагався недопустити різких та необдуманих дій дружини. Окрім цього, він як батько, вважав ОСОБА_5 таким, що шкодитиме здоров`ю дитини, оскільки той мав шкідливі звички. У той же час, на його думку, в найкращих інтересах дитини є проживання з обома батьками.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не підтримав клопотання про витребування доказів, яке надійшло на адресу суду до початку судового розгляду та просив залишити його без розгляду.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, з електронної адреси « ІНФОРМАЦІЯ_2 » подала заяву про проведення розгляду без її участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, виходячи з таких мотивів.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке, у відповідності із зазначеною статтею, проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Статтею 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Нормами закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Проте важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією . 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнім насильством, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, доводиться:

- копіями термінових заборонних приписів стосовно кривдника (а.с. 10-11);

- копіями форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства відповідно до яких встановлено низький рівень небезпеки (а.с. 6-9);

- протоколом про адміністративне правопорушення від 21.07.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 21.07.2024, близько 10:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 вчинив відносно своєї дружини психологічне та фізичне домашнє насильство, а саме: виражався нецензурною лексикою, словесно ображав, шарпав за одяг та штовхав, чим завдав психічної шкоди здоров`ю дружини та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 1);

- письмовими показами потерпілої ОСОБА_2 , відповідно до яких чоловік вчинив стосовно неї психологічне насильство із використанням нецензурних слів (лайків), приниження, підвищеного тону. Зазначила про те, що отримала психологічну та моральну травму. При цьому вона чоловіка не провокувала. У такому стані їй складно доглядати малолітню дитину, тому попросила матір приїхати і допомогти з переїздом до батьківського будинку у м. Миколаїв Львівської області. Викликала поліцію, оскільки чоловік обмежував їй таку можливість (а.с. 5).

Отже обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 21.07.2024 лише частково узгоджуються з обставинами, зазначеними у письмових поясненнях ОСОБА_2 .

Суд не посилається як на доказ винуватості пояснення ОСОБА_4 , оскільки з них дійсно вбачається, що донька о 10 год. 00 хв. повідомила їй про наявність конфлікту із зятем. Внаслідок чого ОСОБА_4 згодом і прибула за місцем проживання учасників конфлікту. Тобто безпосереднім очевидцем домашнього насильства, яке мало місце близько 10 год. 00 хв., вона не була. Окрім цього, у її поясненнях зазначено, що після приїзду до дочки вона намагалася поговорити із зятем та описано реакцію зятя на це. Втім, обставини конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не дають суду жодних підстав до їх ототожнення з обставинами конфлікту між ОСОБА_1 та його дружиною.

Тому в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження вчинення ОСОБА_1 фізичного домашнього насильства.

Суд звертає увагу на те, що нецензурна лайка в межах конфлікту, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої, не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку. Оскільки з матеріалів справи вбачається наявність психологічної шкоди здоров`ю потерпілої, суд бере до уваги вживання нецензурної лайки як форму вчинення психологічного насильства.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 21.07.2024, близько 10:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 вчинив відносно своєї дружини психологічне домашнє насильство, а саме: виражався нецензурною лексикою, словесно ображав її, чим завдав психічної шкоди здоров`ю дружини та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

На підставі наведеного, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу.

Крім того, відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно із Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 605,60 грн. (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Керуючись ст. 33, 40-1, ст. 173-2, 251, 252, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, й накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 /сто сімдесят/ грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Баран О.І.