Справа № 157/531/24
Провадження № 3/162/303/2024
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року селище Любешів

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Савич А.С., з участю секретаря судового засідання Гичук О.М., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Панасюка І.І. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи, які надійшли з ВП № 1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , непрацюючої (зі слів), неодруженої, протягом року не притягувалася до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 22.02.2024 біля 20 год 00 хв, в с. Седлище по вул. Прилісна Камінь-Каширського району Волинської області керувала транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота) та у встановленому законом порядку огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовилася проходити на місці зупинки т/з та у медичному закладі.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у призначені судові засідання повторно не прибула, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи.

ОСОБА_1 подала до суду 22.07.2024 письмові заперечення, у яких зазначила, що вину в інкримінованому їй адміністративному правопорушенні не визнає. Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази її вини у вчиненні інкримінованого їй діяння, а складання протоколу про адміністративне правопорушення відбулось з порушенням встановленої законом процедури. Просила розгляд справи проводити за її відсутності (а.с. 40-45).

Враховуючи ці обставини й те, що відповідно до вимог ч.2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, участь у розгляді справи бере її захисник, суд ухвалив розглядати справу без участі ОСОБА_1 .

Захисник Панасюк І.І. 19.06.2024 подав до суду письмові заперечення, в яких просить провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що ОСОБА_1 та він вважають, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй діяння, а складання протоколу про адміністративне правопорушення відбулося із порушенням встановленої законом процедури. Стверджує, що поліцейським ОСОБА_3 при заповнені протоколу відносно ОСОБА_1 було допущено грубе порушення Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 №1376, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 так і законів України.

Відповідно до п.5 розд. ІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ №1026 від 18.12.2018 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Звертає увагу, що під час здійснення своїх повноважень поліцейський повинен використовуватися портативний відеореєстратор, отриманий за підписом у відповідному підрозділі поліції, та закріплений на форменому одязі працівника поліції, та відеозапис саме з такого реєстратору є допустимим доказом наявності тих чи інших подій зафіксованих на ньому, оскільки саме з відеозапису, здійсненого на відеореєстраторі вбачається час та дата фіксації тих чи інших подій.

Однак, вищенаведенні вимоги поліцейським дотриманні не були, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено а ні відповідного інвентарного, а ні номенклатурного номера портативного відеореєстратора, якщо такий використовувався. Натомість поліцейський вказує на використання ним невідомого походження технічного засобу боді камери, що суперечить вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026.

У протоколі вказано, що до нього додаються зібрані матеріали адміністративного правопорушення, при цьому про будь який відеозапис, чи то диск із відеозаписом не зазначено. ОСОБА_1 стверджує, що поліцейський не здійснював відеофіксацію на портативний відео реєстратор, а періодично використовував камеру власного мобільного телефону, що заборонено. При перегляді вмісту диска, походження якого не відоме і який долучений до матеріалів справи встановлено наявність на ньому 7 відеофайлів, які створенні задовго до подій, про які йдеться в протоколі. Таким чином, відеозаписи, які містяться на диску, створенні ще до того як відбулась подія правопорушення. Крім цього відеозапис не є безперервним, що може свідчити або про його монтаж, або про вирізання окремих епізодів. Сам протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження його іншими об`єктивними доказами, а також рапорт поліцейського, не можуть бути однозначними та достатніми доказами наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення поза розумним сумнівом.

Враховуючи, що у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі за ч.1 ст. 130 КУпАП не надано достатніх доказів вчинення адміністративного правопорушення, зазначені порушення слід визнати істотними, які унеможливлюють встановлення у її діях складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення складено працівником поліції з порушенням норм чинного законодавства, оскільки працівниками поліції не здійснювалася відеофіксація у встановленому законом порядку з використанням портативних відеореєстраторів, а приєднаний до матеріалів справи відеозапис вказує на його створення задовго до подій, які описуються в протоколі, та не містить фіксації події, яка б підтверджувала повний хід такої події з моменту зупинки транспортного засобу до моменту відсторонення від керування транспортним засобом безперервно.

