СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/5348/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Кравченко Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону, відносно солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №78 (по стройовій частині) від 16.03.2024 солдата ОСОБА_1 увільнено від займаної посади стрільця-санітара 3 відділення спеціального призначення та зараховано у розпорядження командира військової частини.

14.07.2024 о 21 год 00 хв солдат ОСОБА_1 самовільно, без дозволу командира військової частини, залишив пункт тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташований на АДРЕСА_2.

15.07.2024 о 09 год 30 хв солдат ОСОБА_1 добровільно прибув у пункт тимчасової дислокації.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. У матеріалах справи наявна заява від ОСОБА_1 в якій він вказав, що визнає провину у скоєнні правопорушення та просить розглянути справу за його відсутності, накласти стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті. З урахуванням наведеного, суддя доходить висновку про можливість розгляду справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про військове адміністративне правопорушення, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів , зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 254 КУпАП основним документом, призначеним для фіксації юридичного факту адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який в свою чергу є найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення. Протокол - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б КУпАП, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність, що визначено ч. 4 ст.15 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби , вчинене в умовах особливого періоду.

Суб`єктами даного адміністративного правопорушення є військовослужбовці.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 КУпАП, є суспільні відносини у сфері військової дисципліни, належне несення військової служби.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 172-20 КУпАП, полягає, зокрема, у неналежному виконанні військовослужбовцем обов`язків військової служби в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України (далі - Статут), необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

-свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

-бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

-беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

-постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

-знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

-дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

-поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості;

-бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

-вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

-виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

-додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

-Відповідно до ст. 16 Статуту Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

-У ст. 49 Статуту зазначено, що військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

-Внутрішній порядок, згідно зі ст. 130 Статуту, досягається

-глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов`язків, визначених законами України та статутами Збройних Сил України;

-чіткою організацією бойової підготовки;

-зразковим бойовим чергуванням та несенням служби добовим нарядом;

-неухильним виконанням розпорядку дня;

-додержанням правил експлуатації озброєння, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів, створенням у місцях розташування військовослужбовців умов для їх повсякденної діяльності, життя й побуту, що відповідають вимогам статутів Збройних Сил України;

-цілеспрямованою виховною роботою, поєднанням високої вимогливості командирів (начальників) з постійною турботою про підлеглих у додержанні їх прав, задоволенні потреб і зміцненні здоров`я, забезпеченням рівних прав та можливостей жінок і чоловіків, недопущенням насильства за ознакою статі, сексуальних домагань, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості;

-додержанням вимог пожежної безпеки, а також проведенням заходів щодо охорони довкілля в районі діяльності військової частини.

-Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно зі ст.4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

-додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

-бути пильним, зберігати державну таємницю;

-додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

-виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

-поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

-не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

За змістом ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

24 лютого 2022року Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і триває дотепер.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника ); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, зокрема:

- протоколом про вчинення адміністративного правопорушення № 49 від 19.07.2024 (а.с. 1-8);

- копією рапорту начальника автомобільної служби старшого лейтенанта ОСОБА_2 (а.с. 11);

- поясненнями солдата ОСОБА_1 від 15.07.2024, в яких останній зазначив, що залишив частину 14.07.2024 з метою придбання ліків від тиску (а.с. 13);

- поясненнями заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення майора ОСОБА_3 (а.с 19).

У справах про адміністративні правопорушення суддя при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього правопорушення. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості звинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Отже, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, оскільки останній, будучи військовослужбовцем, в порушення вимог ст.. 11, 16, 49, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України , ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, самоусунувся від виконання покладених на нього обов`язків військової служби, а також підірвав боєздатність підрозділу, авторитет Збройних сил України та обороноздатність держави у зв`язку з незаконною відсутністю на військовій службі, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Наявні у матеріалах справи докази дозволяють стверджувати, що вина у вчиненні інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення доведена поза розумним сумнівом.

При накладенні стягнення суддя враховує характер правопорушення, особу, що притягується до адміністративної відповідальності.

Обставин, що обтяжують відповідальність, суддя не встановив.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність, суддя визнає щире розкаяння винного.

Ураховуючи заяву ОСОБА_1 від 23.07.2024, в якій він просить накласти на нього стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті, суддя зазначає таке.

Згідно з ч.2 ст.172-15 недбале ставлення військової службової особи до військової служби тягне за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Отже, санкція зазначеної статті є альтернативною.

Відповідно до ч.1 ст.32-1 КУпАП, арешт з утриманням на гауптвахті встановлюється і застосовується лише у виключних випадках за окремі види військових адміністративних правопорушень на строк до п`ятнадцяти діб.

З матеріалів справи вбачається, що стосовно ОСОБА_1 складено та направлено до Святошинського районного суду міста Києва Протокол А4118 №23 про вчинення адміністративного правопорушення та Протокол А4118 №24 про вчинення адміністративного правопорушення.

Водночас суддя бере до уваги принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого щодо особи, яка підозрюється у вчиненні правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Беручи до уваги вищенаведені докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 , його щире розкаяння, враховуючи особу, що притягається до адміністративної відповідальності, який є військовослужбовцем, суддя доходить висновку, що стягнення слід визначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковано адміністративне правопорушення, у вигляді штрафу.

Таке стягнення суддя вважає достатнім для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п.12 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем і зазначена справа пов`язана з виконанням ним військового обов`язку, від сплати судового збору він звільнений

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 23-24,268,283-284, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000(сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, стягнувши його у дохід держави (номер рахунку (IBAN): UA0026009, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), ЄРДПОУ отримувача: 37993783, отримувач: ГУК у м.Києві/Святош.р-н/21081100.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у цей строк, постанова про накладення штрафу надсилається до виконання органу державної виконавчої служби в порядку, встановленому законом.

Строк виконання постанови протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Згідно з ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений постановою Кабінету Міністрів України.

Суддя Ю.В. Кравченко