Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/384/24 Головуючий у суді І-ї інстанції МАКСИМОВИЧ І. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2024 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.,

із секретарем Степановою Д.К.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Горбунова Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Горбунова Р.В. на постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 25 червня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого

визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 25 червня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він01.03.2024 о 13:10 год. на автодорозі Київ-Знам`янка 245 км, керував транспортним засобом марки «PEUGEOT PARTNER», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, тремтіння пальців рук, почервоніння очей), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер та в медичному закладі відмовився. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Своє рішення суд мотивував тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 541574 від 01.03.2024 (а.с. 1); відеозаписами, наданим працівниками поліції (а.с.5,6), яким встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та подальшу відмову від медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Горбунов Р.В. просить скасувати постанову суду як незаконну та необґрунтовану, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння не відмовлявся. Вказує на те, що ОСОБА_1 не направлявся до найближчого закладу охорони здоров`я. Крім того, водія не відстороняли від керування у подальшому транспортним засобом, що викликає сумнів у законності дій працівників поліції. Отже, суд першої інстанції розглянув справа формально та поверхово.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши висновок захисника ОСОБА_3 , який підтримав подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Так, диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та пояснив, що дійсно він 01 березня 2024 року близько 13.10 год. рухався на своєму автомобілі на автодорозі Київ-Знам`янка 245 км, та був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР України. Стосовно цього склали постанову та виписали штраф, який він сплатив. Під час спілкування працівникам поліції здалось, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння і йому запропонували пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», на що він відмовився, оскільки працівники поліції йому показали своє посвідчення не встановленого зразка і він вважав, що це не працівники поліції. Далі йому запропонували пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Проте він також відмовився з тих же підстав. Зазначає, що працівники поліції тиснули на нього та вважає, що він не відмовлявся пройти огляд щодо визначення стану алкогольного сп`яніння, однак цього не зробив, оскільки працівники поліції не підтвердили свої повноваження.

Проте, перевіривши матеріали справи та дослідивши зібрані по справі докази, апеляційний суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП районний суд об`єктивно з`ясував всі обставини даної справи і, врахувавши досліджені по справі докази, правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України і його вина повністю підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 541574 від 01.03.2024 (а.с. 1), у якому належно викладено встановлені судом обставини правопорушення; відеозаписом, наданим працівниками поліції (а.с.5-6), яким встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та подальшу відмову від медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

Так, пункт 2.5 Правил дорожнього руху України покладає на водія обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Наведена норма не містить виключень і обставин, які б надавали водію право відмовитись від такого огляду.

Процедура проведення огляду особи на визначення стану сп`яніння регулюється вимогами ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735).

Згідно пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1452/735 від 09.11.2015, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами п.п. 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Із аналізу наведених вимог законодавчих актів слід зробити висновок, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння має бути проведеним поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, що має бути зафіксовано за допомогою технічних засобів відеозапису, і у разі відмови особи від проходження такого огляду або незгоди із результатами такого огляду, лікарем закладу охорони здоров`я.

Також, пунктом 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення та додатки до нього, складені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Так, згідно диску, на якому міститься відеозапис, ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції у зв`язку з керуванням транспортним засобом у зв`язку з порушенням ПДР України. На вимогу працівників поліції надати посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль, водій повідомив, що не може надати посвідчення водія, оскільки посвідчення у працівників поліції не відповідає встановленого зразка і він не може ідентифікувати особу. Проте, дані посвідчення водія працівником поліції було встановлено за допомогою службового планшету та бази даних на підставі анкетних даних наданих водієм. Після спілкування з ОСОБА_1 , працівником поліції було встановлено відповідні ознаки алкогольного сп`яніння у останнього, такі як різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, млява мова, тремтіння пальців рук, та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (за допомогою алкостеру «Драгер»), на що той відмовився. Надалі працівником поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що той відмовився.

Таким чином, поліцейським були встановлені відповідні ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , що в свою чергу мало своїм наслідком законну вимогу про проходження огляду на встановлення стану сп`яніння.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Отже, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення немає жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів. Також, апелянтом не наведено обставин, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. Дані відеозаписів є належними та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Є не обґрунтованими посилання захисника на те, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскількиапеляційний суд звертає увагу на те, що підставою для складання поліцейським направлення на проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я є саме попередня згода самого водія на проведення такого огляду, який згідно вимог ч.4 ст. 266 КУпАП проводиться за обов`язкової участі поліцейського. Однак зібраними по даній справі доказами достовірно встановлено, що ОСОБА_1 на місці його зупинки відмовився від проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладах охорони здоров`я, що підтверджується і переглянутим в апеляційному суді долученим до справи відеозаписом подій.

Доводи захисника щодо не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, також не спростовує висновків суду про порушення ним вимог п. 2.5 ПДР України, виходячи з наступних обставин.

Частиною 1 статті 266 КУпАП встановлено, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, якою встановлено порядок оформлення адміністративних матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, не містить вимог про обов`язкове долучення до матеріалів справи відомостей про відсторонення водія від управління транспортним засобом.

Таким чином, відсутність в матеріалах справи даних щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не спростовує встановленого судом першої інстанції факту відмови останнього від огляду на стан алкогольного сп`яніння, який ґрунтується на досліджених належних та допустимих доказах.

Більш того, на долученому відео з бодікамер працівників поліції, вбачається що останньому повідомлено проте, що ОСОБА_1 відсторонений від подальшого керування транспортним засобом.

Належить взяти і до уваги також, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 КУпАП протоколи про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 складено інспектором роти патрульної поліції (смт. Олександрівка) ВП №1 (м. Знамянка) КРУП ГУНП в Кіровоградській області сержантом поліції Нечай Б.А., тобто посадовою особою органу внутрішніх справ (Національної поліції), який безпосередньо в складі екіпажу перебував на місці зупинки транспортного засобу, приймав участь при огляді водія та його опитуванні.

З долучених до протоколу відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово працівник поліції пред`являв своє службове посвідчення.

З огляду на викладене, сумніви ОСОБА_1 в тому, що особа, яка його зупинила під час керування транспортним засобом, була працівником поліції, є необґрунтованими.

Більш того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що вищезазначені доводи апеляційної скарги є безпідставними та надані з метою ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, оскільки вина правопорушника повністю підтверджується матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні апеляційного суду доказами.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 працівники поліції не направили на проходження огляду до закладу охорони здоров`я, спростовуються даними відеозапису, на якому видно, що водій неодноразово відмовляється від проходження огляду як на місці зупинки, так і у лікарні, після чого поліцейські стали складати протокол про адміністративне правопорушення. Примусова доставка водія в лікарню для проведення медичного огляду на стан сп`яніння, законом не передбачена.

При цьому, видача направлення на медичний огляд водію, який відмовився його проходити у медичному закладі, чинним законодавством не передбачена. Направлення є підставою для проведення медичного огляду лікарем, водія, якого доставив на огляд поліцейський, чого у даному випадку не було.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Крім того, з урахуванням вищезазначених обставин справи, районний суд правильно обрав вид та розмір адміністративного стягнення, а саме у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що є мінімально можливим, як видом, так і розміром адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, та за даних обставин справи, з урахуванням особи правопорушника, послужить його вихованню в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Будь-яких порушень законодавства про адміністративні правопорушення, які б вплинули на правильність прийнятого місцевим судом рішення, та були б підставою для його скасування, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та під час розгляду справи в суді першої інстанції, допущено не було.

За таких обставин, районний суд правильно дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та обґрунтовано призначив йому вид та розмір стягнення в межах санкції вказаної статті, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови районного суду та закриття провадження у справі, як того просить захисник у своїй апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Горбунова Р.В. залишити без задоволення, а постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 25 червня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: