ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2804/24Головуючий у 1-й інстанції Черніцька І.М.
Провадження № 33/817/376/24 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 16 квітня 2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 копійок.

Згідно даної постанови, 29 січня 2024 року о 14 год 15 хв. по вул. 15 Квітня, 16 у м. Тернопіль, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Lexus LS460L», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 6810», №ARBF-0443 (повірка дійсна до 12.12.2024) та огляду в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР водій відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказані вимоги мотивує тим, що відсутні дані на підтвердження керування транспортним засобом водієм, а постанова про зупинку скасована.

Крім того працівниками поліції порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а протокол складено із порушеннями.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступного висновку.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі належно досліджених та оцінених всіх доказів, наявних в матеріалах справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААД № 709769 від 29 січня 2024 року ОСОБА_1 29 січня 2024 року о 14:15 год. керував транспортним засобом «Lexus LS460L», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 6810», №ARBF-0443 (повірка дійсна до 12.12.2024) та огляду в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР водій відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Так, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

На виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудних камер щодо обставин відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського, який виявив у нього ознаки такого, а також складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 ..

Долучені відеозаписи відображають події , що викладені у протоколі про адмінправопорушення.

Так, матеріалами справи встановлено, що пропозиція пройти огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинрки, так і у медичному закладі була проведена працівниками поліції у відповідності до вимог ст.266 КУпАП, із застосуванням технічних засобів відеозапису, що в свою чергу не вимагає обов`язкової присутності при цьому двох свідків.

Встановлені судом обставини відповідають даним, зафіксованим нагрудними камерами працівників поліції, що вбачається з долученого до матеріалів справи відеодиску.

Вказаний відеозапис є належним доказом, оскільки на ньому чітко зафіксований як факт пропозиції ОСОБА_1 працівниками поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля або у медичному закладі, так і факт відмови останнього проходити такий огляд, що був висловлений ним спочатку на місці зупинки автомобіля, а потім і у медичному закладі. Вказані обставини ОСОБА_1 у встановленому процесуальним законом порядку не спростовані.

Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.

Отже, судом встановлено, що працівники поліції, на місці зупинки автомобіля, яким керував водій ОСОБА_1 , пропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння як на місці, так і у медичному закладі, що відповідає вимогам ст.266 КУпАП.

Так, з долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу, свідоцтво про повірку якого йому було пред`явлено поліцейським, та виявив бажання пройти такий огляд у медичному закладі, куди його було доставлено працівниками поліції о 15:20 год., однак в подальшому від проходження огляду у присутності поліцейських та лікаря цього закладу ОСОБА_1 відмовився.

Крім того в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29 січня 2024 року в КНП Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань ТОР, складене о 15:00 год., тобто з дотриманням вимог ч.4 ст.266 КУпАП.

Також із долученого відеозапису поліцейських вбачається, що патрульними поліції ОСОБА_1 було належним чином роз`яснено підстави пропозиції проходження огляду, вказано про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння та роз`яснено процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також його права, передбачені ст.268 КУпАП.

Так, відповідно до акта огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, працівниками поліції у останнього було виявлено такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці та порушення мови.

Твердження апелянта, що транспортним засобом він не керував спростовуються, окрім сукупного аналізу долучених до справи відеозаписів, даними, зокрема даними рапорта поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області та письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , долученими до матеріалів справи.

Так, згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 29 січня 2024 року (а.с.6), останній, заперечуючи свою винуватість у вчиненні ним адмінправопорушення ч.2 ст.122 КУпАП , зазначив, що при повороті ним було включено показчик повороту у відповідному напрямку руху, тому йому не зрозуміло чому його притягнуто до відповідальності.

Крім того, предметом ретельної перевірки судом першої інстанції були доводи сторони захисту, які є аналогічними тим, на які апелянт посилається у своїй скарзі.

Так, апеляційний суд повністю погоджується з висновками місцевого суду про відсутність з боку працівників поліції порушення прав ОСОБА_1 на захист під час складання ними протоколу про адмінправопорушення, оскільки з урахуванням вимог ст.268 КУпАП в даному випадку не здійснювався розгляд справи по суті та притягнення до відповідальності останнього, а лише було складено щодо нього протокол про адмінправопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, яке належить розглядати суду. При цьому, як вбачається з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, ОСОБА_1 в телефонному режимі спілкувався з адвокатом, консультувався з ним, про що він неодноразово наголошував поліцейським.

Також вірними є висновки місцевого суду про те, що не може бути підставою звільнення від відповідальності ОСОБА_1 за вчинене ним правопорушення не відсторонення його від керування автомобілем поліцейськими.

Крім того, як в суді першої інстанції, так і в доводах апеляційної скарги апелянт вказує про безпідставність зупинки транспортного засобу, а отже і всіх наступних дій поліціейських, посилаючись на рішення Тетнопільського міськрайонного суду від 03.04.2024 року у справі №607/4591/24, яким скасовано постанову про накладення адмінстягнення по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.122 та ст.126 КУпАП.

Такі доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає надуманими, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №530882 від 29.01.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 та ст.126 КУпАП та накладено на нього стягнення, була скасована рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 03.04.2024 року не з підстав наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу зазначених правопорушень, а з підстав порушення працівниками поліції процедури розгляду справи по суті з винесенням рішення, яке полягає у неможливості реалізації ОСОБА_1 права на захист під час розгляду справи.

Тому, підстав вважати незаконною зупинку працівниками поліції автомобіля ОСОБА_1 , немає.

Отже, доводи апелянта, викладені у скарзі не впливають на правильність встановлених обставин у справі та не скасовують відповідальність ОСОБА_1 за порушення ним вимог п.2.5 ПДР України та вчинення ним даного адмінправопорушення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом також враховується, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За викладених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.

Що стосується призначеного стягнення ОСОБА_1 , то воно судом першої інстанції визначено вірно з дотриманням вимог ст.ст. 33-35 КупАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги з якими закон пов`язує призначення стягнення, а також ті, на які вказує апелянт у своїй скарзі, а тому його доводи про скасування постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, у зв`язку із чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 16 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя