КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 757/4981/24 Апеляційне провадження № 33/824/3264/2024Головуючий у суді першої інстанції - Смик С.І. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Оніщука М.І. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Барбона Павла Олександровича на постанову Печерського районного суду міста Києва від 20 березня 2024 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 20.03.2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з вказаною постановою 18.01.2024 р. о 23 год. 45 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_2 у м. Києві на мосту Патона не впоралась з керуванням та скоїла наїзд на водонапірний бар`єр та перевернулася. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. При цьому ОСОБА_1 керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушила п. п. 12.1, 2.9(а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погодившись з указаною постановою суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду є незаконною і необґрунтованою. Так, обставини і підстави притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, які суд визнав встановленими, не відповідають дійсності, фактичним обставинам та доказам у справі. Судом першої інстанції не було взято до уваги, що ОСОБА_1 не була водієм, оскільки автомобілем не керувала, транспортний засіб не перебував в русі на початку відеозапису з камер поліцейських, докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та рух автомобіля відсутні у матеріалах справи, також відсутні докази зупинки транспортного засобу з підстав передбачених ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». Працівниками поліції не було роз`яснено права та обов`язки передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ст. 63 Конституції України. Працівниками поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що є порушенням процедури проведення огляду водія на стан сп`яніння та оформлення його результатів.

ОСОБА_1 та її захисник Барбон П.О. повторно не з`явились у судове засідання, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Відтак, враховуючи повторну неявку ОСОБА_1 та її захисника Барбона П.О. у судове засідання, суд апеляційної інстанції, визнав за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Насамперед слід зазначити, що постанова Печерського районного суду міста Києва в частині визнання винною ОСОБА_1 та притягнення її до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП не оскаржується, оскільки апеляційна скарга не містить в цій частині жодних обґрунтувань, а отже в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 529737 від 19.01.2024 року; протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 529736 від 19.01.2024 року; схемі місця ДТП від 18.01.2024 року; роздруківкою тестеру з результатом 1,84 проміле; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; розписці про залишення на зберігання транспортного засобу від 19.01.2024 року; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; поясненнях ОСОБА_1 ; рапортом працівника поліції; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1269220 від 19.01.2024 року; відеозаписі, зафіксованому на нагрудну камеру працівників поліції.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 529737 від 19.01.2024 року, 18.01.2024 о 23 год. 45 хв. в м. Києві міст Патона водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки "Mitsubishi", д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» та фіксувався на камеру 473901, чим порушила вимоги п. 2.9а ПДР.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 529736 від 19.01.2024 року, 18.01.2024 о 23 год. 45 хв. в м. Києві міст Патона водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки "Mitsubishi", д.н.з. НОМЕР_2 , не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху, не впоралася з керуванням та скоїла наїзд водоналивний бар`єр та перекинувся. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. 12.1 ПДР.

Зі змісту протоколів вбачається, що працівники поліції ознайомили ОСОБА_1 з протоколами, які остання підписала, виклавши свої пояснення по суті порушення на окремому аркуші.

При цьому, жодних пояснень щодо порушення порядку виявлення чи проведення огляду на стан сп`яніння чи незгоди зі складеними протоколами ОСОБА_1 надано не було. Також у протоколах ОСОБА_1 у пункті пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення, остання зазначила, що згодна.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , остання їхала додому, була в стані алкогольного сп`яніння та не бачила перешкоди, провину повністю визнала.

У свою чергу, як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається зі змісту запису нагрудних відеокамер працівників поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 на місці ДТП не заперечувала факт керування транспортним засобом. З відеозапису вбачається, що працівниками поліції було роз`яснено права ОСОБА_1 .

Також, апеляційний суд критично ставиться до тверджень апелянта щодо того, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, адже транспортний засіб був перевернутий внаслідок ДТП, також відповідно до розписки ОСОБА_1 транспортний засіб було залишено на зберігання.

Крім того, апелянт зазначає, що відсутні докази, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та автомобіль взагалі рухався, проте відповідно до матеріалів справи, зокрема відеозапису на якому ОСОБА_1 не заперечувала факт керування транспортним засобом.

Вказане зафіксоване і у протоколі про адміністративне правопорушення, а будь-яких доказів, що спростовують дані, які містяться в протоколі, апелянт суду не надав.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам, установленим статтею 256 КУпАП та Інструкції № 1376, є належним, допустимим та достовірним доказом у справі, який сумніву у суду не викликає.

Крім того, ОСОБА_1 погодилась пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest», результат тесту 1,84 проміле, ознайомилась з його результатом, погодилась та підписала роздруківку тесту. Також підпис ОСОБА_1 міститься і в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема у графі «з результатом згоден».

Факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння фіксувався технічними засобами відеозапису - нагрудною камерою працівника поліції № 473901, де зафіксовано надання згоди на проведення огляду за допомогою спеціального технічного приладу, порядок проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу та погодження з його результатом.

Отже, як при проведенні огляду так і при складанні протоколу працівниками поліції дотримано визначеного законом порядку.

Наведені докази у своїй сукупності спростовують доводи апеляційної скарги та вказують на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху, а отже і на факт вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції вимог закону при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП та накладенні на неї стягнення.

Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови - без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Барбоном Павлом Олександровичем - залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду міста Києва від 20 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М.І. Оніщук