Справа № 766/8574/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Єпішин Ю.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративне правопорушення (КУпАП), відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлено, громадянина України, місце проживання: військова частина НОМЕР_1 , місце роботи: начальник медичної служби військової частини НОМЕР_1 ,-

встановив:

До Херсонського міського суду Херсонської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Згідно з протоколом про вчинення адміністративного правопорушення від 27 травня 2024 року, начальник медичної служби військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порушення вимог абз. 2 ст. 11, ст.ст. 11, 12, 13, 16, 49, 87 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з 18.08.2023 року по 07.11.2023 року, перебуваючи у м.Херсон, неналежним чином виконував свої службові та посадові обов`язки визначені у статутах Збройних Сил України, не доклав достатньо зусиль щодо отримання інформації про стан хворих що лікуються в медичних пунктах, медичній роті та інших лікувально-профілактичних закладах поза межами військової частини НОМЕР_1 , а саме за матросом ОСОБА_2 , що 18.08.2023 року самовільно залишив КП "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги" Полтавської обласної ради, в результаті чого останньому було зайво нараховане грошове забезпечення у сумі 70987,62грн., чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

ОСОБА_1 , в судовому засіданні вину у вказаному правопорушенні не визнав, просив закрити провадження по справі за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення. Зазначивши, що ним сумлінно виконуються посадові обов`язки, дотримуються приписи Статутів та законів, його винуватість не доводиться матеріалами про адміністративне правопорушення.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 172-15 КУпАП надані наступні докази:

- протокол №14 від 27.05.2024 року про військове адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП. В графі письмове пояснення зазначено, що, останній вину не визнає;

- копія посвідчення офіцера ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 ;

- копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.02.2024 року №486 про підсумки службового розслідування за фактом неналежного виконання службових та посадових обов`язків посадових осіб військової частини НОМЕР_1 ;

- акт проведення службового розслідування;

- постанова старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі полковника ДБР ОСОБА_3 від 27.05.2024 року про закриття кримінального провадження.

Дослідивши матеріали, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Статтею 245 КУпАП України передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених у ст. 255 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Об`єктивною стороною недбалості, тобто недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби). Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 року справі № 185/12161/15-к вказав, що при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2020 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан, який в подальшому було продовжено і діє на сьогоднішній день.

Відповідно до ст. ст. 11, 12, 13, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо); військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Права та обов`язки начальника медичної служби бригади передбачені ст. 87 Закону України "Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України".

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Відповідно до частин першої - третьої статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У протоколі про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_1 не зазначено в чому саме виразилось неналежне виконання ним своїх службових обов`язків або будь-яка бездіяльність у вигляді недбалого ставлення до служби.

Оскільки така норма закону, як ст.172-15 КУпАП, яка інкримінується ОСОБА_1 , є бланкетною, то при провадженні у справі необхідно з`ясувати, серед іншого, яку норму спеціального закону порушила особа, в чому полягає суть цих порушень із відповідним закріпленням вказаних норм, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду.

Так, особа, яка складала протокол обмежилася переліком нормативних актів, які передбачають функціональні обов`язки військовослужбовців в цілому.

При цьому, належних та допустимих доказів, в тому числі посадових обов`язків ОСОБА_1 , як начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 , на підтвердження неналежного виконання останнім своїх службових та посадових обов`язків, до протоколу також не додано.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення не містить всіх складових правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 , а тому за своїм змістом не відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

У випадку притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.172-15 КУпАП суть адміністративного правопорушення має бути викладена таким чином, щоб особа, яка притягується до адміністративної відповідальності розуміла, в чому саме полягає її недбале ставлення до військової служби, з зазначенням конкретної дії чи бездіяльності, яка порушує порядок проходження військової служби, визначений Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» або, відповідно до ч.4 ст.2 вказаного Закону, іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Несумлінне ставлення службової особи до своїх службових обов`язків, передусім, характеризує поведінку (дію або бездіяльність) при недбалості. Вона означає, що за наявності об`єктивної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, службова особа безвідповідально ставиться до виконання своїх обов`язків, у зв`язку з чим виконує їх неналежним чином (неякісне, неточно, неповно, поверхнево, несвоєчасно тощо) або взагалі не виконує службові обов`язки, які входять до її компетенції. Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Отже, для об`єктивної сторони недбалості необхідно встановити: а) нормативний акт, яким визначається компетенція службової особи; б) коло службових обов`язків, покладених на неї цим актом у встановленому порядку; в) яким способом і які конкретні дії суб`єкт повинен був здійснити за даних обставин; г) чи мав він реальну можливість виконати ці дії; д) в чому виразилися допущені ним порушення.

Матеріалами справи встановлено, що викладення обставин діяння в протоколі не відображає всіх ознак правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, так як в ньому не вказано, у чому конкретно полягало недбале ставлення ОСОБА_1 , до військової служби, які саме службові обов`язки були порушені. Тобто, протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей, які б розкривали суть недбалого ставлення ОСОБА_1 , до військової служби, а саме: у чому саме полягає недбале ставлення до військової служби, які саме обов`язки були неналежно виконані, за конкретних обставин справи. Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.

Також в протоколі не наведено суті адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, за якою складено протокол, суть повинна бути викладена таким чином, щоб було зрозуміло, де та за яких обставин проступок був вчинений, в яких саме діях або бездіяльності відобразився.

Однак протокол містить не посилання на конкретну норму нормативно-правового акта (функціональних обов`язків) або обов`язку військової служби, порушення яких, на думку прокурора, допустив ОСОБА_1 , а містить перерахування статей нормативно-правових актів, які носять загальних характер, без надання належної правової кваліфікації, у чому саме полягає порушення ОСОБА_1 , будь-якого із зазначених приписів.

Таким чином, протокол не містить інформації про об`єктивну сторону дій (бездіяльності) ОСОБА_1 , не зазначено, який саме обов`язок, закріплений функціональними обов`язкам, він порушив, у чому полягає недбале ставлення до такого обов`язку.

Окрім того, до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення взагалі не додано функціональних обов`язків ОСОБА_1 , з яких можливо було б зробити висновок що саме входить до його службових повноважень.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення не міститься посилання на конкретні порушення ОСОБА_1 , його функціональних обов`язків, з якими би він був ознайомлений в передбаченому законом порядку.

Протокол про військове адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , не містить достатніх даних, які вказують на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, зокрема не зазначено обставин, які б свідчили про його службову недбалість, які дії він зобов`язаний був вчинити та у який спосіб, невиконання яких ставиться йому у провину.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 172-15 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достатніми доказами по справі, а тому, згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 , ст.247, ст. 172-15 ч.2, 251, 280, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя Ю. М. Єпішин