Справа № 3/593/406/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" липня 2024 р. Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Данилів О.М., за участі адвоката Репехи Б.Г., розглянувши матеріали адміністративних справ, які надійшли від Відділу поліції № 1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця ЗСУ в/ч НОМЕР_1 , учасника бойових дій, жителя АДРЕСА_1 , - у вчиненні правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 та ч.1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Бережанського районного суду Тернопільської області надійшло три адміністративні протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД № 451502, ААД № 451503 та ДПР 18 № 466716, складені 13 травня 2024 року, з яких видно, що ОСОБА_1 13 травня 2024 року, о 10 год. 00хв., в м.Бережанах Тернопільської області, по вул. Степана Бандери, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21093» із д.н.з. НОМЕР_2 та рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення із припаркованим автомобілем марки ''SUBARU FORESTER'' із д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказаний транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а ОСОБА_1 , будучи причетним до ДТП, всупереч Правил дорожнього руху покинув місце ДТП та не будучи освідуваним після вчиненої ДТП, до якої він причетний, вжив алкогольні напої, а тому він від проходження освідування на місці зупинки транспортного засобу та від проходження освідування в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5, 2.10 а, 2.10 є та п.10.9 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.ст.124, 122-4 та ч.4 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Будучи присутнім в судовому засіданні, захисник ОСОБА_1 адвокат Репеха Борис Григорович пояснив, що його підзахисний свою вину у вчиненні вищевказаних адміністративних правопорушень визнає лише частково, пояснив, що він дійсно 13 травня 2024 року, о 10 год. 00хв., керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21093» із д.н.з. НОМЕР_2 та виїжджаючи із парковки біля поліклініки, що в м.Бережанах Тернопільської області, по вул. Степана Бандери, був неуважним, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та, рухаючись заднім ходом, допустив зіткнення із припаркованим автомобілем марки ''SUBARU FORESTER'' із д.н.з. НОМЕР_3 , а так як він не побачив, що він зачепив автомобіль, тому поїхав із місця ДТП, не повідомивши про вказане працівників поліції. Цього ж дня по місцю несення ним служби приїхали працівники поліції та повідомили йому про те, що він вчинив ДТП і поїхав із місця події та склали три адміністративні протоколи. Його підзахисний, будучи ознайомлений із матеріалами вказаних адміністративних справ, повідомив його, що він не визнає себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, оскільки він після ДТП алкоголю не вживав, а напередодні ДТП три дні поспіль пив горілку, а тому із вказаних причин він відмовився від освідування, яке було запропоновано працівниками поліції. 13 травня 2024 року при оформленні вищевказаних адміністративних правопорушень він, бажаючи уникнути відповідальності за вчинене, дав працівникам поліції неправдиві свідчення, що вживав алкогольні напої вже після ДТП, що фактично не відповідало дійсності, бо саме так казали сказати йому хлопці, які були біля нього під час того як приїхали поліцейські. Просив взяти до уваги його пояснення та перекваліфікувати його дії з ч.4 ст.130 КУпАП на ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд, вивчивши складені 13 травня 2024 року інспектором поліції протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД № 451502, ААД № 451503 і долучені до них матеріали, заслухавши пояснення захисника правопорушника, прийшов до висновку, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 та ст.122-4 КУпАП, виходячи із наступного.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124 та 122-4 КУпАП, крім власного визнання її самим правопорушником, підтверджуєься також і оглянутими у судовому засіданні матеріалами справи, а саме:

