Справа № 186/1822/24
Провадження № 3/0186/516/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

в справі про адміністративне правопорушення

27 листопада 2024 року м. Шахтарське

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Кривошея С.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшла від відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Лисичанськ, Луганської області, мешкає у АДРЕСА_1 , громадянки України, непрацюючої, притягнутої за ч.2 ст.184 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 не в повній мірі виконує свої батьківські обов`язки відносно своєї доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме матір 12 жовтня 2024 року приблизно о 18 год. 33 хв. знаходилась у нетверезому стані, показуючи поганий приклад дитині. Дитина знаходилась на вулиці голодна, не хотіла йти додому, що могло призвести до загрози її життю та здоров`ю.

ОСОБА_2 вже притягувалась до адміністративної відповідальності протягом року, останній раз 08 листопада 2024 року постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області за ч.1 ст.184 КУпАП.

У судове засідання правопорушниця ОСОБА_2 не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, приходжу до наступного висновку.

У відповідності до п.4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010р., адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно вимог ст.245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням письмових пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо часу, місця, способу настання обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, та безпосередньо його ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, дійшла до наступних висновків.

Частина 2 статті 184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, повністю доведена, у розумінні ст.251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №181001 від 13.10.2024 року; рапортом помічника чергового ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Яковлєва А.О. від 12.10.2024 року.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Тим самим, є дійсним факт, що всупереч загальноприйнятим нормам моралі, батьківського обов`язку, а також в порушення ст.150 Сімейного кодексу України, ст. ст.8,12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.18 «Конвенції про права дитини», які зобов`язують батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, дбати та забезпечувати охорону здоров`я, рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також в рівній мірі нести відповідальність за виховання і розвиток дитини, норм ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», якою регламентовано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини, тож на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, ОСОБА_1 не виконувала покладені на неї обов`язки щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, керуючись вимогами ст. ст.23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, а також враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам («Ismayilov v. Росії» № 30352/03, пункт 38, рішення від 6 листопада 2008 року, «Gyrlyan v. Росії» № 35943/15, пункт 28 рішення від 9 жовтня 2018 року, «Садоха проти України» № 77508/11, пункт 31, рішення від 11 липня 2019 року).

Враховуючи особу порушниці ОСОБА_1 та суспільну небезпеку вчиненого адміністративного правопорушення, вважаю за необхідне та доцільне застосувати до ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, що буде достатньою мірою з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.24, ч.2 ст.184, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, та накласти стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення особі постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити правопорушниці ОСОБА_5 , що у випадку несплати накладеного на неї штрафу у передбачений законом строк, до неї може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст.308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду, сума штрафу становитиме 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

СУДДЯ: С.С.Кривошея