Дата документу Справа № 335/7209/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/7209/24 Головуючий в 1 інст.Стеценко А.В.
Провадження №33/807/818/24 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16 вересня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який одружений, працює приватним виконавцем, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до постанови суду, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 12 червня 2024 року серії ААД №809165 12 червня 2024 року о 16 год 20 хв в м. Запоріжжі, Вознесенівський район, вул.Яценка, 8, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом Nissan Murano з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі у встановленому законодавством водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині позбавлення його права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, з урахуванням вимог ст.34 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що судом першої інстанції було невірно застосовано положення ст.34 КУпАП, у зв`язку з чим до нього було застосовано більш суворе покарання.

Зауважує на тому, що свою вину у вчиненні правопорушення він визнає повністю, раніше до адміністративної відповідальності він не притягувався, працює приватним виконавцем, автомобіль використовує для виконання покладених на нього обов`язків. Окрім того, він перебуває у тяжкому становищі, оскільки на цей час позбавлений можливості виконувати свої функції та отримувати дохід, що по суті є пом`якшуючою обставиною.

Заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції в цілому дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи убачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена: відомостями з протоколу серії ААД №809165 від 12 червня 2024 року; з копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №646998 від 12 червня 2024 року, складеного щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП; акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12 червня 2024 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 12 червня 2024 року; письмовою розпискою ОСОБА_3 від 12 червня 2024 року; рапортом поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №2 УПП в Запорізькій області ДПП сержанта поліції Кохтієва Т.; відеозаписом події.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

Разом з тим, переглядаючи оскаржувану постанову суду в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд встановив таке.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з накладеним на нього адміністративним стягненням у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 (один) рік та просить не позбавляти його права керування транспортними засобами, враховуючи те, що він повністю визнав свою вину, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, працює приватним виконавцем та використовує автомобіль для виконання покладених на нього обов`язків. Окрім того, ОСОБА_1 вказує на те, що він перебуває у тяжкому становищі, оскільки він на цей час позбавлений можливості виконувати свої функції та отримувати дохід, що, на думку апелянта, є пом`якшуючою обставиною.

З доводами апелянта щодо безпідставності позбавлення його права керування транспортними засобами суд апеляційної інстанції погодитись не може, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що при накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною та передбачає обов`язкове накладення на правопорушника стягнення як у виді штрафу в певному розмірі так і у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Отже, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік не лише відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.33 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення, а також є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, яке за будь-яких умов не може вважатися малозначним.

Наведені доводи апелянта про необхідність застосування до нього адміністративного стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами не узгоджуються з вимогами Закону.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева