П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

з участю: адвокатів Пацули В.О., Скиби В.М., потерпілої ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №277324 від 17 серпня 2024 року, громадянин ОСОБА_1 17 серпня 2024 року близько 16 год 40 хв., перебуваючи по АДРЕСА_1 , вчинив відносно дружини рідного брата ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, в ході якого словесно ображав та погрожував їй фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

Окрім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №277325 від 17 серпня 2024 року, громадянин ОСОБА_1 17 серпня 2024 року близько 16 год 40 хв., перебуваючи на подвір`ї будинку, що по АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї племінниці ОСОБА_3 домашнє насильство, в ході якого словесно ображав її, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку.

ОСОБА_1 був присутній у попередньому судовому засіданні, заперечив обставини викладені у протоколах. Пояснив, що дійсно між ним та дружиною його рідного брата ОСОБА_2 виник конфлікт щодо житлового будинку, який триває роками. Однак, будь -якого домашнього насильства він не вчиняв та не ображав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Дитина ОСОБА_3 не була присутньою при даному конфлікті.

Присутній в судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Пацула В.О. зазначив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки дружина його рідного брата ОСОБА_2 не є членом сім`ї ОСОБА_1 , вони разом не проживають та не ведуть спільний побут, що виключає в діях ОСОБА_1 склад інкримінованого йому правопорушення. Вказав, що ОСОБА_1 не вчиняв домашнього насильства відносно своєї племінниці ОСОБА_3 , а саме не ображав її. ОСОБА_1 зробив зауваження матері ОСОБА_3 - ОСОБА_2 через неналежну поведінку дитини. Однак, дій зазначених в протоколі відносно дитини ОСОБА_3 не вчиняв та не мав наміру ображати чи принижувати дитину. Посилаючись на наведене, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

Потерпіла ОСОБА_2 підтвердила обставини викладені у протоколі. Вказала, що 17 серпня 2024 року близько 16 год 40 хв., перебуваючи на подвір будинку по АДРЕСА_1 між нею та ОСОБА_1 виник конфлікт, в ході якого останній ображав її, погрожував фізичною розправою. При цьому, виражав в ії сторону образливі слова щодо доньки ОСОБА_4 . При вказаному конфлікті була присутня дитина

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в сукупності докази, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Виходячи зі змісту вказаної правової норми, визнаючи особу винною за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд повинен визначити яке насильство було вчинено по відношенню до потерпілого, конкретизувати в чому воно виражалося і яка шкода заподіяна чи могла бути заподіяна потерпілом.

Згідно з вимогами п. п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Стосовно інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, викладеному у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №277324 від 17 серпня 2024 року слід зазначити наступне.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №277324 від 17 серпня 2024 року, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 17 серпня 2024 року близько 16 год 40 хв., перебуваючи по АДРЕСА_1 , вчинив відносно дружини рідного брата ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, в ході якого словесно ображав та погрожував їй фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Із наведеного слідує, що адміністративній відповідальності за ст. 173-2 КУпАП можуть бути піддані лише ті особи, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В силу вимог ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено сферу дії законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Водночас, в ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно не проживали та не проживають, не ведуть спільного побуту, а тому вони не є суб`єктами, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Вказані обставини виключають в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №277324 від 17 серпня 2024 року щодо вчинення домашнього насильства відносно друдини рідного брата ОСОБА_2 .

Відносно адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №277325 від 17 серпня 2024 року, суд зазначає наступне.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №277325 від 17 серпня 2024 року, ОСОБА_1 інкримінується те, що останній 17 серпня 2024 року близько 16 год 40 хв., перебуваючи на подвір`ї будинку, що по АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї племінниці ОСОБА_3 домашнє насильство, в ході якого словесно ображав її, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі працівниками поліції долучено:

-електронний рапорт інспектора чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Ліхачевського І.Т. від 17 серпня 2024 року;

-протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17 серпня 2024 року, згідно з якою ОСОБА_2 повідомила працівникам поліції, що 17 серпня 2024 року близько 16 год 40 хв. за місцем проживання по АДРЕСА_1 рідний брат її чоловіка ОСОБА_1 вчиняв домашнє насильство психологічного характеру відносно неї та її дочки ОСОБА_3 , в ході якого словесно ображав її та дочку, погрожував фізичною розправою. Внаслідок чого їй та дочці могла бути завдана шкоди психологічного характеру;