Таким чином, на думку захисника, відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні захисник Панасюк І.І. повністю підтримував вищевказані заперечення та просив закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку.

Незважаючи на повне заперечення своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вина ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення об`єктивно стверджується наявними у матеріалах справи та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 496534 від 22.02.2024 (а.с.1);

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з яким ОСОБА_1 відмовилася проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора алкотестера Драгер (а.с.7);

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.02.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, відмовляється пройти огляд з метою виявлення стану сп`яніння у медичному закладі (а.с.5);

- відеозаписом з місця події про обставини зупинки т/з під керуванням ОСОБА_1 та її відмови від проходження огляду для визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку. При цьому, як вбачається із цього відеозапису, пропозиція поліцейського пройти огляд на визначення стану сп`яніння як на місці зупинки т/з за допомогою алкотестеру Драгер, так і в медичному закладі, була неодноразовою. Однак, ОСОБА_1 категорично відмовилась проходити вищевказаний огляд, незважаючи на те, що їй було роз`яснено наслідки таких її дій. Така позиція ОСОБА_1 була послідовною. Між тим, ОСОБА_1 повідомляла поліцейського, що перед тим як сісти за кермо автомобіля, вживала вино (а.с.12).

За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що ці докази є належними та допустимими в розумінні вимог ст. 251 КУпАП, а також свідчать про те, що своїми діями ОСОБА_1 відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не заперечує, що керувала автомобілем у той день і була зупинена працівником поліції, а також не заперечує події, які зафіксовані на відеозаписі з місця події, те, що вона відмовилась проходити огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки т/з, так і в медичному закладі.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 жодних скарг на дії працівників поліції щодо процедури проведення огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння не заявляла та не подавала.

З приводу доводів сторони захисту в письмових запереченнях та у судовому засіданні про неналежність та недопустимість як доказу у справі відеозаписів, долучених до матеріалів справи, у зв`язку з тим, що вони здійснені не лише на портативний реєстратор, а і на мобільний телефон поліцейського, та що час їх створення не відповідає часу правопорушення в протоколі, суд звертає увагу на такі обставини.

Насамперед, у матеріалах справи, відсутні будь-які об`єктивні дані про те, що відеозаписи з місця події (повністю чи частково) створювались особистим мобільним телефоном поліцейського, про це заявляє лише сторона захисту.

Стаття 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення.

Відповідно до п.1 ч.1 цього Закону поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

При цьому, відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у вчиненому правопорушенні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фотозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відтак, нормами КУпАП не заборонено використання даних будь-якого приладу, який має функцію фотозйомки чи відеозапису, а також закріпленого стаціонарно чи не стаціонарно.

Крім того, наявний в матеріалах справи відеозапис хоч і складається із семи відеофайлів (шість з яких мають тривалість по 5 хв кожен), фактично він є безперервним, створений одним приладом, повністю узгоджується і з іншими письмовими матеріалами справи, є технічно якісним, достовірно відображає події від зупинки транспортного засобу до складання адміністративних матеріалів.

Таким чином, зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Отже, надання поліцейським до суду доказів є виконанням покладеного на нього обов`язку і не свідчить про недопустимість таких доказів.

Надані відеозаписи відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а тому суд враховує ці відеозаписи при прийнятті судового рішення, вважає їх належними і допустимими доказами.

Таким чином, доводи сторони захисту, зокрема, про непричетність ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не підтверджуються матеріалами справи, та розцінюються судом як спосіб захисту ОСОБА_1 , з метою уникнення нею відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення.

Інші доводи сторони захисту, висловлені в ході судового розгляду справи та в письмових запереченнях, також, на думку суду, не можуть бути законними підставами для закриття провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність для водіїв - у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності та дані про особу ОСОБА_1 , яка отримала посвідчення водія (а.с.11), суд доходить висновку, що на правопорушницю необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним - у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від скоєння нових аналогічних адміністративних правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід також стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору на користь держави.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з ОСОБА_2 стягнути подвійний його розмір, визначений цією постановою.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд Волинської області.

Суддя Любешівського районного суду

Волинської області А.С. Савич