Справа №583/1135/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ільченко В. М.
Номер провадження 33/816/71/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 583/1135/23 за апеляційною скаргою захисника МАЛЬЧЕНКА Д. В. на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.05.2023, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник МАЛЬЧЕНКО Д. В. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити через відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, оскільки відсутні докази вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, з відеозапису не вбачається, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, відсутня чітко зафіксована пропозиція поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_2 перебував у шоковому стані після ДТП та не пам`ятає, яким чином відбувалося спілкування з поліцейськими. Визнавши явку свідків не обов`язковою, суддя не дослідив усі обставини справи, чим позбавив ОСОБА_2 засобів захисту. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи. Просить поновити строк на оскарження постанови судді.

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.05.2023 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17000 грн із позбавленням права керування т/з строком на один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

Згідно постанови судді, 10.03.2023 о 18:10 в с. Качанівка Охтирського району Сумської області по вул. Дігтяренка, 2 керував т/з PEUGEOT, д. н. з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан сп`яніння, за допомогою приладу газоаналізатора Drager Alcotest 6820 або в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом 3-х днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення; апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ д суду; рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві; для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У рішенні від 28.01.2021 у справі «Кушнір проти України» ЄСПЛ, констатуючи порушення п. 1 ст. 1 Конвенції, зазначив, «...що право на доступу до суду передбачає право на отримання належного повідомлення про судові рішення, особливо у випадках, коли апеляційна скарга може бути подана у конкретно встановлений строк; заявник не був присутній у судовому засіданні суду першої інстанції, оскільки засідання проводилося на підставі письмових доводів сторін і, таким чином, без їхнього виклику; отже, заявник не знав зміст постанови, прийнятої за результатами розгляду його позову, у тому числі наведене судом обґрунтування; це означає, що він не зміг би оскаржити постанову своєчасно, не маючи її паперової копії...» (п. 30-32).

Постанова суддею суду першої інстанції була ухвалена 31.05.2023 за участі ОСОБА_2 та його захисника Мальченка Д. В., копію постанови захисник отримав 02.06.2023 через електронний суд, а з апеляційною скаргою звернувся 12.06.2023, тому строк апеляційного оскарження постанови судді пропущений з поважних і об`єктивних причин, внаслідок чого цей процесуальний термін підлягає поновленню.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, учасники провадження в справі про адміністративне правопорушення в судове засідання не з`явились, від захисника Мальченка Д. В. надійшла письмова заява про розгляд апеляційної скарги у його відсутність та у відсутність ОСОБА_2 , тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги без участі сторін провадження, що не суперечить вимогам ст. 268, 271 і 294 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 177336 від 10.03.2023, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що водій ОСОБА_2 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння і від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 від 10.03.2023, які підтвердили факт керування ОСОБА_2 т/з (а. с. 4-6);

- постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.04.2023 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за фактом ДТП, яка мала місце 10.03.2023 о 18:10 в АДРЕСА_1 за участі водія ОСОБА_2 , в результаті якої потерпілому ОСОБА_5 були заподіяні легкі тілесні ушкодження (а. с. 22);

- відеозаписами із спеціальних технічних засобів поліцейських, згідно яких зафіксовані фактичні обставини правопорушення, встановлення особи водія ОСОБА_6 , який не заперечував, що керував т/з, виявлення у останнього ознак алкогольного сп`яніння, що стали підставою для вимоги поліцейських про проходження водієм огляду на стан сп`яніння, відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки т/з, так і в закладі охорони здоров`я, роз`яснення йому прав, складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно останнього (а. с. 12).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленим в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і пп. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. Письмові пояснення вказаних свідків не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому в протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 імперативних вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

У разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», така особа підлягає огляду на відповідний стан сп`яніння.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ, а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського.

Водій т/з, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки т/з або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а у разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (ч. 6 ст. 266 КУпАП, п. 6, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду»).

Таким чином, ОСОБА_2 , який керував т/з і щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, незважаючи на причини зупинки т/з, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, а водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), а кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, який повинен контролювати свій т/з таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку (п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Відеозапис події правопорушення є об`єктивним доказом у справі і не залежить від суб`єктивного сприйняття будь-якою особою, а тільки засвідчує, що у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм надання водію можливості пройти огляд на стан сп`яніння у передбачений законом спосіб, тому категорична відмова ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я в порушення імперативних приписів п. 2.5 ПДР цілком логічно завершилось складенням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що поліцейським при складанні цього протоколу дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси ОСОБА_2 як учасника дорожнього руху. При цьому вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення містить всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона) відмова особи, яка керує т/з, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, конкретний пункт ПДР 2.5 і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, свідки відмови останнього від проходження огляду.

Здійснена апеляційним судом перевірка і аналіз зазначених вище доказів дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи, а за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові судді обставин саме ОСОБА_2 керував т/з, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, і на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки т/з та в закладі охорони здоров`я, так як будь-який обґрунтований сумнів спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, внаслідок чого доводи апеляційної скарги з цих підстав також на увагу не заслуговують і є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що його підзахисний не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а перебував у шоковому стані після ДТП, апеляційний суд вважає необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки спростовуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які логічно та послідовно повідомили про обставини, очевидцями яких вони були.

Зокрема, як убачається з «боді-камер» поліцейських, які прибули за викликом про ДТП, під час їх спілкування з ОСОБА_2 була встановлена причетність останнього до ДТП та виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 . На неодноразові та чіткі вимоги поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_2 відповіді не надав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, крім іншого, є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому це судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Що стосується клопотання захисника про закриття провадження в справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП через закінчення на момент розгляду справи строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, то воно задоволенню не підлягає, оскільки згідно ч. 6 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення, тобто КУпАП пов`язує строк притягнення особи до відповідальності саме із строком накладення адміністративного стягнення, а воно було накладене 31.05.2023.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив правопорушення 10.03.2023, а стягнення на нього накладене 31.05.2023 постановою судді суду першої інстанції, тобто в межах строку, передбаченого ч. 6 ст. 38 КУпАП. При цьому закінчення на момент апеляційного розгляду строку, передбаченого ч. 6 ст. 38 КУпАП не є підставою для закриття провадження в справі на підставі п. 7 ст. 247, 38 КУпАП, оскільки апеляційним судом не було ухвалене рішення щодо скасування постанови судді, за наслідками якого була б необхідність накладати стягнення новою постановою.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.05.2023 відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника МАЛЬЧЕНКА Д. В. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов