КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Фомін А.М.
Єдиний унікальний номер справи № 756/8983/24
Апеляційне провадження № 33/824/4699/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мережко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ст. 124, ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. У апеляційній скарзі просить постанову скасувати та ухвалити нову постанову відповідно до якої матеріали справи направити до УПП в місті Києві ДПП НПУ на доопрацювання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та надто суворе стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення.

Вказує, що огляд на стан сп?яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місці за допомогою приладу Драгер ARHF 0028, тест № 208, проба позитивна - 2,91%, проте зазначені показники не можуть бути достовірними у разі вживання алкоголю ОСОБА_1 після вчинення ДТП оскільки таке значення, відповідно до медичного довідника, може бути встановлено лише за умови того, що ОСОБА_1 вжив близько 0,7-,08 літри міцних спиртних напоїв (40%) приблизно за 2-3 годин до моменту ДТП, що свідчить про той факт, що під час судового розгляду ОСОБА_1 надав правдиві показання суду і дійсно вживав алкоголь до моменту ДТП.

В судове засідання, призначене на 21 листопада 2024 року ОСОБА_1 та його захисник Фомін А.М. не з'явились.

Перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно із ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Пункт 2.3б) ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані бути уважними, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 2.10 (є) ПДР України передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Згідно з п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Як видно із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №824074, 13 червня 2024 року о 17 годині 45 хвилин ОСОБА_1 в м. Києві на пр-т. В.Івасюка, 12П, керуючи транспортним засобом - Skoda, державний номер НОМЕР_1 , в порушення п. 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, під час руху не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, при цьому під час руху не вибрав безпечно швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, здійснивши зіткнення з автомобілем Ford, державний номер НОМЕР_2 , який стояв попереду та внаслідок зіткнення здійснив подальше зіткнення з автомобілем Citroen, державний номер НОМЕР_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №824075, 13 червня 2024 року о 17 годині 45 хвилин ОСОБА_1 1 в м. Києві на пр-т. В.Івасюка, 12П, керуючи транспортним засобом - Skoda, державний номер НОМЕР_1 , в порушення п. 2.10є Правил дорожнього руху, будучи причетним до ДТП вжив алкоголь після дорожньо-транспортної пригоди за його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місці за допомогою приладу Драгер ARHF 0028, тест №208, проба позитивна - 2.91‰.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 вину визнав частково, вказав, що він вживав алкоголь до ДТП, а працівникам поліції сказав, що вживав після ДТП бо боявся відповідальності, обставини скоєння ДТП не заперечує.

Захисник Фомін А.М. в судовому засіданні вказав на порушення вимог Закону, допущені працівниками поліції при складані протоколу, просив повернути справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 для дооформлення.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому, Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд дослідив матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №824074 та серії ААД №824075 від 13 червня 2024 року;

-роздруківку тестування на алкоголь із застосуванням приладу Drager Alkotest 6820 допротоколу ААД №824075, із результатом 2,91‰;

-схему місця ДТПвід 13 червня 2024 року;

-пояснення ОСОБА_2 від 13 червня 2024 року;

- пояснення ОСОБА_3 від 13 червня 2024 року;

-пояснення ОСОБА_1 від 13 червня 2024 року;

-акт огляду на стан алкогольного сп`яніння;

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 червня 2024 року;

-рапорт інспекторавзводу №3 роти №2 батальйону із забезпечення супроводження ДТП від 26 червня 2024 року;

- відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників поліції.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи відповідно до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, а його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.10 (є) Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є законним і обґрунтованим.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії 13 червня 2024 року о 17 годині 45 хвилин ОСОБА_1 1 в м. Києві на пр-т. В.Івасюка, 12П, керуючи транспортним засобом - Skoda, державний номер НОМЕР_1 в порушення п. 2.10є Правил дорожнього руху, будучи причетним до ДТП вжив алкоголь після дорожньо-транспортної пригоди за його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місці за допомогою приладу Драгер ARHF 0028, тест №208, проба позитивна - 2.91‰.

Разом з цим, у вказаному протоколі у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 власноручно вказав, що він вживав алкоголь після ДТП.

Тому, апеляційний суд ставиться критично до незгоди водія з кваліфікацією за ч. 4 ст. 130 КУпАП та відхиляє доводи апелянта, що ОСОБА_1 вживав алкоголь до вчинення ДТП.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 порушив п.2.3 (б), п.12.1, п.13.1, п.2.10 (є) ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані.

Суд також враховує, що у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого, звертається увага на те, що виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція), зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

За таких обставин суд доходить висновку, що постанова Оболонського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ст. 124, ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні. А відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.В. Мережко