Справа № 932/9427/24
Провадження № 3/932/4841/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Потоцька С.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 20.09.2024 cерії ВАВ № 350449 у відношенні ОСОБА_1 .

У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 20.09.2024 о 16:00 годині перебував за адресою: АДРЕСА_1 та вчинив відносно своєї падчерки ОСОБА_2 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме: умисно штовхав її та висловлювався нецензурною лайкою, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Судове засідання призначено на 21.11.2024.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, належним чином повідомлений про дату слухання.

Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений виключний перелік статей при розгляді справ, за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даними статтями у судовому засіданні не є обов`язковою. За таких обставин, вважаю за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису тягне за собою накладення адміністративного стягнення.

Згідно з пп. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Статтею 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, а також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання. Вказаний перелік є вичерпним.

Фізичним насильством є форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Психологічним насильством є форма насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пп. 17, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення cерії ВАВ № 350449; рапорт працівників полвції; письмові заяву та пояснення ОСОБА_2 ; терміновий заборонний припис винесений на ОСОБА_1 , а також форму оцінки ризиків складену в день події судом встановлено, що ОСОБА_1 20.09.2024 о 16:00 годині перебував за адресою: АДРЕСА_1 та вчинив відносно своєї падчерки ОСОБА_2 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме: умисно штовхав її та висловлювався нецензурною лайкою, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, також обізнаність ОСОБА_1 щодо складання протоколу та про його направлення до суду для вирішення справи по суті зафіксована в самому протоколі особисто ОСОБА_1 . Крім того, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства складеної у відношенні ОСОБА_1 встановлений середній рівень небезпеки.

Отже, суд дійшов висновку про наявність факту правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 173-2 КУпАП, та доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

При визначенні розміру і виду стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь вини правопорушника, майновий стан та обставини, що обтяжують чи пом`якшують його відповідальність, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в мінімальному його розмірі в дохід держави, що на думку суду буде достатньою мірою відповідальності, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягнення судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст.: 173-2; 40-1; 247; 284; 287; 307-308 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,6 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст.ст. 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, через установу банку України.

Роз`яснити, що у разі не сплати штрафу в п`ятнадцяти денний строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом, котрий передбачає подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя С.С. Потоцька