Провадження №: 3/336/6703/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Боєв Євген Сергійович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 14.10.2024 о 09:06 год. у м. Запоріжжі, вул. Виробнича, 10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen LT32», днз НОМЕР_1 , під час повороту ліворуч не впевнився, що це буде безпечним, та здійснив перешкоду транспортному засобу, що йшов на обгін, Mercedes Benz 313 CDI НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив п. 101 ПДР. Внаслідок ДТП завдано механічних пошкоджень з матеріальними збитками.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав. Пояснив, що він, виїжджаючи на перехресті з другорядної дороги на головну, переконався у безпеці руху. Після виїзду на головну, відразу увімкнув сигнал лівого повороту, тому що йому було потрібно відразу здійснити поворот ліворуч на територію підприємства. Також переконавшись у безпеці маневру, він, зайнявши відповідне крайнє положення, почав робити лівий поворот до воріт підприємства. Зауважив, шо він бачив транспортний засіб Mercedes як перед початком повороту на головну дорогу, так і перед початком повороту ліворуч. Дистанції до нього дозволяла безпечно здійснити вказані маневри.. Коли вже був на полосі зустрічного руху, на великій швидкості пронісся транспортний засіб Mercedes, вочевидь той вирішив «проскочити», зачепившись за ліве крило та ліве дзеркало його автомобіля. Після зіткнення водій транспортного засобу Mercedes припинив свій рух лише на відстані 60-70 метрів. ОСОБА_1 надав суду роздруківку скріншота застосунку Google Maps, на якій зображена ділянка місцевості, де сталася ДТП, за допомогою якої він пояснював суду фактичні обставини справи.

В судове засідання потерпілий не з`явився. Повідомлявся про розгляд справи як направленням судової повістки на адресу місця проживання, що ним власноруч зазначена у письмових поясненнях, так і шляхом направлення смс-повістки на номер телефону. Повістка повернулася до суду через відсутність адресата за вказаною адресою; смс-повідомлення із відомостями про розгляд справи, що підтверджується довідкою до автоматизованої системи Д-3. Про причини своєї неявки потерпілий не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань не надав.

Заслухавши пояснення особи, дослідивши матеріали справи, суддя доходить таких висновків.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 9 КУпАП зазначає, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП вказує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людин як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справи «Надточій проти України» від 15.05.2008, «Швидка проти України» від 30.10.2014), зокрема застосовуючи критерій суворості покарання

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху, за яке передбачено позбавлення права управління транспортним засобом, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року).

Отже у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально-правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та додатково користуються гарантіями ст. 6 Конвенції, зокрема, на дію презумпції невинуватості.

Як проголошує ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З цього випливає, що обов`язок доводити вину, як складова презумпції невинуватості, покладається на адміністративний орган та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі, а також у деяких випадках, по аналогії із кримінальним процесуальним законом, на потерпілого.

Європейський суд з прав людини встановив критерій доведеності «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі 688/788/15-к, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

З цього випливає, що обов`язок доводити вину, як складова презумпції невинуватості, покладається на адміністративний орган та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі, а також у деяких випадках, за аналогією із кримінальним процесуальним законом, на потерпілого, та не може перекладатися на суд, адже у такому разі суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 124 КУпАП визначає, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно з п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Також відповідно до п. 10. 4 ПДР України водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам.

При цьому умовами настання адміністративної є наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи, та пояснень, наданих ним в судовому засіданні щодо обставин скоєного правопорушення, останній послідовно не визнавав своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

В суді ОСОБА_1 вказував, що саме порушення водієм Mercedes Правил дорожнього руху, який мав бачити, що ОСОБА_1 готувався здійснювати поворот ліворуч, не тільки не зменшив швидкості, щоб дотриматися безпечної дистанції, а навпаки, вирішив здійснити обгін, по суті здійснивши обгін на перехресті вул. Виробничої та Карпенка-Карого.

Із схеми місця ДТП вбачається, що зіткнення відбулося на відстані 6,3м від правого боку проїзної частини при її загальній ширині 8,3 м, тобто на смузі зустрічного руху для обох транспортних засобів учасників пригоди, що підтверджує пояснення ОСОБА_1 щодо фактичних обставин.

Отже посадова особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, або ж потерпілий повинні були довести порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 10.1 ПДР, перевірити його твердження щодо дотримання ним вимог п. 10.4 ПДР (підтвердити чи спростувати належним чином), та наявність причинно-наслідкового зв`язку цим порушенням п. 10.1 Правил дорожнього руху та наслідків у вигляді спричинення пошкодження транспортних засобів (майнової шкоди).

Письмові пояснення потерпілого не містять пояснень, чому він опинився на зустрічний смузі руху (чи здійснював обгін транспортного засобу Volkswagen, чи інші причини), а тому такі пояснення не можуть бути визнані достатніми доказами вини ОСОБА_1 .

Між тим потерпілий у судове засідання не з`явився, тому перевірити його письмові пояснення на предмет достовірності суд не має можливості.

Отже, зібрані по справі докази не спростовують версію ОСОБА_1 , а тому вина особи у вчиненні ДТП, та відповідно у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не є доведеною відповідно до стандарту «поза розумним сумнівом».

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283-285 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з недоведеністю складу адміністративного правопорушення в його діяннях.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення потерпілим, його представником.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Є.С. Боєв

Постанова набрала законної сили « »________________20__рік.

Дата видачі « »________________20___рік.