Справа № 308/6505/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2024 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 605,60 грн. на користь держави.

Відповідно до постанови, - 01.04.2024 року близько 10 год. 40 хв., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , наніс тілесні ушкодження однокласнику ОСОБА_3 , що свідчить про те, що ОСОБА_1 неналежним чином виконував обов`язки щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив дії передбачені ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що ініціатором конфлікту саме був потерпілий ОСОБА_4 . Вказує, що ані в протоколі про адміністративне правопорушення, ані в постанові суду першої інстанції немає жодного доказу, чи мали місце будь-які тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_5 , оскільки судово-медична експертиза не проводилася. Зазначає, що єдиним доказом, на підставі якого орган внутрішніх справ порушив щодо його сина адміністративне провадження за ч. 1 ст. 184 КУпАП і яким суддя обґрунтував висновок про його винність у неналежному виконанні передбачених законодавством обов`язків по вихованню малолітнього сина, є факт конфлікту між дітьми за його участю, описаний вище. Будь-яких інших даних, які б свідчили про погану поведінку його сина і про ухилення його від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання чи виховання неповнолітнього сина, у матеріалах адміністративної справи немає і при її розгляді в суді не встановлено.

Звертає увагу, що його син успішно навчається в ліцеї, займається спортом, неконфліктний, у стосунках із ровесниками доброзичливий. Крім того, зазначає, що син виховується в повноцінній родині, оточений любов`ю, турботою та увагою, вдома створені всі умови для гармонійного розвитку дитини, облаштовані місця для занять та відпочинку, дитина завжди нагодована, охайна, ввічлива, батьки мають постійне місце роботи, що дозволяє надавати дитині гідний рівень життя. Тому вважає, що випадок конфлікту між дітьми за участю його сина, не дає достатніх підстав для висновку про винність його, як батька у неналежному вихованні свого сина і наявність у його діях правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184КУпАП.

Громадянин ОСОБА_1 у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, проте направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата ця особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням їхнього належного виховання, навчання та створення необхідних умов життя.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, проявляється саме у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т.ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Диспозиція цієї норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст. 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме, невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №542184 від 04.04.2024 підтверджується, що 05.02.2020 був встановлений факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 неналежним чином виконував батьківські обов`язки щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у приміщенні Ужгородському ліцеї ім. А. Волошина, наніс тілесні ушкодження однокласнику ОСОБА_3 . У протоколі ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив, що зі змістом процесуального документу він ознайомлений, копію його отримав та в графі: «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» зазначив, що свою вину визнає, більше такого не повториться.

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_1 слідує, що його син, ОСОБА_2 , мав конфлікт зі своїм однокласником ОСОБА_6 , якого він повалив на землю. При цьому, ОСОБА_1 зазначив, що зі своїм сином провів роз`яснювальну та профілактичну розмову та зобов`язується в подальшому більше часу приділити вихованню свого сина.

Вказані у протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями малолітнього ОСОБА_2 від 04.04.2024, витягом з ІТКС «Інформаційний портал Національної поліції України» від 02.04.2024 № 5648, копією заяви ОСОБА_7 (мати ОСОБА_5 ) від 02.04.2024, письмовими поясненнями ОСОБА_7 від 02.04.2024, письмовими поясненнями малолітнього ОСОБА_8 від 02.04.2024, письмовими поясненнями ОСОБА_9 від 04.04.2024, письмовими поясненнями ОСОБА_10 від 04.04.2024, письмовими поясненнями ОСОБА_11 від 04.04.2024, письмовими поясненнями ОСОБА_12 від 04.04.2024, письмовими поясненнями ОСОБА_13 , письмовими поясненнями ОСОБА_14 від 04.04.2024, рапортом начальника СЮП ВП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Т.Варги від 04.04.2024, згідно якого нею розглянуті матеріали по факту нанесення малолітньому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень та було складено адміністративні протоколи за ст.184 КУпАП на батьків малолітніх, а саме на: батька малолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_1 та матір малолітнього ОСОБА_15 ОСОБА_16 , а також було проведено з ними профілактичну бесіду виховного характеру щодо недопущення у майбутньому подібних випадків.

Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки сумнівів у їх достовірності чи порушень під час їх підготовки та збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують, що вказані у протоколі обставини про те, що малолітній ОСОБА_2 , який є сином ОСОБА_1 , у приміщенні Ужгородському ліцеї ім. А. Волошина», наніс тілесні ушкодження своєму однокласнику малолітньому ОСОБА_8 , свідчать про те, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме за неналежне виконання батьківських обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , обґрунтовано складено на його батька, - ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає, що доводи ОСОБА_1 про те, що ані в протоколі про адміністративне правопорушення, ані в постанові суду першої інстанції немає жодного доказу, чи мали місце будь-які тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_5 , оскільки судово-медична експертиза не проводилася - є безпідставними та суперечать матеріалам справи.

Зокрема, досліджені докази свідчать про те, що дії ОСОБА_2 , який перекинув через себе і повалив на землю ОСОБА_5 , носять ознаки протиправності та є наслідком недостатньої уваги з боку виховання батьків в дусі поваги до прав інших людей. Наведене на думку апеляційного суду свідчить, що батько не впливає на виховання сина та не навчає його правильної й шанобливої поведінки до інших людей. Даний факт спростовує заперечення ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи рішення апеляційний суд зазначає, що саме неналежне виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина знаходиться у прямому причинному зв`язку з вищевказаними наслідками, що мали місце.

Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що будь-яких інших даних, які б свідчили про погану поведінку його сина і про ухилення його від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання чи виховання неповнолітнього сина, у матеріалах адміністративної справи немає і при її розгляді в суді не встановлено, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 184 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, у тому числі з незабезпеченням їхнього належного виховання. При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд також бере до уваги, що ОСОБА_1 не оспорюється факт скоєних його сином дій, що у своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що зобов`язується більше часу приділяти вихованню свого сина.

Отже, апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винуватим у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП; що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким у постанові дана правильна оцінка.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу відповідає санкції частини першої статті 184 КУпАП та не суперечить приписам ст. ст. 33-35 КУпАП.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Порушень норм матеріального або процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що могло бути підставою скасування судового рішення, не встановлено.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_17 залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_17 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАПзалишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага