провадження № 3-в/208/35/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області Похваліта С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л., розглянувши подання Заводського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області щодо вирішення питання виконання постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.05.2024 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Дніпродзержинська надійшло подання Заводського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області щодо вирішення питання виконання постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.05.2024 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Зазначене подання обґрунтовано тим, що 16.08.2024 року супровідний лист про виконання постанови суду, яка набрала законної сили та копія постанови Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.05.2024 року відносно ОСОБА_1 надійшли на виконання до Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області. У цей же день правопорушник був поставлений на облік та відносно нього заведена особова справа № 06/2024. Вжитими заходами місцезнаходження правопорушника не встановлено.

Представник Заводського районного відділу ДУ «Центр пробації» до судового засідання не з`явився.

Суд, дослідивши матеріали подання представника органу пробації, прийшов до наступних висновків.

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.05.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно частин четвертої та сьомої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

При цьому положеннями статті 304 КУпАП суд наділений повноваженнями вирішувати питання, пов`язань з виконанням винесених ним постанов про накладення адміністративних стягнень у випадках, передбачених чинним законодавством.

Порядок виконання постанов про накладення адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт врегульований положеннями статей 325-1 325-4 КУпАП та «Порядком виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт», затвердженим наказом МЮУ №474/5 від 19 березня 2013 року, якими однак не передбачено можливості заміни вказаного стягнення на інше.

Санкція ч.1 ст.183-1 КУпАП не передбачає іншого виду адміністративної відповідальності окрім виконання суспільно корисних робіт, та згідно до ст. 31-1 КУпАП відсутня альтернатива заміни покладеного адміністративного стягнення, на інший вид стягнення.

Наслідки ухилення особи від відбування суспільно корисних робіт передбачені ст. 325-4 КУпАП, відповідно до якої у разі ухилення порушника від відбування таких робіт, така особа підлягає адміністративній відповідальності, а за злісне ухилення від відбуття такого виду стягнення передбачена її кримінальна відповідальність.

В даному випадку, суд позбавлений можливості застосувати зазначені положення КУпАП, оскільки відповідно до наданих матеріалів не можливо зробити висновок про обізнаність ОСОБА_1 про накладене на нього адміністративне стягнення, а таким чином визначити умисел на ухилення ОСОБА_1 від виконання суспільно корисних робіт.

Статтею 302 КУпАП визначено лише три підстави для припинення виконання постанов про накладення адміністративних стягнень:

- видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

- скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

- смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Визначений у ч. 1 ст. 303 КУпАП строк давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень загальний і не залежить від виду стягнення, яке було призначено правопорушнику. Сутність строку давності виконання відповідних постанов полягає в тому, що він є граничним періодом у часі, протягом якого мають бути вчинені всі необхідні дії, спрямовані на виконання стягнення.

Перебіг строку давності постанови суду розпочинається від моменту звернення її до виконання. Постанова вважається звернутою до виконання, коли орган, який її виніс, вручає або надсилає її копію відповідній особі або надсилає органу, уповноваженому безпосередньо її виконувати. Таким чином, своєчасне направлення постанови для виконання (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) визнається єдиним юридичним фактом, що має значення для встановлення, чи підлягає вона виконанню, незалежно від того, чи розпочато безпосереднє (реальне) виконання цієї постанови.

Згідно матеріалів справи, постанова суду щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, своєчасно звернута до виконання.

У чинній редакції ст. 303 КУпАП визначено не давність виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, а давність звернення її до виконання, що, в свою чергу, створює правозастосовні проблеми на завершальній стадії провадження у справах про адміністративні правопорушення. Фактична безстроковість виконання постанов про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується Європейським судом з прав людини при оцінці порушень державами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Необмежений строк виконання своєчасно надісланої постанови про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу Рекомендації Комітету міністрів Ради Європи державамчленам стосовно адміністративних санкцій.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішенні від 30.01.2003 року № 3-рп/2003, зазначивши, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

У рішенні № 15-рп/2004 від 02.11.2004 року Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до Основного Закону України людина, її права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, тобто панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, і вони як елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України тощо.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 29.06.2010 року № 17-рп/2010 тлумачить принцип правової визначеності таким чином, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями.

Статтею 304 КУпАП передбачено, що питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Правопорушник за місцем реєстрації не мешкає, з дня винесення постанови суду про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення відповідного стягнення, тобто з 14.05.2024 року, до часу розгляду подання центру пробації у суді, пройшло майже 6 місяців, виконання адміністративного стягнення не проводилось.

Керуючись верховенством права, яке не обмежується лише законодавством, а й повинно відповідати ідеології справедливості, суд вважає, що постанова Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.05.2024 року, постановлена відносно ОСОБА_1 про застосування до нього адміністративного стягнення за ч.1 ст. 183-1 КУпАП у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 годин, не підлягає виконанню, у зв`язку із закінченням строків давності її виконання.

На підставі викладеного, враховуючи неможливість застосування положень ст. 325-4 КУпАП, керуючись ст. ст. 303, 304 КУпАП, нормами Конституції України та наведеними рішеннями Конституційного Суду України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.05.2024 року, якою на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст. 183-1 КУпАП у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин, визнати такою, що не підлягає виконанню.

Постанова набирає законної сили з моменту її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя С.М. Похваліта