ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2024 року м. Чернівці
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчук В.Т., за участі секретаря судового засідання Михайлюка М. І., захисника Паланійчука В. П. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Паланійчука В. П. на постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 вересня 2024 року,-
Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
Згідно постанови суду першої інстанції, 12 квітня 2024 року о 14 год. 18 хв. ОСОБА_1 в м. Чернівці по вул. Руська 213, керуючи автомобілем марки «BMW 730», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці, в порушення п. 2.5 ПДР, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась.
На вказану постанову надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник Паланійчук В. П. в апеляційній скарзі просить постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 вересня 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 274 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Провадження №33/822/638/24 Головуючий у І інстанції: Стоцька Л. А.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Марчук В. Т.
Зазначає, що причиною зупинки транспортного засобу було порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, а саме те, що остання не користувалась паском безпеки. Проте, працівники поліції не надали жодних доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 даного правопорушення.
Вказує, що на відеозаписі з камер працівників патрульної поліції, а саме на моменті 05:05 хв. інспектор поліції визнає, що вікно автомобіля було закрите і не було можливості бачити, хто саме перебував за кермом. Таким чином, поліцейські не могли об`єктивно знати, хто перебував за кермом і чи взагалі було порушення.
Апелює тим, що працівники патрульної поліції не могли бачити водія. Який керував транспортним засобом через наявність тонування на боковому склі. Дії працівників поліції не відповідали вимогам закону та зупинка була незаконною.
Стверджує, що відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції свідчить про відсутність об`єктивних підстав для зупинки відповідно, до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Окрім того, зазначає, що на 14 хв. 20 сек. відео поліцейські самі між собою визнали, що жодних ознак алкогольного сп`яніння не було виявлено, однак, попри це, вони продовжили свої дії, спрямовані на притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.
Апелює тим, що дії працівників поліції були упередженими, і вони намагалися довести вину ОСОБА_1 , незважаючи на відсутність ознак правопорушення та належних доказів.
Вказує, що працівниками поліції не доведено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та не доведено порушення водієм ОСОБА_1 таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останньої.
Також, зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.
Поважність пропуску строку на апеляційне оскарження мотивує тим, що постанова суду першої інстанції від 12 вересня 2024 року була винесена без участі ОСОБА_1 та захисника Паланійчука В. П. Про винесення даного рішення по справі стало відомо з сайту «Судової влади» лише 09 жовтня 2024 року. Копію рішення у суді першої інстанції отримано не було.
Дослідивши подану апеляційну скаргу, матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, заслухавши доводи представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 її захисника - адвоката Паланійчука В. П. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, якщо він пропущений із поважних причин.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 26 серпня 2024 року подавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням на лікарняному.
В матеріалах справи відсутні належні повідомлення про час, дату та місце судового розгляду справи.
Розгляд справи 12 вересня 2024 року відбувся без його участі, та участі ОСОБА_1 .
Про наявність постанови ОСОБА_2 стало відомо із сайту «Судової влади» 09 жовтня 2024 року, а апеляційна скарга була подана на наступний день, а саме 10 жовтня 2024 року.
За таких обставин строк на апеляційне оскарження необхідно поновити, оскільки він пропущений із поважних причин.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно, до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 693087 від 12 квітня 2024 року, ОСОБА_1 12 квітня 2024 року о 14 год. 50 хв. в м. Чернівці по вул. Руська 213, керуючи автомобілем марки «BMW 730», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці, в порушення п. 2.5 ПДР, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно підтверджуються іншими дослідженими доказами по справі.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з відеозапису камер поліцейських ОСОБА_1 було зупинено у зв`язку з керуванням транспортного засобу без паска безпеки. Даний факт був підтверджений самою ОСОБА_1 , яка не заперечувала про порушення ПДР.
В ході спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції попросили надати страховий поліс на транспортний засіб, проте остання вказала, що немає даного полісу, оскільки вона його не зробила.
У зв`язку з чим працівники поліції склали постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1891786 за порушення п. 2.1 г ПДР.
Будь-яких заперечень щодо змісту протоколу чи постанови ОСОБА_1 не зазначено.
Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.04.2024 у ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, яка не відповідає обстановці, звужені зіниці очей. Огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не проводився у зв`язку з її відмовою проходити огляд в закладі охорони здоров`я (а.с. 3).
Доводи захисника в частині відсутності підстав для зупинки транспортного засобу, не заслуговують уваги, оскільки ОСОБА_1 безпосередньо під час спілкування з поліцейськими не заперечувала факту керування транспортного засобу без паска безпеки та без належного страхового полісу, що підтверджується відео з бодікамер працівників патрульної поліції .
Поліцейські підтвердили, що не мають змоги надати докази керування транспортного засобу ОСОБА_1 без паска безпеки, проте в ході спілкування з останньою на ОСОБА_1 була складена постанова за відсутність страхового полісу, на що остання не заперечувала.
Твердження захисника про те, що працівники патрульної поліції не могли бачити, хто саме перебував за кермом, оскільки вікно автомобіля було закрите. не спростовує законність дій працівників поліції та не доводить незаконності зупинки, оскільки відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейські мають право зупиняти транспортний засіб у разі явного порушення правил дорожнього руху, що було визнано самою ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції.
Будь яких порушень з боку працівників патрульної поліції, які б вказували на незаконну зупинку, упереджене ставлення чи незаконне направлення на огляд, під час апеляційного розгляду судом не встановлено.
Крім того, пунктом 12 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкції) передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Таким чином, з урахуванням вищевказаних ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 дії поліцейського щодо направлення останньої для проходження медичного огляду, саме до медичного закладу є законними та відповідають обставинам даної справи.
Нездійснення працівниками поліції відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не спростовує вищенаведених висновків суду про відмову останньої від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.
Таким чином, районним судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, а саме відмовилась проходити огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної дійшов висновку, що оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Чернівецький апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Поновити адвокату Паланійчуку В. П строк на апеляційне оскарження постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 вересня 2024 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Паланійчука В. П. залишити без задоволення, а постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя [підпис] В.Т. Марчук