-письмові пояснення ОСОБА_2 від 17 серпня 2024 року, згідно з якими остання повідомила, що 17 серпня 2024 року близько 16 год 40 хв. вона та її дочка ОСОБА_3 перебували в себе на подвір`ї. Рідний брат її чоловіка ОСОБА_1 вчиняв домашнє насильство психологічного характеру, в ході якого словесно ображав, погрожував фізичною розправою. Вказані дії ОСОБА_1 вчиняв в присутності її дочки та ображав дочку;

-письмові пояснення ОСОБА_5 від 17 серпня 2024 року, згідно з якими останній повідомив, що проживає по АДРЕСА_1 із дружиною ОСОБА_2 та дочкою ОСОБА_3 17 серпня 2024 року близько 16 год 40 хв. Брат ОСОБА_1 вчинив відносно його дружини в присутності дочки ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлював словесні образи та погрози;

-письмові пояснення ОСОБА_1 від 17 серпня 2024 року, згідно з якими останній повідомив, що 17 серпня 2024 року близько 16 год 40 хв. він перебував по АДРЕСА_1 . Між ним, його братом ОСОБА_5 та його дружиною ОСОБА_2 виникла словена суперечка, оскільки останні висловили намір виселити його дружину та дітей через відсутність реєстрації. Будь-яких протиправних дій він не вчиняв;

-форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 17 серпня 2024 року, згідно з якою визначений рівень небезпеки є низьким;

-копію термінового заборонного припису серії АА №331820 від 17 серпня 2024 року;

-копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 18 жовтня 2016 року.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Висновок суду про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив обставини, викладені у протоколі та вказав, що жодних протиправних дій стосовно ОСОБА_3 не вчиняв. 17 серпня 2024 року між ним та дружиною його брата ОСОБА_2 дійсно виник конфлікт. Однак, будь-якого домашнього насильство відносно дитини ОСОБА_3 він не вчиняв.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 вказав, що 17 серпня 2024 року між його дружиною ОСОБА_2 та братом ОСОБА_1 виник конфлікт, в ході якого останній ображав дружину в присутності дитини ОСОБА_3 . Крім того, ОСОБА_1 ображав дитину шляхом висловлення в сторону її матері образливим слів.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , яка дружиною ОСОБА_1 , пояснила, що між її чоловіком та ОСОБА_2 виникла сварка, однак ОСОБА_1 не ображав ОСОБА_2 . Дитина ОСОБА_3 не була присутня під час сварки та ніхто її не ображав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка є дитиною ОСОБА_6 від першого шлюбу та проживає разом з матір`ю та ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , пояснила, що дитина ОСОБА_3 не була присутня під час сварки та ніхто її не ображав.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи вважаю, що в матеріалах справи наявні протилежні та взаємовиключні пояснення сторін конфлікту, що позбавляє суд можливості беззаперечно встановити факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а інші докази в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, в судовому засіданні ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_5 підтвердили ті обставини, що ОСОБА_1 безпосередньо до їх доньки ОСОБА_4 не звертався та не висловлював в її сторону образливі слова. Вказані дії щодо образливих слів про доньку, він висловлював саме у сторону ОСОБА_2 .

Інших доказів, які б беззаперечно підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі, в матеріалах справи немає.

Також суд звертає увагу, що за своїм змістом домашнє насильство, як адміністративне правопорушення, полягає в тому, що особа, яка чинить домашнє насильство, маючи значну перевагу у своїх можливостях, діє умисно, з наміром заподіяти шкоду потерпілому, порушивши його права й свободи.

Водночас, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №277325 від 17 серпня 2024 року та матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_1 мав намір заподіяти шкоду, в даному випадку психологічному здоров`ю, неповнолітньої ОСОБА_3 , порушивши її права та свободи. Зокрема, матеріали справи не містять відомостей про те, які саме дії вчиняв ОСОБА_1 стосовно неповнолітньої ОСОБА_3 , в чому саме полягало інкриміноване йому правопорушення та в якій формі воно виражалось.

Таким чином, суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що поведінка ОСОБА_1 була спрямована на обмеження волевиявлення ОСОБА_3 , мала ознаки впливу та контролю над потерпілою особою, супроводжувалась психологічними проявами насильства, що є необхідними для кваліфікації дій психологічного насильства як форми домашнього насильства в розумінні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, наявність конфлікту, який мав місце за конкретних обставин, не може кваліфікуватись як домашнє насильство в розумінні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Таким чином, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а будь-які сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку про те, що наявні у справі докази вини ОСОБА_1 у вчинені ним дій, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не є переконливими і достатніми, а тому приходить до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 173-2, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя І.М. Черніцька