Справа № 450/4230/24 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б.
Провадження № 33/811/1555/24 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю адвоката Гриневича М.М., розглянувши апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гриневича М.М. на постанову Пустомитівського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2024 року,

встановив:

постановою Пустомитівського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один ) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 гривень судового збору.

Відповідно до постанови, 29.08.2024 року близько 19 год. 44хв в с. Семенівка, вул. Шевченка, 341Б керував автомобілем Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування відсторонений. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

На зазначену постанову представник особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Гриневич М.М. подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову Пустомитівського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування причин пропуску апеляційного оскарження покликається на те, що оскаржувану постанову винесено у відсутність ОСОБА_1 та його представника адвоката Гриневича М.М. Догорів про надання правової допомоги укладено 04 жовтня 2024 року, 07 жовтня 2024 року прийнято оскаржуване рішення. З матеріалами справи він був позбавлений можливості ознайомитися, а про оскаржувану постанову стало відомо 18 жовтня 2024 року.

Зазначає, що ОСОБА_1 не оспорює обставини своєї причетності до ДТП, але заперечує відомості викладені в протоколі про адміністративне правопорушення від 29.08.2024 року, які суперечать фактичним обставинам справи, а тому даний протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , складений без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях останнього ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. На думку захисту вчинив правопорушення, передбачене ч 4. ст. 130 КУпАП, бо ОСОБА_1 вживав алкогольні напої після ДТП і не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Звертає увагу, що відеозапис розпочинається з того, що працівники поліції оформляють матеріали адміністративної справи.

Вважає, що матеріали справи не містять доказів, які б указували на те, що ОСОБА_1 у час та місці, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, дійсно керував автомобілем з ознаками алкогольними сп`яніння. Поліцейські, що здійснювали фіксацію зазначеної події із складанням у подальшому протоколу про адміністративне правопорушення, безпосередньо факт керування ОСОБА_1 зазначеним автомобілем не сприймали, тобто матеріали справи не містять доказів, які би указували на те. що поліцейськими безпосередньо цей автомобіль зупинявся; не містять матеріали справи і доказів того, що поліцейські були очевидцями керування ОСОБА_1 автомобілем за інших обставин. Об`єктивної фіксації такого керування, зокрема за допомогою камер спостереження, відео реєстраторів, портативних засобів зв`язку, тощо матеріали справи не містять. Наведене указує на недоведеність обставини керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольними сп`яніння, що свідчить про відсутність у його діях об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та виключає відповідальність за цією статтею.

Стверджує, що ОСОБА_1 вживав алкоголь після дорожньо-транспортної пригоди до пропозиції уповноваженою особою пройти медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння.

Апелянт зазначає, що обвинувачення за ч. 4 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 не пред`являлось, а протокол був складений виключно за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в протоколі, лише в частині зміни правової кваліфікації правопорушення, якщо це покращує становище особи, межі протоколу про адміністративне правопорушення відсутні.

Враховуючи, що достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП під час розгляду адміністративного матеріалу не встановлено, вважає, що провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Гриневича М.М. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Щодо доводів про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, то апеляційний суд вважає, що такі знайшли своє підтвердження, а отже такий строк необхідно поновити.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 52 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.

Пунктом 2.5 ПДР покладено на водіїв обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відтак, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР І № 119743 від 29.08.2024 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; відеозаписом, рапортами Інспектора СРПП ВП №3 ЛРУП №2 Білозір Ю., письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Доводи в апеляційній скарзі про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються наведеними вище доказами.

Щодо доводів апелянта про те, що він не керував керував автомобілем Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 , суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

З долученого до протоколу відеозапису цілком зрозуміло, що водієм автомобіля Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 був саме ОСОБА_1 .

Також, до матеріалів цієї справи долучено письмові пояснення свідка ОСОБА_3 від 29 серпня 2024 року, згідно з якими, остання вказує те, що вона, під час перебування на вулиці побачила, що невідомий транспортний засіб в`їхав в BMW яке було припарковано на узбіччі дороги. Водій автомобіля Volkswagen Transporter перебував з ознаками алкогольного сп`яніння.

При цьому, факт керування транспортним засобом не заперечувався самим ОСОБА_1 .. Жодного разу ОСОБА_1 не повідомляв працівникам поліції про те, що він не керував транспортним засобом.

Отже, сумнівів в тому, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 , у суду апеляційної інстанції не виникає, оскільки вказані обставини в повній мірі доведено належними та допустимими доказами, які долучені до матеріалів справи.

Об`єктивних даних про те, що транспортним засобом керувала інша особа, в матеріалах справи немає.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Гриневич М.М. вказує, що ОСОБА_1 дійсно вживав алкогольні напої, однак оспорює момент їх вживання, вказуючи, що ОСОБА_1 вживав алкоголь після вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Справді, у статті 130 КУпАП відповідальність за вчинення даного правопорушення, в тому числі і за часом вживання особою алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів тощо.

Зокрема, ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного (у даному випадку) сп`яніння. В той самий час, частина 4 даної статті передбачає відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду. При цьому санкція за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП є більш суворою.

Разом з тим, факт вживання особою, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, алкогольних напоїв вже після скоєння дорожньо-транспортної пригоди має бути належним чином доведеним.

В апеляційній скарзі адвокат Гриневич посилається на те, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої після скоєння ДТП.

Однак, як вірно було досліджено судом першої інстанції, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПРТ №119743 від 29 серпня 2024 року, яким ОСОБА_1 вміняється вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не містить жодних пояснень та заперечень ОСОБА_1 з даного приводу. Тобто фактично останній відмовився скористатися своїм правом надати письмові пояснення безпосередньо під час складення протоколу щодо нього.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний інстанції оцінює критично доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 вживав алкоголь після дорожньо-транспортної пригоди, оскільки такі доводи жодним доказом не підтверджені, а тому оцінюються як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 з метою уникнення визначеної законом адміністративної відповідальності за скоєні правопорушення.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

Даних про те, що останній оспорював відомості, зазначені у протоколі, в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

На переконання апеляційного суду, фактичні обставини справи суддею першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

поновити строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гриневича М.М. залишити без задоволення.

Постанову Пустомитівського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