- рапортом старшого інспектора чергового ВП № 1 (м. Бережани) Тернопільського районного управління поліції ГУ НП в Тернопільській області Ворони Г.П., зареєстрованим 13 травня 2024року в інформаційно-телекомунікаційній системі Інформаційний портал Національної поліції України ( журнал єдиного обліку) ВП № 1 (м. Бережани) Тернопільського районного управління поліції ГУ НП в Тернопільській області за № 2490, з якого видно, що 13 травня 2024 року, об 11 год. 51хв., надійшло повідомлення від служби 102 від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя м. Бережани, про те, що поблизу поліклініки, на паркінгу, близько години тому відбулося ДТП за участі автомобіля заявника ''SUBARU FORESTER'' із д.н.з. НОМЕР_3 та автомобіля марки ''ВАЗ 2109'' зеленого кольору із д.н.з. НОМЕР_2 , останній поїхав з місця ДТП в напрямку міста Бережани;

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 13 травня 2024 року, о 10год. 00хв., в м. Бережанах на вул.Степана Бандери, яка свідчить про те, де і за яких обставин було вчинено ОСОБА_1 ДТП, та містить інформацію про пошкодження, які були спричинені внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу''SUBARU FORESTER'' із д.н.з. НОМЕР_3 , який був учасником ДТП;

- долученими до матеріалів справи та оглянутими в судовому засіданні фототаблицями, на яких видно розташування транспортного засобу ''SUBARU FORESTER'' із д.н.з. НОМЕР_3 під час ДТП, та зафіксовані пошкодження вказаного автомобіля, які він отримав внаслідок ДТП;

- письмовим поясненням ОСОБА_2 , що містяться у матеріалах справи, які останній давав працівникам поліції 13 травня 2024 року, безпосередньо після ДТП, у яких він зазначив, що 13 травня 2024 року, о 10год. 00хв., він припаркував свій транспортний засіб ''SUBARU FORESTER'' із д.н.з. НОМЕР_3 на парковці за поліклінікою, а саме: на вул. Степана Бандери, в м. Бережани. Перебуваючи в салоні свого автомобіля він побачив, що автомобіль марки ВАЗ 2109 темно-зеленого кольору, рухаючись заднім ходом, не дотримався безпечної дистанції, здійснював наїзд на його припаркований автомобіль. Він побачив це у заднє ліве дзеркало та посигналив йому на що водій вказаного автомобіля від`їхав вперед та почав знову давати назад та здійснив наїзд на його автомобіль і пошкодив задню кришку багажника його автомобіля та задній бампер з лівої сторони. Після цього водій вказаного автомобіля не зупинився, а поїхав. Він, побачивши це, почав бігти за ним, намагаючись його зупинити, на що водій не відреагував, а продовжив рух. Він побачив та запам`ятав номер його автомобіля, це був АТ 5946 ВХ;

письмовим поясненням ОСОБА_3 , у яких остання зазначила, що 13 травня 2024 року, о 10год. 00хв., вона, вийшовши із поліклініки, побачила, що її чоловік ОСОБА_2 намагається зупинити автомобіль марки ВАЗ темно-зеленого кольору, однак вказаний автомобіль не зупинився, а поїхав у невідомому напрямку. Після цього вона підійшла до свого чоловіка та запитала, що сталося на що останній повідомив, що вказаний автомобіль марки ВАЗ із д.н.з. НОМЕР_2 , розвертаючись та рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на їх автомобіль ''SUBARU FORESTER'' із д.н.з. НОМЕР_3 ;

- відеозаписом, здійсненим 13 травня 2024 року за допомогою нагрудної камери працівників поліції, з якого видно, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом та той факт, що він вчинив ДТП ;

- протоколами про адміністративні правопорушення серії ААД № 451502 та ААД № 451503 від 13 травня 2024 року, з яких вказано, що водій ОСОБА_1 13 травня 2024 року, о 10 год. 00хв., керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21093» із д.н.з. НОМЕР_2 та, виїжджаючи заднім ходом із парковки, що в м.Бережанах Тернопільської області, по вул. Степана Бандери, був неуважним, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався бепечного інтервалу та здійснив зіткнення із припаркованим автомобілем марки ''SUBARU FORESTER'' із д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказаний припаркований транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а ОСОБА_1 , будучи причетним до ДТП, всупереч правил дорожнього руху покинув місце ДТП, чим порушив п.2.10А,10.9а ПДР України і тим самим вчинив правопорушення, передбачені ст.ст.124 та 122-4 КУпАП.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.4 ст.130 КУпАП, то суд зазначає наступне.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо, а також іншими документами.

Для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи суддя повинен дослідити та оцінити за своїм внутрішнім переконанням усі обставини та докази по справі в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.

Вирішуючи вказане питання, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачено, що вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб.

Порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння визначено ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Згідно п.п. 1.6, 1.7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Факт вчинення ОСОБА_1 13 травня 2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, доводиться зібраними матеріалами справи та вказаний факт також не заперечується і захисником ОСОБА_1 , однак останній не погоджується із кваліфікацією та просить суд дії його підзахисного перекваліфікувати із ч. 4 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП.

Вирішуючи заявлене захисником клопотання, суд керується наступним.

Відповідно до складеного 13 травня 2024 року протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 466716 дії ОСОБА_1 поліцейським СРПП ВП м. Бережани Тернопільського РУП кваліфіковано за ч. 4 ст. 130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність, за вживання алкоголю особою, яка керувала транспортним засобом, вже після дорожньо-транспортної пригоди за її участю.

Однак, під час розгляду справи по суті було встановлено, що дії ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП кваліфіковано невірно, оскільки останній вживав алкоголь до вчинення ДТП, тобто до того, як він сів за кермо автомобіля та керував ним, а не після вчинення ДТП.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄСПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄСПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1ст. 130 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не погіршує його становище.

За наведених вище обставин вина ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, а саме:

- відеозаписом, здійсненим на нагрудну камеру працівників поліції, з якого видно, що ОСОБА_1 має явно виражені ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки його зовнішній вигляд, нерозбірлива вимова та порушена координація рухів говорить про це, однак він не заперечував факт керування транспортним засобом та той факт, що він вчинив ДТП, але проходити освідування відмовився, пояснивши на підказку присутніх військовослужбовців, що він дійсно вживав алкогольні напої, однак вже після ДТП;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів, який був складений поліцейським СРПП ВП № 1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП Білоножком Михайлом Богдановичем, з якого видно, що водій ОСОБА_1 , маючи запах алкоголю з порожнини рота, від продуття газоаналізатора Drager Аlcotest 6810, відмовився;

-письмовим направленням водія траспортного засобу ОСОБА_1 на огляд до КНП '' Бережанська ЦМЛ''. Вказаний документ також свідчить про те, що огляд водія не проводився у зв`язку з тим, що останній проходити огляд в Бережанській ЦМЛ відмовився.

Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю, тобто судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене саме ч. 1 ст.130 КУпАП.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.122-4, ст. 124 та ч.1ст. 130 КУпАП, та обираючи адміністративні стягнення за вищевказаними статтями, суд керується наступним.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено, що за залишення водіями транспортних засобів місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, передбачена відповідальність у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років або адміністративним арештом на строк від десяти до п`ятнадцяти діб. У відповідності до ст.124 КУпАП за порушення водієм Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, передбачена відповідальність у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння чи відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачено відповіальність у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Таким чином, суд, оцінивши наявні у справі докази, прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст.122-4 та ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності за вказаними статтями.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. В даному випадку більш серйозним є правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням викладеного, а також характеру скоєних правопорушень, особи правопорушника, приймаючи до уваги ступінь його вини та інші вимоги, передбачені ст. 33 КУпАП, з метою перевиховання правопорушника та попередження вчинення ним інших правопорушень, суд вважає за необхідне на підставі ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, яке передбачене санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 7, 33-36, 122-4, 124, 130, 251, 252, 280, 283, 284, 294 КУпАП, п.5 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 за вчинення ним правопорушень, передбачених ст.122-4, ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, із застосуванням ст. 36 КУпАП піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 17 000 ( сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, потерпілою особою, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області Данилів О.М.